Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________10.10.2019
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2019 року місто Миколаїв

Центральнийрайонний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво, Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 17.07.2018 року перебуває на обліку в Миколаївському обласному центрі бездомних громадян, без постійного місця проживання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч 1 ст. 125 КК України,-
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 12.10.2019 року. Прокурор зазначив, що для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, п. 3, п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення, які на теперішній час не перестали існувати і не зменшилися, а інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти цим ризикам, у зв`язку із чим, на думку прокурора, необхідно продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора і продовження відносно обвинувачуваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник зазначив, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку його підзахисного, який має хронічні захворювання і потребує лікування.
Обвинувачуваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Суд, вислухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, надані суду матеріали, приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу
Згідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні останьому запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинувачуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Так, судом встановлено, що обвинувачений не має постійного місця мешкання, а до затримання обвинувачений проживав зі своєю співмешканкою у квартирі, яку вона винаймає. Разом із тим, довідка про склад сім`ї, яка була надана суду, містить інформацію, що гр. ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстрована. Таким чином, доводи захисника та обвинувачуваного щодо наявності в нього постійного місця мешкання, не знайшли свого підтвердження.
Таким чином, на теперішній час суду не надано відомостей, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, в умовах слідчого ізолятора.
У зв`язку із викладеним, суд приходить до переконання, що інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, враховуючи відсутність постійного місця мешкання у обвинувачуваного, неодноразове притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, не зможуть забезпечити його належної процесуальної поведінки і запобігти визначеним прокурором ризикам, враховуючи також отримані судов покази потерпілих у вказаному кримінальному провадженні.
Крім того, при встановленні наведених ризиків, суд, насамперед виходить з таких обставин, як ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 , а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, одне з яких, зокрема, відповідно вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178,199, КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час підготовчого та судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою строком до 06 грудня 2019 року, включно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 199, 331, 350, 370, 372 КПК України, суд
Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 06 грудня 2019 року, включно
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1