Провадження1-кс/991/829/19
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Львівським апеляційним судом, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність директора Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви/повідомлення про кримінальне правопорушення №27 від 29.06.2019,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Вищого антикорупційного суду із Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга.
Вимоги скарги мотивує тим, що заявником подано до директора НАБУ звернення № 27 (заяву/повідомлення про кримінальне правопорушення №27) від 29.06.2019. Листом за підписом директора ТУ НАБУ ОСОБА_4 від 23.07.2019 № 21-255/24173 заявника повідомлено про відмову виконати вимоги ст. 214 КПК України при отриманні заяви.
У зв`язку з чим, просить слідчого суддю зобов`язати Директора (уповноважених посадових осіб) НАБУ (Директора Львівського ТУ НАБУ) виконати вимоги ст. 214 КПК України при отриманні заяви/повідомлення про кримінальне правопорушення №27 від 29.06.2019.
Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, зазначених у скарзі, просив про її задоволення. Пояснив, що 29.06.2019 він подав заяву про вчинення кримінального правопорушення, яка повинна бути внесена в ЄРДР без будь-якого дослідження її змісту, оскільки так передбачено статтею ст.214 КПК України. Також, суд, який розглядає скаргу на невнесення відомостей в ЄРДР, не має повноважень досліджувати обставини справи.

Особа, бездіяльність якої оскаржується, в судове засідання не з`явилась. Представник НАБУ надав до суду письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що у зверненні ОСОБА_3 не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення заступником та прокурорамиГенеральної прокуратури України, суддями Личаківського районного суду м. Львова та слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові кримінальних корупційних правопорушень віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Також заявником не зазначено фактів, які б свідчили про наявність істотної шкоди, що передбачена пунктом 3 примітки 364 КК України, що могла бути завдана заявнику неправомірними діями вищезгаданими службовими особами. Просив розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги та додані до неї докази, слідчий суддя дійшов до наступного.

За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до директора НАБУ із зверненням № 27 (заявою/повідомленням про кримінальне правопорушення №27) від 29.06.2019, в якій наводить факти про можливі протиправні дії заступника та прокурорівГенеральної прокуратури України, суддів Личаківського районного суду м. Львова та слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові, які на його думку кваліфікуються за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 365, 382 КК України.
Питання предметної підсудності Вищого антикорупційного суду врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України. Частиною 2 статті 33-1 КПК України визначено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті, тобто стосовно злочинів, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
Злочини, передбачені ст. 365, 382 КК України, не належать до переліку злочинів, віднесених законом до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, тому слідчий суддя цього суду не уповноважений на розгляд питання щодо бездіяльності уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про такі кримінальні правопорушення до ЄРДР.
Щодо іншої частини заяви, що стосується повідомлення про злочин, передбачений ст. 364 КК України, ОСОБА_3 вказує на те, що слідчим ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_5 під процесуальним керівництвом Генеральної прокуратури України неправомірно прийнято постанову від 20.02.2019 про закриття кримінального провадження № 00000280 від 05.02.2019 за ст. 364, 375, 382 КК України, яка забезпечена слідчими суддями Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за допомогою винесення завідомо неправосудних ухвал щодо відмови в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Такі обставини, на думку заявника, є порушенням кримінального процесуального закону, що перешкоджають притягненню винних осіб до відповідальності, є зловживанням владою або службовим становищем, та свідчать про зацікавленість та особистий корупційний інтерес зазначених осіб у справі.
У зверненні ОСОБА_3 № 27 (заяві/повідомленні про кримінальне правопорушення №27) від 29.06.2019 не зазначено обставини, що вказували на вчинення дій службовими особами з використанням службового становища, з метою одержання неправомірної вигоди, що в свою чергу є умовою для здійснення попередньої кваліфікації кримінального правопорушення за ст. 364 КК України.
Що стосується суб`єктів кримінального правопорушення (слідчих суддів Личаківського районного суду м. Львова), слідчий суддя звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року).
Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.
Отже, оцінка судових рішень, прийнятих суддею, може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч. 5 ст. 214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139). Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України. Злочином є передбачене КК України суспільно-небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Склад злочину це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом. Об`єктивними ознаками складу злочину є об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єктивними суб`єкт і суб`єктивна сторона.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення), яка вказує на ознаки якого-небудь кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Зі змісту ст. 214 КПК України вбачається, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий (детектив), прокурор.
Звернення №27 (заява/повідомлення про кримінальне правопорушення №27) ОСОБА_3 від 29.06.2019, що надійшло до НАБУ, за своїм змістом та суттю є висловленням незгоди із процесуальними рішеннями прокурорів, суддів та слідчого під час досудового розслідування у певному кримінальному провадженні, припущеннями про їх неправильність, та не є повідомленням про злочин, підслідний НАБУ, оскільки не містить даних про вчинення певними особами корупційного кримінального правопорушення, тому відомості за ст.364 КК України щодо вказаних осіб не підлягають внесенню до ЄРДР.
Стосовно внесення відомостей за фактом вчинення кримінальних правопорушень за ст. 365, 382 КК України, то слідчий суддя Вищого антикорупційного суду не уповноважений здійснювати судовий контроль у таких справах у зв`язку з непідсудністю їх Вищому антикорупційному суду.
Отже, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд заявником, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань документи, з урахуванням наведеного вище, дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 303, 304, 306, 307, 309, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність директора Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення №27 від 29.06.2019 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1