Провадження № 11-кп/4808/306/19
Категорія ст. 331 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 липня 2019 року,

в с т а н о в и в :

1. Зміст ухвали суду першої інстанції.

1.1.Ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено термін тримання під вартою до 16 вересня 2019 року.

1.2. Ухвала суду мотивована тим, що обставини, що слугували підставою застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на час розгляду судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_8 не змінилися, а інших обставин, які б давали підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу, не встановлено. Судом першої інстанції також враховано тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів.

2. Доводи апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу. Вважає, що в клопотанні прокурора сторона обвинувачення посилається на думку прокурора, однак не наводять обставини та ризики, які б слугували можливості продовження запобіжного заходу тримання під вартою. Наголошує, що сторона захисту двічі подавала клопотання про зміну запобіжного заходу у зв`язку з тяжкою хворобою підсудного (докази чого містяться в матеріалах кримінального провадження). Прокурору відомо про це. Стверджує, що прокурор зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або змінити його, якщо йому стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу. Вважає висновки суду першої інстанції, що обставин, які б слугували підставою для зміни чи скасування запобіжного заходу не встановлено, помилковими.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову, якою змінити щодо ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт з 22.00 год по 07.00 год. З носінням електронного засобу стеження.

3. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

3.1. В засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з указаних у ній мотивів.

3.2. Прокурор доводи апеляційної скарги заперечив, ухвалу слідчого судді просив залишити без зміни.

4. Мотиви рішення апеляційного суду.

4.1. Згідно з ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За змістом ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Нормою ч. 1 ст. 194 КПК України на суд покладено обов`язок установити: 1) обґрунтованість підозри (ст. 177 КПК України); 2) наявність ризиків (ст. 177 КПК України); 3) можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів (ч.1. ст. 183 КПК України).

Ці обставини, за приписами ст. 178 КПК України, визначаються через оцінку: 1) вагомості доказів для підозри; 2) тяжкості можливого покарання; 3) віку та стану здоров`я; 4) міцності соціальних зв`язків (місце проживання, наявність родини, утриманців тощо); 5) наявності місця роботи або навчання; 6) репутації; 7) майнового стану; 8) наявності судимостей; 9) дотримання умов запобіжного заходу; 10) наявності повідомлення про підозру у вчиненні іншого правопорушення; 11) розміру майнової шкоди чи доходу, вагомості доказів цього.

У практиці ЄСПЛ (п. 175 рішення у справі "Нечипорук і Йонкало проти України") термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

4.2. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч. 2 ст. 307 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, та злочинів середньої тяжкості за ч.1 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України.

Згідно даних обвинувального акту, ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 липня 2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 21 вересня 2018 року включно. В подальшому судом вирішувалось питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого.

4.3. Постановляючи оскаржувану ухвалу слідчий суддя врахував тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину та ті обставини, що на даний час триває судовий розгляд провадження, продовжують існувати ризики щодо можливого незаконного впливу на свідків, а також щодо можливості переховування обвинуваченим від суду, знищення, заховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими з огляду на таке.

4.4. Ризики та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Злочин, відповідальність за який передбачено ч. 2 ст. 307 КК України, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , є тяжким (ст. 12 КК України), за нього передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна (п.п. 4.2 цієї Ухвали). Це може сприяти виникненню намірів у обвинуваченого уникнути відповідальності способами, визначеними ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про існування ризиків, реальність яких залежить від обставин, пов`язаних із особою підозрюваного, оскільки сама по собі тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для тримання його під вартою.

Апеляційний суд також враховує дані обвинувального акту (а.п. 2), а саме: ОСОБА_8 ніде не працює, а отже не має постійного джерела доходу, не одружений, інформація щодо інших утриманців відсутня, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів різної тяжкості.

Мотиви, вказані в апеляційній скарзі, не спростовують вищевказаних характеристик особи обвинуваченого, не наводять аргументів з приводу необґрунтованості обвинувачення ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Апеляційний суд вважає, що відсутність зобов`язань перед третіми особи, загроза кримінальної відповідальності і невідворотність покарання за тяжкий злочин, життєві потреби та відсутність роботи є чинниками, які не зможуть гарантувати належну поведінку ОСОБА_8 в умовах більш м`якого запобіжного заходу, зокрема і домашнього арешту з 22.00 год. по 07.00 год. з носінням електронного браслету.

Вказані факти сукупно свідчать про низький рівень міцності соціальних зв`язків ОСОБА_8 , який судом обґрунтовано оцінено як чинник, що сприяє виникненню намірів уникнути відповідальності і свідчить про наявність ризиків у контексті ч. 1 ст. 177 КПК України.

4.5. Склад норми ч. 1 ст. 307 КК України у якості обов`язкового елементу суб`єктивної сторони передбачає мету збуту. ОСОБА_8 підозрюється в тому, що незаконно збув наркотичні засоби за грошові кошти в сумі 350 грн (а.п. 3), отримавши вигоду.

Апеляційний суд вважає, що наявність корисливого мотиву може свідчити про направленість на таку злочинну діяльність з метою отримання засобів для життя.

З огляду на відсутність даних щодо постійного працевлаштування обвинуваченого та законних джерел доходів, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про продовження строків тримання під вартою для запобігання можливому вчиненню інших злочинів (ч. 1 ст. 177 УПК України) ґрунтується на обставинах обґрунтованої підозри і даних про особу.

4.6. Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу тяжкої хвороби ОСОБА_8 , постійного погіршення його здоров`я та перебування останнього на паліативному лікуванні, то станом на час розгляду апеляційної скарги суду не надано будь-якого документального підтвердження неможливості ОСОБА_8 перебувати під вартою в зв`язку зі станом здоров`я, або неналежного утримання обвинуваченого в УВП № 12 м. Івано-Франківська (скарги з цього приводу відсутні), чи будь-яких фахових медичних рекомендацій в т.ч. медчастини УВП №12 з цього приводу.

4.7. Процесуальних порушень судом першої інстанції не допущено: письмове клопотання про продовження строків тримання під вартою внесено прокурором з дотриманням засад змагальності в порядку гл 18 КПК України, текст рішення суду відповідає вимогам законності, обґрунтованості, вмотивованості.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Обставин, які б у даному провадженні станом на час розгляду апеляційної скарги перешкоджали продовженню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, немає.

5. Рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд вважає, що на момент розгляду апеляційної скарги тримання під вартою обвинуваченого ще не перебуває поза межами розумних строків. Суд, з огляду на дискреційні повноваження, дійшов обґрунтованого висновку та продовжив до 16 вересня 2019 застосування запобіжного заходу, обраного згідно ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 , у вигляді тримання під вартою, врахувавши всю сукупність підстав, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та особу обвинуваченого.

Натомість, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що не наводять достатніх підстав для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який на домашній арешт з 22.00 год. по 07.00 год. з носінням електронного браслету.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 419, 422 КПК України Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 липня 2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5