Справа № 137/642/19
Провадження №1-кп/149/148/19
Номер рядка звіту 91
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

10.09.2019 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора Хмільницького відділу Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 0000037 та № 0000090по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове Літинського району Вінницької області, гр. України, українця, непрацюючого, одруженого, освіта середня, раніше судимого Літинським районним судом Вінницької області 19.05.2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України на 2 роки, Літинським районним судом Вінницької області 14.06.2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, 17.07.2012 року прибув до Літинської виправної колонії № 123, ухвалою Літинського районного суду від 05.03.2015 року, відповідно до ст. 81 КК України, умовно достроково звільнений від відбуття покарання з невідбутим покаранням 1 рік 3 місяці 12 днів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
16.02.2019 року о 21:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік Західного автовокзалу в м. Вінниця, помітив невідомого чоловіка, який стояв на узбіччі автодороги Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, та зупиняв транспорт, який рухався в напрямку смт. Літин Вінницької області. Підійшовши до невідомого чоловіка, яким виявився ОСОБА_6 , житель смт. Літин Вінницької області, ОСОБА_4 , познайомився з останнім та пропонував разом добиратися додому. В ході розмови, ОСОБА_6 , запропонував ОСОБА_4 , придбати алкогольних напоїв та вжити їх. На пропозицію ОСОБА_6 , ОСОБА_4 погодився та вони разом пішли до АЗК БРСМ-Нафта, яка розташована за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 114 м. Вінниця. Під час придбання алкогольних напоїв, ОСОБА_4 помітив у ОСОБА_6 шкіряний гаманець, в якому знаходились грошові кошти. В цей час, у ОСОБА_4 винник злочинний умисел на заволодіння чужим майном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 запропонував потерпілому пішки добиратися до місця призначення. Дійшовши до с. Лукашівка Літинського району Вінницької області, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , вирішили зайти за приміщення кафе «Вояж» за адресою: АДРЕСА_2 , щоб перепочити. У подальшому ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливою метою, наніс один удар кулаком правої руки в потилицю ОСОБА_6 , в результаті чого останній втратив рівновагу та впав на землю. Після цього, ОСОБА_4 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця та з метою подолання опору ОСОБА_6 , сів поверх нього, таким чином утримуючи його вагою тіла, при цьому наніс йому ще декілька ударів кулаками по тулубу та обличчі, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівої очниці, які відповідно до висновку експерта № 190 від 22.02.2019 року належать до легких тілесних ушкоджень. Помітивши, що ОСОБА_6 не чинить опору, ОСОБА_4 витягнув з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_6 гаманець чорного кольору із грошовими коштами у сумі 5000 грн. та з місця скоєного злочину зник, залишивши потерпілого лежати на землі. Викраденні кошти ОСОБА_4 витратив для власних потреб, та спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5000 грн.
Також, 24.02.2019 ОСОБА_4 , перебуваючи на території домогосподарства по АДРЕСА_3 , яке належить його батьку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, таємно, з метою крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з підсобного приміщення домогосподарства вчинив крадіжку двох батарей марки «SADA», вартість яких згідно висновку експерта № 76 від 17.04.2019 становить 9506 гривень. Надалі, ОСОБА_8 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.Внаслідок вчинення протиправних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 9506 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини викладені в обвинувальних актах. Свою вину у скоєнні злочинів визнав повністю, та просить суд не застосовувати відносно нього сувору міру покарання, пов`язану з позбавленням волі. Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок злочину визнає та не заперечує, щодо його задоволення.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що не наполягає на суворій мірі покарання, пов`язаної із позбавленням волі, яка буде призначене ОСОБА_4 .. Також 13.06.2019 року суду надав цивільний позов до ОСОБА_4 , в якому просить суд стягнути з останнього на його користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 5000 грн та заподіяну моральну шкоду в розмірі 4000 грн. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій також вказав, що претензій до обвинуваченого ні матеріального ні морального характеру не має. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, під час досудового слідства та судового розгляду, його вина у вчиненні злочинів доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового слідства, які за заявою обвинуваченого, крім показів його самого, матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та матеріалів щодо судових витрат речових доказів, в судовому засіданні не досліджувались, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
Суд з`ясувавши, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, роз`яснює положення Закону про те, що у випадку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Враховуючи заяву обвинуваченого, який визнає свою вину та просить обмежитись його допитом, думку потерпілого ОСОБА_6 , заяву потерпілого ОСОБА_7 та прокурора Хмільницького відділу Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , суд вирішив застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його негативну характеристику за місцем проживання, відношення до подій що відбулися та їх наслідків, його вік, те що раніше неодноразово судимий Літинським районним судом Вінницької області, 19.05.2010 року та 14.06.2012 року, за ч. 3 ст. 185 КК України.
Суд враховує досудову доповідь Літинського районного відділу з питань пробації, відповідно до якої, встановлено інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не можливе та становить високу небезпеку для суспільства.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів; виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності та призначити покарання за ст. 186 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі, за ст. 185 ч. 2 КК у виді позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України, призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання у виді позбавлення волі. Саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого.
13.06.2019 року потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушеня.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно не безпечне діяння.

Суд дослідивши встановив, що відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000037 ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У зв`язку із вищевикладеним суд вважає, що цивільний позов в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заподіяної матеріальної шкоди підлягає задоволенню.
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 якої передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

При визначенні розміру завданої потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди заподіяної злочином, суд враховує характер і обсяг душевних страждань, яких потерпілий зазнав під час побиття та втрати коштів, суд вважає, що моральна шкода, яка буде стягнута з ОСОБА_4 за вироком суду на користь потерпілого в сумі 4000 гривень, в повній мірі компенсує йому перенесені душевні страждання та душевний біль. А тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральної шкоди підлягають задоволенню.
Питання щодо речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.
Згідно ухвали Літинського районного суду від 26.04.2019 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів тобто до 24.06.2019 року включно.
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області суду від. 14.06.2019 року ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 13.08.2019 року включно.
Відповідно до ухвали Хмільницького міськкрайонного суду Вінницької області від 13.08.2019 рокустрок запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України продовжено на 60 днів, тобто до 11.10.2019 року включно.
Для забезпечення виконання вироку в частині призначення обвинуваченому покарання , яке слід відбувати в місцях позбавлення волі, та з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням вироку, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили залишити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374-376, 394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, а саме:

-за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці;

-за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання рахувати із дня його затримання та взяття під варту, а саме з 26.04.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати за проведення автотоварознавчої експертизи № 76 від 17.04.2019 року в сумі 628, 04 грн.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 5000 грн та заподіяну моральну шкоду в розмірі 4000 грн., в загальній сумі 9000 грн.
Речові докази, а саме CD-диск типу DVD-RW, марки «KAKTUZ», об`ємом 4,7 GB, 120 min, 8 х, який має з одного боку поверхню зеленого кольору, а з іншого робочу поверхню із відеозаписом з камери АЗК БРСМ-Нафта по вул. Хмельницьке шосе, 377 км, 114 в м. Вінниця залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1