ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 346/6108/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/274/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - п.12 ч.2 ст.115 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

при секретарі ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу підготовчого судового засідання Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської обл. в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 14 серпня 2019 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської обл. від 14 серпня 2019 року задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 11 жовтня 2019 р. відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черче Рогатинського району Івано-Франківської обл., жителя АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гвіздець Коломийського району Івано-Франківської обл., жителя АДРЕСА_1

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, в підготовчому судовому засіданні поряд з іншими питаннями розглядалось клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 на строк до двох місяців з тих мотивів, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення та інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Як вбачається з даного клопотання та доданих до нього матеріалів, на розгляді в Івано-Франківському міському суді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що що 27.04.2014 близько 23 год ОСОБА_7 в с. Кулачківці Снятинського району зустрівся із ОСОБА_11 , з яким на власному азтомобілі Опель Віваро д.н.з. НОМЕР_1 поїхали відпочивати в клуб, що в с. Гвіздець Коломийського району. Перебуваючи в клубі, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 зустрілися з ОСОБА_10 і ОСОБА_8 , з якими всю ніч розпивали алкогольні напої.

28 квітня 2014 близько 06 год 15 хв ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вирішили поїхати з клубу та на вказаному вище автомобілі направилися в смт. Заболотів Снятинського району Івано-Франківської обл., де мали намір продовжити відпочинок.

Цього ж дня близько 07 год 15 хв., проїжджаючи через с. Балинці Снятинського району, на автобусній зупинці побачили ОСОБА_12 у форменому одязі працівника міліції, який направлявся на роботу та чекав на маршрутний автобус. ОСОБА_7 зупинив автомобіль біля ОСОБА_12 , запропонувавши йому під`їхати, на що той погодився.

У салоні автомобіля під час розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 виник конфлікт, до якого приєднався ОСОБА_10

ОСОБА_7 , підтримуючи ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ,маючи бажання продовжити конфлікт, звернув з дороги, повернув у с. Трофанівку Снятинського району.

ОСОБА_11 , не бажаючи брати участі у сварці, попросив ОСОБА_7 зупинитися при виїзді з с. Трофанівка, після чого вийшов з автомобіля та пішов до своїх знайомих.

ОСОБА_7 продовжив рух та поїхав в поле між селами Кулачківці і Вишнівка, де зупинився на пагорбі неподалік потічка.

ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вийшли з автомобіля, де продовжили сварку з ОСОБА_12 , яка переросла в бійку, в ході якої вони стали наносити удари руками та ногами по голові та тілу ОСОБА_12 .

Під час бійки ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних госунків вирішили позбавити життя ОСОБА_12 , тобто вбити.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_7 тримали ОСОБА_12 попід руки, тим самим не даючи йому змоги втекти. В цей час, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, бажаючи виконання злочинного наміру, спрямованого на вчинення вбивства ОСОБА_12 , спільно озброївшись колото-ріжучим предметом, а саме ножем, умисно нанесли потерпілому удари в життєво-важливу ділянку тіла -грудну клітку зліва та ліву ногу. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 помер на місці події.

У результаті злочинних дій ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спричинили потерпілому ОСОБА_12 згідно висновку судово-медичної експертизи №41 від 20 жовтня 2014 тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент спричинення у вигляді проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва, масивної внутрішньої та зовнішньої кровотечі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент причинения, та сліпу колото-різану рану нижньої третини лівого стегна попередній поверхні, синця правого ока, саден правої щоки, чола, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після вчинення вбивства ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 з місця злочину втекли.

Задовольняючи клопотання прокурора, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що на момент судового розгляду кримінального провадження існують відповідні ризики, передбачені ст.177 КПК України, які виправдовують тримання осіб під вартою, зокрема, наявність соціальних звязків, ризики переховуватися від слідства та суду, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином, а також тим, що останні обвинувачуються у вчинені особливо тяжкого злочину, раніше не судимі, перебуваючи на волі, можуть незаконно впливати на свідків та потерпілого, внаслідок чого дійшов висновку про необхідність обрати запобіжний захід у виді тримання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 під вартою.

В апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 просить ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської обл. від 14 серпня 2019 р. змінити, обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за адресою: АДРЕСА_1 з тих підстав, що рішення місцевого суду не відповідає вимогам Конституції України, КПК України, міжнародним договорам, практики ЄСПЛ.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 перебував під вартою з 14 травня 2014 р. по 10 серпня 2019 р., тобто в загальному 5 років 3 міс.

Посилання суду на обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не грунтується на будь-яких доказах, на думку захисту, і протирічить позиції ЄСПЛ.

-обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської обл. від 14 серпня 2019 р., обравши йому запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту. Мотивує свої вимоги тим, що він знаходився під вартою з 19 листопада 2014 р. по 10 серпня 2019 р. включно. Місцевий суд в підготовчому судовому засіданні 14 серпня 2019 р., куда він зявився із своїм захисником, безпідставно, на його думку, змінив йому запобіжний захід, обравши тримання під вартою, оскільки сама тяжкість злочину, на яку посилається прокурор у своєму клопотанні, не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, крім того, у клопотанні не наведено аргументів на користь того, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати, та не наведено жодних нових ризиків окрім того, що він переховувався від суду та слідства з 02 травня 2014 р. по 19 листопада 2014 р.

Просить також врахувати, що в нього на утриманні мати похилого віку, яка тяжко хвора (цукровий діабет), в нього немає батька, який пропав в 1995-1996 р.р.

Обвинувачений ОСОБА_10 ухвалу місцевого суду про продовження йому строку тримання під вартою не оскаржує.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинувачених потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . --мати та рідна сестра загиблого ОСОБА_15 - просять апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відхилити, залишивши рішення суду без змін, оскільки останні вчинили особливо тяжкий злочин, а тривалий термін їх тримання під вартою є наслідком навмисного затягування строків розгляду кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної своєї скарги, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які просили задовольнити їхні апеляційні скарги з наведених в них мотивів, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції під час підготовчого засідання у кримінальному провадженні №0000133 від 30 квітня 2014 р. у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за п.12 ч.2 ст.115 КК України ухвалою від 14 серпня 2019 р. обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено. Тому при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ суд керується загальними засадами кримінального провадження.

Для забезпечення перевірки законності та обґрунтованості тримання обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою суд вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК Україн тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а також приймаючи до уваги підвищену ступінь суспільної небезпечності злочину, який ставиться в вину їм обом, того, що певний час вони знаходились в розшуку, зокрема, ОСОБА_7 - з 02 травня 2014 р. по 17 травня 2014 р., ОСОБА_8 - з 02 травня 2014 р. по 19 листопада 2014 р., існування обґрунтованих ризиків, в тому числі щодо можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, що ще не допитувались місцевим судом, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення ними обома, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 , а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності тримання обвинувачених під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 та самих обвинувачених про недоречність тримання їх під вартою з огляду на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені в ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки рішенням суду першої інстанції обґрунтована наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд першої інстанції в даному випадку прийняв рішення про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу обвинувачених, які раніше не судимі, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у кримінальному правопорушенні, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Окрім того, характер висунутого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинувачених.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської обл. від 14 серпня 2019 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської обл. від 14 серпня 2019 р. -без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи