УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2019 року

м. Київ
справа № 185/687/18
провадження № 51-4995 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу представника цивільного відповідача в особі голови правління ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_4 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобамина строк 2 роки.
Стягнуто з ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 27 074 гривень 58 копійок, та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 200 000 гривень, на користь потерпілої ОСОБА_6 .

Стягнуто з ТОВ "Автотранспортне підприємство "Кортеж" в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 50000 гривень, на користь потерпілої ОСОБА_6 .
Вирішено питання про судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі представник цивільного відповідача порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку, просить частково скасувати вирок місцевого та ухвалу апеляційного судів в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_6 та постановити нове рішення, яким зменшити розмір відшкодування шкоди позивачу.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, у поданій скарзі представником відповідача не наведено обґрунтування щодо незаконності вироку та ухвали (в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди) на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з урахуванням положень статей 127-129, 370, 412 цього Кодексу, статті 23 Цивільного кодексу України у їх взаємозв`язку.

Крім того,ОСОБА_4 обмежився формальними вказівками про порушення, допущені, на його думку, апеляційним судом, та не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для зміни чи скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, згідно з ст. 438 КПКта з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.

Також, представник відповідача не вказав у чому конкретно, з огляду на положення статей 412, 413 КПК, полягають порушення при розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, які були б підставою для зміни оскаржуваних судових рішень, та не обґрунтував своїх доводів у цій частині.
Крім того, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями скасувати вирок суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду і постановити нове рішення, яким зменшити розмір відшкодування шкоди.
Також, усупереч положенням ч. 5 ст. 427 КПК ОСОБА_4 не долучив до касаційної скаргизавірених належним чином копій оскаржуваних судових рішень.

Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, котра звертається з касаційною скаргою положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу представника цивільного відповідача в особі голови правління ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_4 без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3