н/п 1-в/640/182/19
"13" червня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
представника Київського районного сектору пробації ОСОБА_4
засудженої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання засудженої:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, не заміжньої, з середньою освітою, не працюючої, яка має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судима, в тому числі 04.04.2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, з покладенням обов`язків не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання,-
31.05.2019 року до суду із клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання засудженої ОСОБА_5 звернувся начальник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області. В обґрунтування клопотання зазначив, що 11.12.2017 року на їх адресу надійшов та був прийнятий до виконання вирок Червонозаводського районного суду м. Харковавід 04.04.2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, згідно ст. 76 КК України суд встановив обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
ОСОБА_5 13.12.2017 року прибула до Київського районного сектору з питань пробації для постановки на облік, де була ознайомлений з порядком та умовами відбування іспитового строку та правовими наслідками за ухилення від виконання обов`язків, покладених на неї судом, про що письмово надала підписку (о/с №133/2017, стор. 41). Одночасно була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію від 13.12.2017 року, згідно якої засуджена ОСОБА_5 повинна з`являтись на реєстрацію 3 середу кожного місяця, з якою вона ознайомилася під особистий підпис. Відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 15.08.2018 року засудженій ОСОБА_5 було встановлено днем явки 1,2,3 середу кожного місяця, однак засуджена порушує порядок і умови іспитового строку, отримала вже два письмових попередження, у зв`язку з чим вони звернулись до суду з дійсним клопотанням.
Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.
Прокурор у судовому засідання клопотання підтримала, просила суд його задовольнити..
Засуджена ОСОБА_5 просила суд відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вважає, що сумлінно виконує покладені на неї обов`язки, на кожну свою неявку вона має поважні причини, що підтверджується належними документами. Просила суд врахувати, що вона має маленьку дитину, на теперішній час знаходиться у декретній відпустці, вагітна, проте завжди намагається вчасно прибути до Центру або попередити про неможливість це зробити через поважні причини, як то хвороба дитини тощо.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харковавід 04.04.2017 року ОСОБА_5 засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, згідно ст. 76 КК України суд встановив обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
ОСОБА_5 13.12.2017 року прибула до Київського районного сектору з питань пробації для постановки на облік, де була ознайомлений з порядком та умовами відбування іспитового строку та правовими наслідками за ухилення від виконання обов`язків, покладених на неї судом, про що письмово надала підписку (о/с №133/2017, стор. 41). Одночасно була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію від 13.12.2017 року, згідно якої засуджена ОСОБА_5 повинна з`являтись на реєстрацію 3 середу кожного місяця, з якою вона ознайомилася під особистий підпис. Відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 15.08.2018 року засудженій ОСОБА_5 було встановлено днем явки 1,2,3 середу кожного місяця.
Разом з тим, 06.03.2019 року засуджена ОСОБА_5 не з`явилась на реєстрацію до уповноваженого органу пробації, заздалегідь про поважність причини неявки не повідомила.
07.03.2019 року засудженій ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 за допомогою відділення поштового зв`язку «Укрпошта» був направлений виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 13.03.2019 року.
13.03.2019 року засуджена ОСОБА_5 не з`явилась на реєстрацію до уповноваженого органу пробації, цього ж дня в телефонній розмові з засудженою працівником органу пробації було встановлено, що вона на з`явилась на реєстрацію 06.03.2019 року у зв`язку з тим, що знаходилась в Шевченківському ВП ГУ НП в Харківській області в якості свідка, та повідомила, що не прибуде 13.03.2019 року на реєстрацію у зв`язку з поганим самопочуттям, звернеться за допомогою в «Міську поліклініку №10», зобов`язалась після одужання прибути до уповноваженого органу з питань пробації з довідками за неявку на реєстрацію на 06.03.2019 року та 13.03.2019 року.
14.03.2019 року уповноваженим органу пробації до «Міської поліклініки №10» був направлений запит щодо підтвердження факту звернення засудженої за медичною допомогою. Згідно наданої відповіді ОСОБА_5 за медичною допомогою 13.03.2019 року не зверталась.
Разом з тим, 20.03.2019 року ОСОБА_5 прибула до уповноваженого органу пробації на реєстрацію та надала повістки про виклик в якості свідка до Шевченківського ВП ГУ НП в Х/о на 06.03.2019 та 13.03.2019 року.
Тобто, судом вбачається, що засуджена надала підтверджуючи документи щодо поважності її неявки до Центру. Відсутність на сьогодні відповіді на запит органу пробації, який був направлений до Шевченківського ВП ГУ НП в Х/о щодо підтвердження факту перебування ОСОБА_5 в якості свідка 06.03.2019 року та 13.03.2019 року, не спростовує надані ОСОБА_5 відомості.
Також з матеріалів клопотання вбачається, що 03.04.2019 року о 17.20 год. під час телефонної розмови з засудженою, остання повідомила працівника уповноваженого органу пробації, що прибуде на реєстрацію до 18.00 год., однак до вказаного часу засуджена до органу пробації не прибула. 03.04.2019 року о 18:11 год. до органу пробації зателефонував брат засудженої, який повідомив, що його сестра вже їде до органу пробації та приїде приблизно через 15 хв. Брату ОСОБА_5 було повідомлено, що робочий режим уповноваженого органу до 18.00 год. і після 18:00 год. співробітники уповноваженого органу з питань пробації не мають право проводити реєстрацію суб`єктів пробації.
04.04.2019 року засудженій ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 за допомогою відділення поштового зв`язку «Укрпошта» був направлений виклик до уповноваженого органу з питань пробації на 10.04.2019 року. Цього ж дня, в телефонній бесіді з ОСОБА_5 встановлено, що вона прибула до органу пробації 03.04.2019 року о 19:00 год., не встигла на реєстрацію у зв`язку з тим, що у цей день знаходилась з племінницею в «Харківській міській дитячій поліклініці №23».
10.04.2019 року ОСОБА_5 прибула на реєстрацію до уповноваженого органу пробації, надала письмове пояснення причини неявки 03.04.2019 року.
11.04.2019 року засуджена надала копію довідки з «Харківської міської дитячої поліклініки №23». Однак, згідно відповіді, наданої на запит до поліклініки ОСОБА_5 03.04.2019 року з племінницею за медичною допомогою не зверталась. Разом з тим, у судовому засіданні засуджена пояснила, що дійсно у цей знаходилась з племінницею в «Харківській міській дитячій поліклініці №23», проте як офіційний прийом у лікаря це оформлено не було, але довідку про відвідування лікарні їй була надана і вона її надала працівнику уповноваженого органу з питань пробації. Тобто, суд вбачає, що засуджена надала до уповноваженого органу з питань пробації документ, що підтверджує поважність її відсутності на реєстрації 03.04.2019. Недійсність наданої нею довідки встановлена не була.
Також, в матеріалах клопотання зазначено, що 21.05.2019 року в телефонній розмові ОСОБА_5 було викликано до органу пробації на 27.05.2019 року, та остання зобов`язалась з`явитись.
27.05.2019 року засуджена зателефонувала до органу пробації та повідомила, що не прибуде у зв`язку з тим, що її дитина захворіла та вона звернеться до «Харківської міської дитячої поліклініки №23». Зобов`язалась прибути 29.05.2019 року та надати довідку.
29.05.2019 року ОСОБА_5 прибула до органу пробації, надала довідку з поліклініки за 27.05.2019 року. Засудженій було винесено друге письмове попередження за допущене порушення порядку і умов іспитового строку, а саме за неприбуття на реєстрацію без поважної причини 03.04.2019 року.
Аналізуючи надану інформацію, суд зазначає наступне.
Згідно ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до положень ст. 166 Кримінально-виконавчого Кодексу України: 1. Якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України"Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. 2. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. 3.У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. 4. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Згідно п.п.5.2, 5.3 Розділу VІ Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного департаменту з питань виконання покарань та Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 року № 270/1560 якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків чи притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (п. 5.2). Якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разі вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання (п. 5.3).
При розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання, суд зобов`язаний перевірити чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, переконатися, чи можливо розглядати викладені в поданні факти, як свідчення небажання його стати на шлях виправлення.
З матеріалів, доданих до клопотання та досліджених в судовому засіданні, не вбачається, що засуджена систематично без поважних причин не з`являлась до інспекції, оскільки були встановлені обставини, що фактично позбавили її можливості своєчасно прибути за викликом і вони є документально підтверджені, а їх дійсність не спростована.
Як вбачається з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Разом з тим, доданими до подання матеріалами не підтверджено, що ОСОБА_5 скоїла дії, які свідчать про її небажання стати на шлях виправлення.
Згідно КПК України в судовому засіданні при розгляді питань, пов`язаних з виконанням вироків, засуджені користуються процесуальними правами, передбаченими ст.42 КПК України, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.
Таким чином, Київським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не надано достатніх доказів для того, щоб скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити засуджену ОСОБА_5 для відбування покарання, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.
Судом встановлено, що іспитовий строк засудженої ОСОБА_5 закінчується 04.04.2020 року, а тому особова справа підлягає поверненню до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області для продовження здійснення контролю за поведінкою засудженого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 78 КК України, ст. 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Особову справу на засуджену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути до Київського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя