Справа №584/937/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/282/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 26 червня 2019 року про арешт майна,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційні скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та накласти арешт на посіви сільськогосподарської культури кукурудзи на земельних ділянках з кадастровими номерами :03:000:0635 площею 9,2 га., :04:000:0589 площею 3,5 га., на території Рев`якинської сільської ради Путивльського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва державної власності, позбавивши особу, яка самовільно володіє даним посівом, права відчуження, розпорядження та користування даним посівом кукурудзи. Врожай кукурудзи вирощений на вказаних земельних ділянках є фактично речовим доказом самовільного зайняття ділянок для сільськогосподарських потреб та фактично є об`єктом кримінального правопорушення, набутим у наслідок вчинення злочину. Крім того, відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року, ст. 90, ст. 96, ст. 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам з передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Необхідність арешту врожаю кукурудзи полягає у запобіганні можливості його приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження, зокрема його збору підприємством або особою, яка здійснила його незаконний посів.

26 червня 2019 року слідчий суддя Путивльського районного суду Сумської області розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Путивльського ВП Глухівського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 , погодженого з начальником Путивльського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна, постановив ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Путивльського ВП Глухівського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000164 від 28 травня 2019 року про арешт майна, відмовлено.

Слідчий суддя мотивував постановлену ухвалу тим, що посіви кукурудзи не відповідають вимогам, передбаченим ст. 98 КПК України щодо речових доказів, на які може бути накладено арешт.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вимоги поданої апеляційної скарги підтримав, та прохав направити матеріали провадження на до оформлення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, Путивльським ВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000164, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що у ході проведення перевірки за фактом незаконної обробки земельних ділянок на території Путивльського району, оглядом земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0588, :04:000:0589, :03:000:0635 загальною площею 20,9 га., які знаходяться на території Рев`якинської сільської ради Путивльського району та виставлені Держгеокадастром на аукціон було встановлено, що вказані земельні ділянки самовільно зайняті невстановленою особою, а саме засіяні сільськогосподарськими культурами.

У ході проведення огляду місця події від 18.06.2019 року встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:0635 площею 9,2 га., :04:000:0589 площею 8,2 га., :04:000:0588 площею 3,5 га. га території Рев`якинської сільської ради Путивльського району засіяні кукурудзою, на які слідчий просить накласти арешт.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 зазначеної статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів дійшла висновку, що посіви кукурудзи, якими засіяні вказані земельні ділянки, критеріям ст. 98 КПК України, у контексті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, не відповідають, а запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є не відповідним предмету злочину, що розглядається у рамках даного кримінального провадження.

Крім того, жодній особі в рамках цього кримінального провадження не було повідомлено про підозру, цивільний позов заявлений не був, а санкцією ч. 1 ст. 197-1 КК України не передбачено конфіскація або спеціальна конфіскація.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на те, що слідчим не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені у цьому клопотанні обставини, та свідчили б про доцільність накладення арешту на вищевказане майно. У тому числі, слідчим не доведено, яким чином посіви кукурудзи можуть мати значення речового доказу у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, при тому що даний злочин відноситься до злочинів з матеріальним складом, так як доведенню у кримінальному провадженні підлягає саме самовільне зайняття земельної ділянки із заподіянням значної шкоди.

Само по собі наявність у матеріалах провадження постанови слідчого про визнання речовими доказами посів сільськогосподарської культури, не може бути врахований як мета для накладення арешту у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Посилання прокурора у поданій апеляційній скарзі, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження призведе до втрати, зникнення, знищення чи перетворення речового доказу не знаходять свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження.

Крім того, клопотання слідчого не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться у клопотанні, розмір завданої значної шкоди її законному володільцю або власнику на момент подання клопотання слідчим не встановлено, що є обов`язковою вимогою при вирішенні зазначеного питання для з`ясування співмірності вартості майна на яке накладається арешт і завданої шкоди. Орган досудового розслідування, в порушення ч. 5 ст. 132, ч. 2 ст. 171 КПК України, не додав до клопотання матеріали, які б підтверджували вартість посівів кукурудзи, якою засіяні та яка вирощується на зазначених земельних ділянках, не визначено стан розвитку та стадія зрілості посівів, шляхи збереження і збору врожаю.

Отже, на думку колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки надані матеріали не доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, з викладених у ній доводів, як необґрунтовану - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 167, 170, 172, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 26 червня 2019 року про арешт майна, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - без задоволення

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4