ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 1-кп/991/77/19
У Х В А Л А

05 листопада 2019 рокум. Київ

Колегія суддів Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
здійснивши у відкритому судовому засіданні підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000135 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -
в с т а н о в и л а :
30 вересня 2019 року до Вищого антикорупційного суду передано обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвалою суду від 02 жовтня 2019 року призначено підготовче судове засідання, у якому судом з`ясовано думку учасників щодо можливості призначення справи до судового розгляду, зокрема, наявності підстав для прийняття судом рішень, передбачених п. п. 1-4, 6 ч. 3 ст. 314 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам чинного кримінального процесуального законодавства. Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки містить протиріччя у викладені фактичних обставин інкримінованих обвинуваченому.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 .
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що складений обвинувальний акт відповідає вимоги ст. 291 КПК України, а тому просив призначити у даному кримінальному провадженні судовий розгляд.
Представник цивільного позивача - Фонду державного майна ОСОБА_6 підтримала думку прокурора.
Крім того, в підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подав скаргу про скасування постанови заступника Генерального прокурора України від 09.11.2016 про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000135.
Свої вимоги мотивує тим, що згадана постанова не відповідає вимогам ч. 2 та ч. 3 ст. 37 КПК України. На думку захисника включення до групи прокурорів прокурора ОСОБА_5 не обумовлено будь-якою об`єктивною необхідністю, а постанова в цій частині є немотивованою. Необхідність скасування згаданої постанови пояснюється тим, що вона впливає на визнання у даному кримінальному провадженні доказів допустимими, оскільки, на думку захисника, неуповноважені прокурори здійснювали ряд процесуальних дій.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали клопотання захисника ОСОБА_8 .

Прокурор проти задоволення клопотання захисника заперечував, посилаючись на те, що заявлене клопотання є невмотивованим та не ґрунтується на законі.
Представник цивільного позивача - Фонду державного майна ОСОБА_6 підтримала думку прокурора.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, колегія суддів вважає, що клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта, він містить виклад тих фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію злочину та формулювання обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.

Перевірка вказаних обставин не може бути предметом розгляду під час підготовчого судового засідання, оскільки на даній стадії суд не вправі давати оцінку будь-яким доказам.

Що стосується скарги захисника ОСОБА_8 про скасування постанови заступника Генерального прокурора України від 09.11.2016 про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000135, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст.ст. 314-316 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 37 КПК України передбачено, що керівник відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування визначає прокурора чи групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Так, 09 листопада 2016 року заступником Генерального прокурора України керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_10 винесено постанову про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000135, внесеному до ЄРДР 11 травня 2016 року, якою призначено у вказаному кримінальному провадженні групу прокурорів.

Частина 3 статті 37 КПК України передбачає право прокурора, що прийняв рішення про визначення прокурора чи групи прокурорів у кримінальному провадженні покласти повноваження прокурора на іншого прокурора у випадку, якщо призначений прокурор не може здійснювати свої повноваження в силу об`єктивних причин.

Як вбачається із змісту постанови про визначення групи прокурорів від 09 листопада 2016 року, керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_10 внесено зміни до складу групи прокурорів і включено прокурора ОСОБА_5 . Відповідно до ст. 37 КПК України, керівник прокуратури має право змінювати групу прокурорів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до норм чинного кримінального процесуального законодавства України, суд не наділений повноваженнями щодо надання вказівок керівнику прокуратури, його першим заступникам і заступникам, які діють у межах своїх повноважень, на здійснення процесуальних дій відносно участі того чи іншого прокурора у конкретному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, проаналізувавши вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування постанови заступника Генерального прокурора України від 09.11.2016 про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000135, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 315, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення прокурору обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, - відмовити.
В задоволенні скарги захисника ОСОБА_11 про скасування постанови заступника Генерального прокурора України від 09.11.2019 про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000135 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення постановлені по суті згаданого кримінального провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3