справа № 588/1873/19
провадження № 1-кп/588/128/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Тростянці кримінальне провадження з угодою про визнання винуватості відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Печини Тростянецького району Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389-2 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 13 травня 2019 року постановою Тростянецького районного суду Сумської області був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП до адміністративного стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин, яка набрала законної сили 28.05.2019.

Співробітниками Тростянецького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області 11.07.2019 року ОСОБА_5 було ознайомлено під підпис із умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, роз`яснено порядок їх відбування та попереджено про кримінальну та адміністративну відповідальність за ухилення від відбування суспільно корисних робіт. 12.07.2019 року ОСОБА_5 було направлено до КП «Чисте місто» для виконання суспільно корисних робіт, однак останній діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного судом адміністративного стягнення, відповідно до довідки КП «Чисте місто» від 16.07.2019 до підприємства КП «Чисте місто» для відбування адміністративного стягнення не прибув, не маючи на те поважних причин та незважаючи на виклики до Тростянецького сектору з питань пробації за виконанням відбування адміністративного стягнення.

Як наслідок 16.07.2019 начальником Тростянецького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_7 відносно ОСОБА_5 складено адміністративний протокол за статтею 183-2 КУпАП. Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 31.07.2019 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-2 КУпАП, яка набрала законної сили 10.08.2019.

Незважаючи на це, після притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності на підставі статті 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, останній продовжив злісно ухилятися від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт без поважних причин. Лише 19.08.2019 прибув до КП «Чисте місто» та після того, як директором даного підприємства було вказано останньому об`єм робіт відмовився його виконувати та покинув КП «Чисте місто» та тим самим не виконав призначених судом 120 годин суспільно корисних робіт.

Таким чином, за період з 12.07.2019 по 17.10.2019 ОСОБА_5 не відбув 120 годин суспільнокорисних робіт без поважних причин.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за статтею 389-2 КК України, тобто як злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження начальником Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_6 укладено угоду від 17 жовтня 2019 року про визнання винуватості ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 389-2 КК України, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, плідно співпрацювати при розслідування та розкритті кримінального провадження, у тому числі надавши слідству правдиві та ґрунтовні показання щодо всіх обставин скоєння злочину, причетності, участі та ролі у вчинення кримінального правопорушення інших осіб.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за статтею 389-2 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді двох місяців арешту.
В угоді передбачені як наслідки її укладення та затвердження, визначені статтею 473 КПК України, так і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Розглядаючи угоду про визнання винуватості, суд виходить з таких мотивів.
Відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене статтею 389-2 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_5 визнав себе винуватим, ураховуючи положення статті 12 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість за пред`явленим йому обвинуваченням за статтею 389-2 КК України, вказав, що не оспорює пред`явлене обвинувачення, визнав, що відмовився відбувати суспільнокорисні робити, які призначені судом, документально підтверджених обставин, які його позбавляли можливості відбувати роботи не повідомив.
ОСОБА_5 пояснив, що повністю розуміє права, передбачені частиною 4 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, погодився на призначення узгодженого покарання, просив затвердити угоду.
Обвинуваченому судом роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені статтею 476 КПК України, а також роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Шляхом опитування обвинуваченого суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Захисник ОСОБА_6 просив суд затвердити угоду, вважав її такою, що відповідає вимогам закону, просив суд її затвердити.
Прокурор ОСОБА_4 також підтримала укладену угоду, просила суд її затвердити, вважала її такою, що відповідає вимогам закону, узгоджене покарання відповідає положенням КК України, зазначила, що обвинувачений уклав угоду добровільно, тиску відносно нього ніхто не чинив.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.
Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не установлено.
Дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно.
Таким чином, ураховуючи наявність двох пом`якшуючих вину обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що є підстави призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання із застосування статті 69 КК України, перейшовши до більш м`якого покарання, ніж передбачене санкцією статті 389-2 КК України у виді двох місяців арешту.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.
Речові докази та витрати на залучення експертів відсутні.
Цивільний позов не подавався.
Заходи забезпечення кримінального провадження, які підлягають скасування судом не застосовувались.

Керуючись статями 373, 374, 474, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 17 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному 10 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000323, укладену між начальником Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 , за участі захисника ОСОБА_10 .
Визнати ОСОБА_11 винним у пред`явленому обвинуваченні за статтею 389-2 КК України та призначити йому узгоджене покарання із застосуванням статті 69 КК України, у виді двох місяців арешту.
Строк покарання обчислювати з дня затримання для виконання цього вироку.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1