Справа № 524/3575/19
Провадження 1-кп/524/281/19
УХВАЛА

26.09.2019 року Автозаводський районний суд м.Кременчукав складі:
Головубчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці, Полтавської області кримінальне провадження № 0000900 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу , -

ВСТАНОВИВ:

До Автозаводського районного суду м.Кременчука надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000900 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді поміщення до психіатричного закладу із суворим наглядом, що виключають його небезпечну поведінку. Вказав, що на досудовому слідстві кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України, як нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що доводиться доказами, які надано суду. Метою застосування вказаного запобіжного заходу є забезпечення виконання ним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам впливу на свідків, вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Захисники обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_9 прохають відмовити у застосуванні саме такого запобіжного заходу, оскільки лише лікувальна установа може визначати режим у якому має триматись суспільно-небезпечна особа. Ризики, які наводить прокурор є нічим не доведеними.
Потерпілий ОСОБА_4 при вирішенні вказаного клопотання покладався на розсуд суду.
Згідно п.3 ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеню небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим
Враховуючи вищенаведені вимоги діючого кримінального процесуального законодавства України, суд вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку із суоврим наглядом задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до норм ст.. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:
1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;
2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
Згідно ст.. 93 КПК України визначено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб:
1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння;
2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини;
3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Статтею 94 КПК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:
1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;
2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;
3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;
4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Аналізуючи зміст вказаних норм закону, суд вважає, що заявляючи вказане клопотання прокурор здійснив підміну понять щодо запобіжного заходу відносно особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру та вирішення вказаного питання по суті не у якості запобіжного заходу. Той запобіжний захід, про який прохає застосувати прокурор є вирішенням питання застосування примусових заходів медичного характеру по суті, а не запобіжним заходом визначеним п.2 ч.1 ст. 508 КК України.
Враховуючи вищезазначене, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу не підлягає до задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 93,94, ст.ст. 314-316, 508 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В клопотанні прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку з суворим наглядом відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1