Справа №: 398/490/18
провадження №: 1-кп/398/352/19
УХВАЛА
Іменем України

"18" вересня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
в складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників - адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
перекладача - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії в режимі відео конференції з Святошинським районним судом м. Києва кримінальне провадження № 0000258 за обвинуваченням: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Згідно ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.08.2019 р. ОСОБА_6 та та ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 днів з 08 серпня 2019 року по 06 жовтня 2019 року включно.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на 60 днів, мотивуючи тим, що ризики застосування запобіжного заходу - тримання під вартою не відпали, обвинувачені можуть переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність. Строк тримання під вартою закінчується 06.10.2019 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, офіційно не працевлаштовані. ОСОБА_7 вчинив злочини в період іспитового строку, раніше судимий, має сім`ю. ОСОБА_6 злочини вчинив в той час, коли в Кіровському районному суді в Кіровоградській області тривав відносно нього судовий розгляд кримінального провадження за ст.ст. 185 ч.3 , 187 ч.4 КК України,не має постійного місця проживання.

Захисник ОСОБА_8 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою вичерпав свою дію, вважає за доцільне змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який , а саме особисте зобов`язання ..Прокурором не надані докази на підтвердження існування ризиків, які обґрунтовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти продовження строку тримання під вартою, підтримав думку захисника, зазначив, що в Кіровському районному суді розгляд справи не завершено , його вину не доведено.
Обвинувачений ОСОБА_11 заперечує проти продовження йому строку тримання під вартою, так як у нього є сім`я, місце проживання,у нього неповнолітня дитина проживає з тещею, так як дружина та старша донька виїхали на заробітки за кордон.
Захисник ОСОБА_9 відносить вирішення даного питання на розсуд суду.
Судова колегія, заслухавши думку учасників процесу щодо заявлених прокурором клопотань про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим , встановив наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
В п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
В рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів та тяжкого злочину, обвинувачений ОСОБА_6 є раніше судимим за вчинення тяжких та особливо тяжких корисливих злочинів, одружений, офіційно не працевлаштований, особистих доходів для проживання не має. Є громадянином Грузії, на території України проживає нетривалий час. Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в Кіровському районному суді в Кіровоградській області розглядається кримінальне провадження за ст.ст. 185 ч.3 , 187 ч.4 КК України, розгляд справи не завершений. Обвинувачений ОСОБА_7 є також раніше судимим за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні тяжкого і особливо тяжких злочинів, вчинених в період іспитового строку, одружений, має неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, проживав не за місцем постійної реєстрації в м. Миколаїв, був затриманий за підозрою у вчиненні злочинів на території Кіровоградської області, за таких обставин соціальні зв`язки обвинувачених не є стійкими. По справі не допитані свідки та потерпілі. Дана справа викликала значний суспільний інтерес.

Судова колегія дійшла висновку, що обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачені можуть перешкоджати судовому провадженню, впливаючи на свідків, потерпілих, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, ризики, які були визначені ухвалами суду про обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу, не відпали та не зменшились. Зміна запобіжних заходів на більш м`які, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження в суді. Стороною захисту не надані докази неможливості тримання обвинувачених під вартою та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Враховуючи зазначене, судова колегія вважає, що тримання обвинувачених під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинувачених винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.
Таким чином, вислухавши думку учасників процесу та приймаючи до уваги особу обвинувачених, судова колегія вважає, що необхідно продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою за відсутності обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, на 60 днів з 18.09.2019 року до 16.11.2019 р. включно.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, на 60 днів з 18.09.2019 року до 16.11.2019 р. включно.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.
Строк подачі апеляційної скарги обвинуваченим обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.
Головуючий суддя: підпис ОСОБА_1
Судді: підпис ОСОБА_2
підпис ОСОБА_13
З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_1