Провадження № 1-кп/643/437/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , відкрито провівши в залі Московського районного суду м. Харкова судове засідання в режимі відеоконференції з Одеським слідчим ізолятором та Приморським районним судом міста Одеси по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000106 від 25.12.2014 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харкова, українки, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за зазначеною адресою знаходиться під домашнім арештом у відповідності до ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 10 травня 2019 року
у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
Cуд вважає встановленим наступне. ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що її чоловік ОСОБА_6 мав гвинтівку та набої до неї, які зберігав на дачі за адресою: АДРЕСА_1 , в липні 2000 року точний час не встановлено , прибула за адресою : АДРЕСА_1 , де знайшла гвинтівку та набої до неї, забрала їх собі, чим незаконно їх придбала без передбаченого законом дозволу, після чого , не маючи передбаченого законом дозволу шляхом носіння при собі, незаконно перевезла зазначену гвинтівку та набої до себе за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де стала зберігати їх без передбаченого законом дозволу.
19.09.2000 в 19 год. 20 хвилин співробітниками міліції у ОСОБА_4 , за її місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , виявлені та вилучені патрони в кількості 68 шт., згідно висновку судово-балістичної експертизи № 29-Н від 14.10.2000, які є спортивно-мисливськими припасами гвинтівковими патронами вітчизняного виробництва калібру 5,6 мм кільцевого запалення до мисливських рушниць і карабінів, придатні для виробництва пострілів, а також гвинтівку, згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 29-Н від 14.10.2000 є вогнепальною зброєю - спортивно - мисливською гвинтівкою моделі «ТОЗ-8» калібром 5,6 мм заводський № НОМЕР_1 , 1935 року випуску, придатною для стрільби, які ОСОБА_4 незаконне придбала, носила, зберігала без передбаченого законом дозволу.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена винною себе не визнала. Суду пояснила , що її чоловік , нині покійний , ОСОБА_7 був мисливцем , можливо він і зберігав якусь мисливську зброю. Але вона до цього не має ніякого відношення , гвинтівку та патрони не бачила і ніколи не намагалася їх продати. Вважає , що вилучену за адресою мешкання її батьків зброю їй підкинули працівники поліції з метою тиску на неї та на її чоловіка . Крім того, зазначила, що будь-якого умислу на придбання вогнепальної зброї не мала, в квартирі де була вилучена гвинтівка вона постійно не проживала , вона та її донька тільки приходили до квартири батьків поливати квіти під час їх проживання на дачі.
Вина ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження наступними дослідженим у суді доказами.
Допитаний судом свідок ОСОБА_8 пояснив, що 19.09.2000 року ОСОБА_9 запропонував йому придбати гвинтівку у ОСОБА_4 , за проханням останньої за адресою: АДРЕСА_3 . Коли він разом з знайомим ОСОБА_4 , ОСОБА_9 приїхав на вищезазначений адрес, двері квартири відчинила її дочка ОСОБА_10 , та оскільки вони була знайома з ОСОБА_9 , запросила обох до квартири, достовірно знаючи про те, що він з ОСОБА_9 чекатимуть ОСОБА_4 . Через деякий час до вищезазначеної квартири прийшла ОСОБА_4 та він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 зайшли до зали, після чого він попросив ОСОБА_4 показати гвинтівку, яку вона хоче продати. Після чого ОСОБА_4 показала гвинтівку, яка знаходилась у чохлі та положила її на диван . Після того, як він її оглянув, він виявив, що гвинтівка є нарізною гвинтівкою на яку можна поставити глушитель та спитав у ОСОБА_4 чи є в наявності глушитель, на що вона відповіла, що глушитель знаходиться у селі на дачі де мешкають її батьки, також ОСОБА_4 відповіла, що дозвільні документи на цю зброю у неї теж відсутні. Крім цього , свідок спитав у ОСОБА_4 чи є у неї патрони до даної гвинтівки, та в подальшому отримав патрон до гвинтівки. Після чого він викликав працівників міліції, які в присутності понятих з дивану виявили та вилучили гвинтівку моделі «ТОЗ-8» та 68 патронів до неї.
Так , допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що 19.09.2000 року він разом зі своєю матір`ю ОСОБА_12 , був запрошений співробітниками міліції в якості понятого. Знаходячись в кв. АДРЕСА_4 , де мешкала ОСОБА_4 , де в його присутності була вилучена гвинтівки та патрони до неї, які знаходились на дивані у вищезазначеній квартирі. Зі слів ОСОБА_4 , гвинтівка та патрони належала її чоловікові, який на той час знаходився у місцях позбавлення волі. Після вилучення співробітниками міліції був складений протокол вилучення, де він розписався.
Аналогічні пояснення суду дала свідок ОСОБА_12 .
У відповідності до показів суду свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_4 є її донькою. Чоловік її доньки ОСОБА_7 у 2000 році відбував покарання у місцях позбавлення волі. Влітку її чоловік ОСОБА_14 прибираючи в сараї на дачі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виявив під верстаком гвинтівку та патрони, яка знаходилася біля рибальських снастей. Яким чином ця гвинтівка опинилася за адресою: АДРЕСА_3 , вона не пам`ятає, оскільки минуло дуже багато часу.
Судом була також допитана свідок ОСОБА_15 , яка пояснила, що ОСОБА_4 є її матір`ю. 19.09.2000 року вона знаходилась за адресою: АДРЕСА_3 , де постійно проживали її дід та бабуся Денисови , з метою полити квіти. В цей час до вищезазначеної квартири подзвонили у двері, та коли вона їх відкрила, біля дверей знаходився їхній знайомий ОСОБА_9 та незнайомий чоловік, яких вона впустила у вищезазначену квартиру. Після чого через деякий час до вищезазначеної квартири прийшла ОСОБА_4 , в квартирі знайшли якусь гвинтівку та патрони, які вона раніше ніколи не бачила. Що було далі та деталі цих подій вона не пам`ятає, оскільки на той час була неповнолітньою.
Вина обвинуваченої ОСОБА_4 підтверджується дослідженими в суді письмовими доказами .
Протоколом виявлення та вилучення від 19.09.2000 року вогнепальної спортивно - мисливської гвинтівки моделі «ТОЗ-8» калібром 5,6 мм заводський № НОМЕР_1 та патронів в кількості 68 шт. згідно висновку судово-балістичної експертизи № 29-Н від 14.10.2000, є спортивно - мисливськими боєприпасами гвинтівковими патронами вітчизняного виробництва калібру 5,6 мм кільцевого запалення до мисливських рушниць і карабінів, придатні для виробництва пострілів, які були вилучені за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 в присутності понятих.( т.3 а.с20) Даний протокол був складений у відповідності до діючого на той час процесуального законодавства , а тому суд приймає його як належний доказ.
У протоколі огляду речових доказів від 26 вересня 2000 року ( т.3 а.с.22) зазначено, що у присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 слідчий оглянув гвинтівку « ТОЗ-8» та 68 патронів до неї , що були вилучені у ОСОБА_4 за місцем мешкання. Оглядом встановлено : Гвинтівка малокаліберна вітчизняного виробництва. Загальна довжина 1010 мм, довжина ствола з патронником 640 мм, виготовлена ??з металу сірого відтінку, що має антикорозійне покриття чорного кольору, ложа дерев`яна лакована. Заводський номер 46732, виробник "Тульський збройовий завод" (СРСР); рік випуску 1935 р. Виготовлена ??заводським способом.

Малокаліберні патрони в кількості 68 шт .: довжина патрона - 25,3 мм, довжина гільзи - 15,5 мм; патрони циліндричної форми, виготовлені зі сталі сірого кольору; форма кінчика кулі закруглена, маркування на донної частини гільзи у вигляді "V".

Протоколом визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, а саме вогнепальної спортивно - мисливської гвинтівки моделі «ТОЗ-8», та патронів в кількості 68 шт., від 26.09.2000 року.( т.3 а.с.23)
У відповідності до висновками судово-балістичної експертизи№ 298 від14 жовтня 2000 року представлений на дослідження предмет є вогнепальною зброєю спортивно-мисливською гвинтівкою моделі ТОЗ-8 калібру 5,6 мм ( кільцевого запалення ) з заводським номером НОМЕР_1 , 1935 року вироблення . Гвинтівка придатна до стрільби ( в тому числі представленими на дослідження патронами ) . представлені на дослідження 68 малокаліберних патронів є боєприпасами спортивно-мисливськими гвинтівочними патронами вітчизняного виробництва калібру 5,6 мм кільцевого запалення до спортивних гвинтівок, пістолетів і револьверів, мисливським оружжям та карабінам. Патрони придатні для здійснення пострілів. ( т.3 а.с.26-27) .
Відсутність дозволу на придбання та зберігання гвинтівки «ТОЗ-8» № НОМЕР_1 підтверджена відповіддю на запит слідчого ( т.3 а.с.28)
У відповідності до власноручно написаної 20 вересня 2000 року розписки , ОСОБА_4 брала на себе зобов`язання з`явитися до райвідділу міліції та зазначала адресу свого проживання : АДРЕСА_3 , що спростовує її твердження у суді , що вона за адресою , де знайшли гвинтівку та патрони не проживала. ( т.3 а.с.62 )
У підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_4 , сторона обвинувачення посилається також на протоколи допиту свідків : ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , які померли . ( т.3 а.с.11-12, 29 , 65)
Свідоцтво про смерть ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( т.2 а.с.208 )
Свідоцтво про смерть ОСОБА_18 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ( т.3 а.с.4 )
Актовий запис про смерть ОСОБА_19 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ( т.3 а.с. 65)
Свідоцтво про смерть ОСОБА_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ( т.2 а.с.143 )
Сторона захисту заперечувала проти долучення до матеріалів справи протоколів допиту зазначених свідків, тому, що померлих свідків неможливо піддавати перехресному допиту в суді.
З цього приводу суд керується висновками ЄСПЧ , що зроблені по справі Дімовіч та інші проти Сербії (№ 7203/12). Суд наголосив , що усі докази повинні зазвичай надаватися у відкритому судовому засіданні в присутності підсудного з метою забезпечення змагальних дебатів.
У цьому принципі є винятки, але вони не повинні порушувати право на захист. За загальним правилом пункт 1 і підпункт «d» пункту 3 статті 6 Конвенції вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати показання свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше (див. згадане вище рішення у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів» (Van Mechelen and Others v. the Netherlands), с 711, п. 51, та рішення від 15 червня 1992 р. у справі «Люді проти Швейцарії» (Ludi v. Switzerland), Series A, № 238, с. 21, п. 49). Вирок не може ґрунтуватись виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити (див. рішення від 27 січня 2009 р. у справі «A. L. проти Фінляндії» (A. L v. Finland), заява № 23220/04, п. 37).
Як вже зазначав у багатьох випадках Суд (див., серед інших джерел, наведене рішення у справі "Люді проти Швейцарії» (Ludi v. Switzerland) с. 21, п. 47), за певних обставин може виявитись необхідним послатися на показання, надані під час досудового слідства. Якщо підсудному було забезпечено відповідну та належну можливість заперечити показання або під час їхнього надання, або пізніше, їхнє прийняття в якості доказу само по собі не суперечить пункту 1 і підпункту «d» пункту 3 статті 6. Проте висновок щодо цього є таким: у разі, якщо вирок ґрунтується виключно або вирішальною мірою на показаннях особи, яку обвинувачений не мав можливості допитати або вимагати, щоб її допитали під час досудового слідства судового розгляду, права сторони захисту обмежуються такою мірою, яка є несумісною з гарантіями, передбаченими статтею 6 (див. рішення від 20 вересня 1993 р. у справі «Саїді проти Франції» (Saidi v. France), Series A, № 261 -С, с. 56-57, пп. 43-44; рішення від 27 лютого 2001 р. у справі «Лука проти Італії» (Luca v. Italy), заява № 33354/96, п. 40, та рішення у справі «Солаков проти "Колишньої Югославської Республіки Македонії» (Solakov v. the former Yugoslav Republic of Macedonia), заява № 47023/99, п. 57, ECHR 2001-X).
Таким чином , відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувавши та надавши їм оцінку.
Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ( свідоцтво про смерть ІНФОРМАЦІЯ_6 на а.с.143 т.2 ) ( який є рідним батьком обвинуваченої ОСОБА_4 та зі слів останньої у них були гарні стосунки саме на час вчинення кримінального правопорушення, та підстав для того, щоб якимось чином він її оговорив або надав неправдиві свідчення у нього на той час не було), який долучений до матеріалів кримінального провадження, де встановлено, що влітку 2000 року ОСОБА_14 прибираючи в сараї, яким раніше користувався лише чоловік ОСОБА_4 , на дачі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виявив під верстаком гвинтівку та патрони, яка знаходилася біля рибальських снастей. Після чого, відразу повідомив про це ОСОБА_4 , яка приїхала на дачу приблизно у липні і забрала гвинтівку та патрони до м. Харкова. ( а.с. 11-12 т.3 )
Протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що від батька ОСОБА_4 дізнався про те, що він у сараї на дачі знайшов під верстаком гвинтівку, яка належить ОСОБА_20 . Наприкінці літа 2000 року ОСОБА_4 питала у нього за якою ціною можливо продати гвинтівку «ТОЗ-8». 19.09.2000 року свідок за адресою: АДРЕСА_3 чекав ОСОБА_4 разом з її донькою ОСОБА_10 . Через деякий до вищезазначеної квартир подзвонили у двері, та коли ОСОБА_10 їх відкрила, біля дверей знаходився їхній знайомий ОСОБА_9 та незнайомий чоловік, яких вона впустила у квартиру. Близько о 19 год. приїхала ОСОБА_4 , та разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_21 усі троє разом пішли до іншої кімнати. Через 5 хвилин подзвонили у двері та в квартиру зайшли співробітники поліції, які в подальшому вилучили гвинтівку. ( а.с. 66 т.3)
Протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ( т.3 а.с.29-) , якій давав аналогічні свідчення.
Пояснення на досудовому слідстві свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_18 узгоджуються з свідченнями ОСОБА_8 , які він дав безпосередньо суду , суд не приймає до уваги заперечення сторони захисту що до не правдивості свідчень ОСОБА_8 . Свою недовіру його поясненням у суді обвинувачена та її адвокат пояснюють тим , що ОСОБА_8 є працівником міліції, але як було встановлено судом , свідок вже тривалий час не працює в органах поліції і є пенсіонером, тому у суда відсутні підстави не довіряти йому, ніякої зацікавленості свідка у результатах розгляду цієї справи судом не встановлено.
Обвинувачена не змогла пояснити хто саме перевіз гвинтівку за адресою: АДРЕСА_3 , але не заперечувала , що її чоловік мав мисливську зброю .
Кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України, встановлена за носіння, зберігання, придбання, вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Об`єктивна сторона злочину може бути виконана шляхом здійснення альтернативних суспільно-небезпечних діянь, зокрема, носіння; зберігання; придбання. Всі вони характеризуються незаконністю, тобто здійснюються без відповідного дозволу. Під носінням зброї, бойових припасів, слід розуміти дії по їх переміщенню, транспортуванню винною особою безпосередньо при собі (в руках, в одежі, сумках, спеціальних футлярах, в транспортному засобі тощо) за умови можливості їх швидкого використання - здійснення пострілів, вибуху, нанесення удару. Зберігання - це дії, пов`язані з володінням незалежно від його тривалості вказаними предметами, які знаходяться не при винній особі, а у вибраному і відомому їй місці. До придбання належать дії, пов`язані з набуттям цих предметів.
За обставин цієї справи питання про те, яким саме чином обвинувачена придбала гвинтівку не має практичного значення, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 не мала жодного дозволу на «носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї , бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв».
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).
Таким чином, суд зазначає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 доведена повністю, її дії вірно кваліфіковані за ч. 1ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Призначаючи покарання , суд також враховує , що ОСОБА_4 з 05.12.2001 по 09.07.2002 року та з 13 травня 2003 року по 25.11.2015 року знаходилася у розшуку ( а.с.42 т.1, а.с.35 т.3 )
Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне ї достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з частиною другою статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , згідно до ст. 65 КК України, суд бере до уваги ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину; та обставини його вчинення, особу обвинуваченої, яка не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Як пом`якшуючі вину обставини , у відповідності до ст.66 КК України , суд враховує стан здоров`я ОСОБА_4 , яка хворіє на ряд тяжких захворювань і потребує оперативного лікування з приводу катаракти на лівому оці, холицестектомії , нейрохірургічного втручання по видаленню гил хребта, грижи, остеохондроз , енцефалопатія 2 ст. ( т.1 а.с.57-58, т.2 а.с.74-75 )
Обставин , передбачених ст.67 КК України , які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено .
Суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавленні волі в межах санкції відповідно кримінального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Тому, враховуючи дані, які характеризують обвинувачену як особу та інші обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення останньої без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї обов`язків і застосування до неї вимог ст.ст.75,76 КК України.

У строк відбування покарання слід зарахувати час знаходження під вартою за цією справою з 09 липня 2002 року по 18 грудня 2002 року (а.с.41-46 т.1 )

Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст.100 КПК України, вони підлягають конфіскації у власність держави.
Судові витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 за цією справою не застосовувався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368 КПК України , суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим стоком на 1 (один) рік.
На підставі п.2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
У строк відбування покарання зарахувати час знаходження під вартою за цією справою з 09 липня 2002 року по 18 грудня 2002 року.

Речові докази: гвинтівку « ТОЗ-8» № НОМЕР_1 , що зберігаються в Київському РО ХГУ МВС в м.Харкові за квітанцією 1391 від 26.09.2000 року - конфіскувати у власність держави.
Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Московський районний суд м. Харкова, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Судді: