Cправа № 156/652/19
№ провадження 1-кс/156/157/19
У Х В А Л А

10 липня 2019 року смт Іваничі

Слідчий суддя Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000180 від 05.07.2019 року,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Іваничівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся із вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що 05.07.2019 близько 13год. із терикону недіючої шахти №8, яка розташована на території Грядівської сільради, Іваничівського району, громадянин ОСОБА_4 ,шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку породи за допомогою трактора-навантажувача та вантажного спеціалізованого сідлового тягача із спеціалізованим напівпричіпом-самоскидом.

05.07.2019 під час огляду місця події було виявлено в с.Низкиничі, Іваничівського району по вул.Володимирській на дорозі та вилучено спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «Volvo» моделі «FH13.460» р.н.з. НОМЕР_1 із причепленим до нього спеціалізованим напівпричепом-самоскидом марки «Fliegl», моделі «DHKS-350», д.р.з. НОМЕР_2 із породою на ньому у кількості 4997кг. та трактор марки «Амкодор» моделі «ТО-18Б» р.н.з. НОМЕР_3 , які 05.07.2019 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, належить арештувати транспортні засоби та породу, які були вилучені під час ОМП від 05.07.2019, а саме: спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «Volvo» моделі «FH13.460» р.н.з. НОМЕР_1 із причепленим до нього спеціалізованим напівпричепом-самоскидом марки «Fliegl», моделі «DHKS-350», д.р.з. НОМЕР_2 із породою на ньому у кількості 4997кг. та трактор марки «Амкодор» моделі «ТО-18Б» р.н.з. НОМЕР_3 , за допомогою якого завантажувалась порода. Право власності на спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «Volvo» моделі «FH13.460» р.н.з. НОМЕР_1 із причепленим до нього спеціалізованим напівпричепом-самоскидом марки «Fliegl», моделі «DHKS-350», д.р.з. НОМЕР_2 , згідно свідоцтв про реєстрацію серії НОМЕР_4 та , серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_5 , які орендує та користується з дозволу власника ОСОБА_4 . Право власності на трактор марки «Амкодор» моделі «ТО-18Б» р.н.з. НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 .

На спеціалізованому вантажному сідловому тягачі марки «Volvo» моделі «FH13.460» р.н.з. НОМЕР_1 із причепленим до нього спеціалізованим напівпричепом-самоскидом марки «Fliegl», моделі «DHKS-350», д.р.з. НОМЕР_2 , за вказівкою ОСОБА_4 перевозилась порода вагою 4997кг., яка була незаконно завантажена за допомогою трактора марки «Амкодор» моделі «ТО-18Б» р.н.з. НОМЕР_3 та вивезена із терикону недіючої шахти №8, яка розташована на території обслуговування Грядівської сільради, а тому можливо є викраденою, чим спричинено майнову шкоду власнику. Слідчий просить накласти арешт на на спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «Volvo» моделі «FH13.460» р.н.з. НОМЕР_1 із причепленим до нього спеціалізованим напівпричепом-самоскидом марки «Fliegl», моделі «DHKS-350», д.р.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , трактор марки марки «Амкодор» моделі «ТО-18Б» р.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 та породу вагою 4 997кг.

В судове засідання прокурор, слідчий та власники майна не з`явилися.

Від слідчого ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Від власника трактора марки «Амкодор» моделі «ТО-18Б» ОСОБА_4 також надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, прохання відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку із здійсненням ним підприємницької діяльності з використанням вказаної у клопотання техніки, оскільки арешт майна приведе до неможливості здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Ознайомившись із клопотанням приходжу до висновку, що воно підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

Слідчим відділом Іваничівського ВП ГУ НП в Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000180 від 05.07.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Слідчий покликається на п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, як на підстави для задоволення клопотання.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті. В той же час, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Однак, окрім постанови про визнання речовими доказами від 05.07.2019 року, стороною обвинувачення не надано доказів, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Згідно ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Отже, стороною обвинувачення не доведено наявність достатніх підстав вважати, що спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «Volvo» моделі «FH13.460» р.н.з. НОМЕР_1 із причепленим до нього спеціалізованим напівпричепом-самоскидом марки «Fliegl», моделі «DHKS-350», д.р.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 та трактор марки марки «Амкодор» моделі «ТО-18Б» р.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 можуть бути використані, як докази у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Другою підставою арешту майна слідчий у своєму клопотанні вказує - мета відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди також не доведена, так як відсутня інформація кому завдано шкоди і в якому розмірі.

Зважаючи, що слідчим та прокурором в клопотанні не доведено наявності підстав для накладення арешту на майно, окрім винесення формальної постанови про визнання вилученого майна речовими доказами, як і не доведено, чи має будь-який предмет, з числа вилучених, значення для кримінального провадження, суду надано володільцем майна підтверджуючі документи законності здійснення підприємницької діяльності, у зв`язку із вилученням вищевказаного майна фактично зупинена така діяльність підприємця (що негативно позначається на його інтересах та інтересах інших осіб), то у задоволенні клопотання у цій частині слід відмовити.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня, після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі. Із матеріалів клопотання вбачається, що транспортні засоби на які просять накласти арешт, були вилучені працівниками поліції 05.07.2019 року, а до слідчого судді слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту 09.07.2019 року, тобто, з пропуском встановленого законом строку, що також є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Разом з тим, згідно ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Зважаючи на те, що порода вагою 4 997 кг. є предметом кримінального правопорушення, визнана речовим доказом та має істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, то клопотання у цій частині слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 172,173 КПК України,

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на породу вагою 4 997 кг, яка передана під зберігальну розписку ОСОБА_4 та знаходяться на території належної йому земельної ділянки в АДРЕСА_2 .

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1