31.10.2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на бездіяльність прокурора відділу прокуратури Одеської області у кримінальному провадженні №0000923, яка полягає у не вчиненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у передбачений законом строк та на постанову про відмову у задоволенні клопотання,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді зі скаргою в якій просить скасувати постанову прокурора відділу прокуратури Одеської області від 04.09.2019 р., про відмову в задоволенні клопотання, зобов`язати уповноваженого прокурора прокуратури Одеської області у кримінальному провадженні №0000923 у найкоротший строк вчинити дії, визначені ч.1 ст. 283, п.1 ч.2 ст. 283, п.10 ч.ч. 1, 4 ст. 284 КПК України, зобов`язати уповноваженого прокурора прокуратури Одеської області у кримінальному провадженні №0000923 у найкоротший строк прийняти процесуальне рішення, у відповідності до ст. 110 КПК України про закриття кримінального провадження за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.
В обґрунтування скарги адвокат посилається на те, що СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000923 від 03.10.2018 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, процесуальне керівництво здійснюється прокуратурою Одеської області.
02.09.2019 р. адвокатом ОСОБА_4 до прокуратури Одеської області було подане клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із спливом строків досудового розслідування.

10.09.2019 р. адвокатським об`єднанням «Юрлайн» було отримано лист прокуратури Одеської області від 04.09.2019 р., а також постанову про відмову у задоволенні клопотання від 04.09.2019 р.

Прокурор відділу прокуратури Одеської області мотивує свою постанову від 04.09.2019 р. тим, що працівники прокуратури Одеської області у судовому розгляді щодо скасування постанови про зупинення досудового розслідування участі не приймали, копію відповідної ухвали не отримували. До прокуратури Одеської області вказана ухвала з Приморського районного суду м. Одеси також не надходила.

Бездіяльність прокурора щодо неприйняття процесуального рішення у зв`язку зі спливом строків досудового розслідування є незаконною з огляду на наступні обставини і положення чинного законодавства.
Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, який було надано прокуратурою Одеської області станом на 22.07.2019 р., 18.04.2019 р. відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 складені повідомлення про підозру. Відповідно до ч.1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, тобто до 18.06.2019 р.

28.05.2019 р. прокурором винесено постанову про зупинення кримінального провадження, проте 20.08.2019 р. дана постанова була скасована слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси (справа № 522/13212/19).

Згідно ч.3 ст. 219 КПК України «строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею включається у строки, передбачені цією статтею».
Загальні положення продовження строку досудового розслідування визначені статтею 294 КПК України. Так, згідно п.2 ч.3 ст. 294 КПК України «якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора».
При цьому відповідно до ч.5 ст. 294 КПК України «клопотання про продовження строку досудового розслідування подається не пізніше п`яти днів до спливу строку досудового розслідування, встановленого статтею 219 цього Кодексу». Відповідно, клопотання про продовження строків досудового розслідування мало бути подано не пізніше 13.06.2019 р. (за 5 днів до 18.06.2019 р.).
При цьому відповідно до положень ч. 5 ст. 294 КПК України, строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Згідно п.10 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу.
Частиною 4 ст. 284 КПК України визначено, що прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті.
Таким чином, строк досудового розслідування закінчився 18.06.2019 р., поновленню згідно ст. 294 КПК України не підлягає, тому згідно п.10 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження підлягає безумовному закриттю прокурором.
Проте прокурором допущена бездіяльність, що полягає в нездійсненні необхідних процесуальних дій, передбачених п.1 ч.2 ст. 283 КПК України, а саме - закриття кримінального провадження.
Згідно вищенаведених положень ст. 284 КПК України, прокурор зобов`язаний здійснити вказані дії щодо закриття провадження у зв`язку зі спливом 18.06.2019 р. строку досудового розслідування, встановленого ст. 219 КПК України, який не підлягає поновленню у відповідності до ст. 294 КПК України.
Постанова від 04.09.2019 р. не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, згідно якої мотивувальна частина постанови повинна містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Натомість постанова від 04.09.2019 р. є необґрунтованою, оскільки взагалі не містить жодних посилань на причини відмови в задоволенні клопотання, на причини не закриття кримінального провадження після спливу строків досудового розслідування, не мотивовано підстави, згідно яких прокурор вважає допустимим ігнорувати положення закону щодо обов`язкового закриття провадження згідно п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, та не містить відповідних посилань на положення КПК України.
Таким чином, незважаючи на достеменно відомі прокурору обставини, ним була допущена протиправна бездіяльність та прийнято незаконну постанову від 04.09.2019 р. про відмову в задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження. Вказана постанова прийнята без належного правового обґрунтування, вмотивованості, тобто є такою, що винесена всупереч вимогам КПК України.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги посилаючись на те, що досудове розслідування кримінального провадження здійснюється слідчими СУ ГУНП в Одеській області, а тому скарга не підсудна Приморському районному суду м. Одеси.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, вислухавши думку учасників процесу, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так встановлено, що СУ ГУНП в Одеській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000923 від 03.10.2018 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, процесуальне керівництво якого здійснюється прокуратурою Одеської області.

Посилання прокурора на те, що зазначена скарга не підсудна Приморському районному суду м. Одеси оскільки досудове розслідування кримінального провадження здійснюється СУ ГУНП в Одеській області, суд не приймає до уваги так як предметом розгляду скарги є постанова прокурора відділу прокуратури Одеської області та бездіяльність яка полягає у не вчиненні інших процесуальних дій, які прокурор зобов`язаний вчинити у передбачений законом строк.
Положення закону якими керувався слідчий суддя при вирішенні скарги.
Стаття 5. Дія Кодексу в часі
1. Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Стаття 303. Рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження
На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.
Стаття 9. Законність
1. Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
2. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
3. Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.
4. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.
5. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
6. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Стаття 21. Доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень
1. Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
2. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
3. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
4. Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.
Стаття 28. Розумні строки
1. Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
2. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
3. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:
1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;
2) поведінка учасників кримінального провадження;
3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
4. Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
5. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
6. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Стаття 110. Процесуальні рішення

1. Процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

2. Судове рішення приймається у формі ухвали, постанови або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 цього Кодексу.

3. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

4. Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

5. Постанова слідчого, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:

місце і час прийняття постанови;

прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;

мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст прийнятого процесуального рішення;

місце та час (строки) його виконання;

особу, якій належить виконати постанову;

можливість та порядок оскарження постанови.

6. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

7. Постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Стаття 283. Загальні положення закінчення досудового розслідування
1. Особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.
2. Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:
1) закрити кримінальне провадження;
3. Відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Стаття 284 Закриття кримінального провадження та провадження щодо юридичної особи
1. Кримінальне провадження закривається в разі, якщо:
1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення;
2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення;
4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою;
Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав;
10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.
4. Про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,4,9,9-1частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті.
5. Рішення прокурора про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного не є перешкодою для продовження досудового розслідування щодо відповідного кримінального правопорушення.
Стаття 219 Строки досудового розслідування
1. Строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить:
1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку;
2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості;
3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Досудове розслідування повинно бути закінчено:
1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;
2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
2. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати:
1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;
2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості;
3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.
Відповідно до ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено в задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.
Згідно зі ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження: верховенствоправа; законність; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків.
Порядок кримінального провадження регулюється виключно кримінальним процесуальним кодексом України.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
В той же час, під час розгляду скарги слідчим суддею в межах повноважень, встановлені суттєві порушення кримінального процесуального закону, які полягають в наступному.
В рамках кримінального провадження №0000923, 18.04.2019 р. щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складені повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.
28.05.2019 р. прокурором відділу прокуратури Одеської області винесено постанову про зупинення кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 280 КПК України для оголошення в розшук підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_6
20.08.2019 р. ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси зазначена постанова прокурора про зупинення кримінального провадження була скасована.

02.09.2019 р. адвокатом ОСОБА_4 до прокуратури Одеської області було подане клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із спливом строків досудового розслідування.

10.09.2019 р. адвокатським об`єднанням «Юрлайн» було отримано лист прокуратури Одеської області від 04.09.2019 р., а також постанову про відмову у задоволенні клопотання від 04.09.2019 р.

Прокурор відділу прокуратури Одеської області мотивує свою постанову від 04.09.2019 р. тим, що працівники прокуратури Одеської області у судовому розгляді щодо скасування постанови про зупинення досудового розслідування участі не приймали, копію відповідної ухвали не отримували. До прокуратури Одеської області вказана ухвала з Приморського районного суду м. Одеси також не надходила.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини та Верховного суду, однією із основних складових верховенства права є принцип правової визначеності, відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено і не має переглядатися до безмежності»).
Той факт, що після винесення рішення суду, зі сторони правоохоронних органів вчиняються дії направлені на ухилення від виконання такого рішення, свідчить про суттєве порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Так, слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складені 18.04.2019 р.
Відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру закрити кримінальне провадження або звернутися до суду з обвинувальним актом.
Законом встановлені імперативні випадки закриття кримінального провадження прокурором в тому числі, у разі якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Відповідно до вимог ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Кримінальним процесуальним кодексом не роз`яснено термін "найкоротший строк".
Відповідно до системного тлумачення норм чинного законодавства, найкоротший строк полягає у наданні найменшого часу уповноваженій особі для розгляду та прийняття об`єктивного рішення по справі, і такий строк не повинен обраховуватися роками.
Варто зазначити, що строк притягнення особи до кримінальної відповідальності обраховується із дня повідомлення особі про підозру, так як саме з цього часу, Законом передбачені суттєві обмеження її прав та свобод, та саме з цього часу в неї виникають процесуальні обов`язки, регламентовані Кримінальним процесуальним Кодексом.
Згідно ч.3 ст. 219 КПК України «строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею включається у строки, передбачені цією статтею».
Враховуючи положення зазначеної норми КПК України, а також ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2019 р., строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000923, спливає 18.06.2019 р.
Загальні положення продовження строку досудового розслідування визначені статтею 294 КПК України. Так, згідно п.2 ч.3 ст. 294 КПК України «якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора».
При цьому відповідно до ч.5 ст. 294 КПК України «клопотання про продовження строку досудового розслідування подається не пізніше п`яти днів до спливу строку досудового розслідування, встановленого статтею 219 цього Кодексу». Відповідно, клопотання про продовження строків досудового розслідування мало бути подано не пізніше 13.06.2019 р. (за 5 днів до 18.06.2019 р.).
Однак, прокурором жодних підтверджень того, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000923 було продовжено суду надано не було.
При цьому відповідно до положень ч. 5 ст. 294 КПК України, строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Згідно п.10 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу.
Частиною 4 ст. 284 КПК України визначено, що прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті.
Таким чином, строк досудового розслідування закінчився 18.06.2019 р., поновленню згідно ст. 294 КПК України не підлягає, тому згідно п.10 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження підлягає безумовному закриттю прокурором.
Проте прокурором допущена бездіяльність, що полягає в нездійсненні необхідних процесуальних дій, передбачених п.1 ч.2 ст. 283 КПК України, а саме - закриття кримінального провадження.
Згідно вищенаведених положень ст. 284 КПК України, прокурор зобов`язаний здійснити вказані дії щодо закриття провадження у зв`язку зі спливом 18.06.2019 р. строку досудового розслідування, встановленого ст. 219 КПК України, який не підлягає поновленню у відповідності до ст. 294 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і справедливим судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з огляду на такі критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних державних органів, а також важливість справи для заявника. Суд також вимагає від державних органів, що розслідують справи, особливої сумлінності, щоб судочинство було здійснено невідкладно («Пелісьє і Сассі проти Франції», «Паскал проти України», «Вітрук проти України», «Іванов проти України», «Торопов проти України», «Нахманович проти Росії» та інші).
При цьому постанова прокурора про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, прийнятою з грубими порушеннями норм чинного законодавства, не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, згідно якої мотивувальна частина постанови повинна містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Натомість постанова від 04.09.2019 р. є необґрунтованою, оскільки взагалі не містить жодних посилань на причини відмови в задоволенні клопотання, на причини не закриття кримінального провадження після спливу строків досудового розслідування, не мотивовано підстави, згідно яких прокурор вважає допустимим ігнорувати положення закону щодо обов`язкового закриття провадження згідно п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, та не містить відповідних посилань на положення КПК України. Вказана постанова прийнята без належного правового обґрунтування, вмотивованості, тобто є такою, що винесена всупереч вимогам КПК України.
Крім того слід зазначити, що кримінальне провадження з моменту складення 18.04.2019 р. повідомлень про підозру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, розслідується більше двох місяців, при цьому рішень про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000923 не приймалося.
Сторона обвинувачення при розслідуванні даного кримінального провадження допустила невиправдані зволікання щодо встановлення усіх обставин вчиненого діяння, не вжила необхідних і достатніх заходів для проведення досудового розслідування у передбачений законом строк, чим допустила грубі порушення прав і свобод осіб, яких стосувалося таке кримінальне провадження.
Згідно з практики Європейського суду з прав людини, зокрема (рішення Європейського суду з прав людини від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України»), у кримінальних справах «розумний строк», передбачений статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді, так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (досудове розслідування). У практиці Європейського суду з прав людини таким обвинуваченням визнається арешт, офіційне повідомлення про намір переслідувати у кримінальному порядку, а також початок попереднього розслідування (рішення Європейського суду з прав людини від 27.06.1968 по справі Wemhoff, P. 26; рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Neumeiser, Р 41; рішення Європейського суду з прав людини від 16.07.1974 по справі Ringesein, P.45).
Відповідно до ч. 5 ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Закриття провадження в зв`язку з недотриманням розумних строків прямо не передбачено ст. 284 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Положення ч. 5 ст. 28 КПК України узгоджуються з вимогами п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України щодо закриття провадження в разі закінчення строків досудового розслідування, та п. 1 ч.2 ст. 283 КПК України, згідно якого прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з передбачених цим Кодексом дій, зокрема закрити кримінальне провадження.
За таких обставин, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, передбачених ч. 1 ст. 7 КПК України, закриття кримінального провадження в зв`язку з недотриманням розумних строків розслідування є дієвим захистом прав особи, з метою припинення та недопущення в подальшому їх порушення.
Враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та відповідає вимогам чинного Кримінального процесуального кодексу України.
Беручи до уваги допущені грубі порушення зі сторони органу досудового розслідування, невиконання ст. ст. 3, 8, 62 Конституції України, які є нормами прямої дії, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 7, 9, 17, 21, 22, 24, 28, 219, 283-284, 303, 307, 318-380, 376 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на бездіяльність прокурора відділу прокуратури Одеської області у кримінальному провадженні №0000923, яка полягає у не вчиненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у передбачений законом строк та на постанову про відмову у задоволенні клопотання задовольнити.

Скасувати постанову прокурора відділу прокуратури Одеської області від 04.09.2019 р., про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000923.
Зобов`язати процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000923 від 03.10.2018 р. закрити кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України на підставі ч.1 ст. 283, п.1 ч.2 ст. 283, п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Встановити процесуальний строк протягом трьох днів, з дня оголошення повного тексту ухвали слідчого судді, для прийняття постанови про закриття кримінального провадження №0000923 від 03.10.2018 р. року за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України на підставі ч.1 ст. 283, п.1 ч.2 ст. 283, п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: