Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
279/4464/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2019 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

та учасників кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження № 0001225 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.186 ч.1, 186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , 22.07.2018 року близько 13 години 50 хвилин знаходячись неподалік будинку №33 по вул.Горького в м.Коростені Житомирської області, шляхом ривка, відкрито викрав майно ОСОБА_4 на загальну суму 14520 гривень, а саме: золотий ланцюжок, вагою 20 грамів з кулоном 4 грами, які знаходились на шиї потерпілої.

Повторно, 17.08.2018 року близько 11 години ОСОБА_7 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 , шляхом ривка, відкрито викрав майно ОСОБА_5 на загальну суму 16490 гривень, а саме золотий ланцюжок, вагою 5 грамів, з золотим хрестиком , вагою 3 грами, золоте кольє, вагою 20 грамів, які знаходились на шиї потерпілої.

Діями, які виразилися у відкритому викрадені чужого майна (грабіж) ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.186 КК України.

Діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна ( грабіж) , вчиненими повторно , ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

При судовому розгляді обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, показав, що викладені в обвинувальному акті обставини вчинення злочинів відповідають дійсності, вчинив дані злочини внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, у вчиненому щиро кається, просить вибачення у потерпілих за свої дії, буде намагатись відшкодувати завдану шкоду. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 визнав частково.

Потерпіла ОСОБА_5 показала, що 17.08.2018 року біля 11 години йшла з місцевого ринку до батька. В руках мала дві господарські сумки, жіноча сумка знаходилась у неї на плечі. На вул.І.Франка до неї підійшов обвинувачений, який схопив її за шию та одним ривком зірвав

ланцюжок з кулоном. Внаслідок таких дій вона отримала великий стрес , тому наполягає на

суворому покаранні для обвинуваченого. Вказала, що в рахунок відшкодування заподіяної шкоди обвинувачений сплатив їй 2000 гривень.

Потерпіла ОСОБА_4 від дачі показань відмовилась, зазначивши, що викладені в обвинувальному акті обставини відповідають дійсності. При цьому зазначила, що наполягає на суворому покаранні.

Письмовими доказами вчинення ОСОБА_7 інкримінуємих злочинів, які були досліджені безпосередньо судом в судовому засіданні є: витяги з ЄРДР зі змісту яких слідує, що відомості про вчинення злочинів було внесено на підставі заяв ОСОБА_4 23.07.2018 року з правовою кваліфікацією дій за ч.1 ст.186 КК України та ОСОБА_5 18.08.2018 року з правовою кваліфікацією дій за ст.186 ч.2 КК України; протоколи прийняття заяв від потерпілих про вчинені кримінальні правопорушення від 22.07.2018 року та від 17.08.2018 року зміст яких містить обставини про вчинені злочини, вид та вартість викраденого майна; протоколи огляду від 22.07.2018 року та від 17.08.2018 року якими зафіксовано місце вчинення злочинів, з фототаблицями до них; довідка про вартість золота проби 585, яка станом на 23.07.2018 року становила 605 гривень; даними слідчого експерименту, проведеного 25.09.2018 року за участю ОСОБА_7 в ході якого останній розповів про обставини вчинення ним інкримінованих злочинів, протоколи пред`явлення особи для впізнання від 10.08.2018 року та від 10.09.2018 року якими зафіксовано впізнання потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_7 , як особи, яка вчинила відносно них злочини.

Зауважень з приводу належності та допустимості отриманих та досліджених доказів від сторін кримінального провадження не надійшло.

Отже, отримані та досліджені судом вищевказані докази є допустимими, належними, в своїй сукупності, достатності та взаємозв"язку поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинів, передбачених ст.186 ч.1, 186 ч.2 КК України.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 працездатного віку, по місцю проживання характеризується позитивно, на спеціалізованих обліках не перебуває, офіційно не працює, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, сприяння в розкритті злочину, часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_5 ..

Обставин, що обтяжують покарання , не встановлено.

Вчинені злочини, згідно ст.12 КК України, відносяться до тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Під час перебування під слідством та суду ОСОБА_7 усвідомив в повній мірі суспільну небезпеку вчинених ним діянь, давав правдиві показання, сприяючи в розкритті злочину, будучи готовим понести покарання, яке було б достатнім для того, щоб стати на шлях виправлення.
Згідно ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`яшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш мякого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті особливої частини цього Кодексу.

Наявні пом`якшуючі покарання ОСОБА_7 обставини ( щире каяття, сприяння в розкритті злочину , добровільне часткове відшкодування шкоди) є підставами для застосування вказаної норми закону та призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді обмеження волі, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів. Покарання за ч.1 ст.186 КК України слід призначити відповідно до санкції цієї частини статті у виді громадських робіт.

В кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 подано цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином.

В судовому засіданні потерпіла та її представник позовні вимоги за даним позовом підтримали.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільно - процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Підстави, умови, обсяг і спосіб відшкодування шкоди визначається згідно з нормами цивільного законодавства, які регулюють відповідальність за заподіяну майнову шкоду.
Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 91 КПК України передбачено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. До таких, зокрема віднесено обставини, які підтверджують вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно ст.92 КПК України обов"язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілих, належності та допустимості доказів на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що потерпіла ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не подала доказів на підтвердження визначеної нею вартості викраденого майна в розмірі 28000 гривень, тому з врахуванням зібраних у даному кримінальному провадженні доказів, цивільний позов підлягає задоволенню в розмірі шкоди, зазначеної в обвинувальному акті, а саме в сумі 16490 гривень.
Таке рішення суд базував на засадах презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини, свободи від самовикриття, обов"язку сторони обвинувачення довести обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема щодо розміру заподіяної шкоди, який охоплюється об`єктивною стороною вчиненого кримінального правопорушення та визначає ступінь його суспільної небезпеки.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправмірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або ушкодженням здоров"я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Враховуючи те, що моральними стражданнями супроводжується будь-яке протиправне діяння, тому суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань потерпілою ОСОБА_5 , з врахуванням втрат немайнового характеру, які вони зазнала внаслідок втрати свого майна. При цьому, суд враховує матеріальне становище обвинуваченого та оцінює заподіяну потерпілій моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, що буде розумним для відшкодування заподіяну виду шкоди.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 не подавався.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні, запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання припинив свою дію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.186 та ч.2 ст.186 КК України, і призначити покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді 180 годин громадських робіт ; за ч.2 ст.186 КК України , з застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 років обмеження волі.

Покарання за сукупністю злочинів призначити на підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років обмеження волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді особистого зобов"язання припинив свою дію 26.11.2018 року.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 16490 гривень заподіяної матеріальної шкоди та 5000 гривень заподіяної моральної шкоди.

Речові докази та процесальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: