Справа176/1616/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Тернівський районий суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду №7 в м.Кривому Розі кримінальне провадження №0001010 від 21.11.2018 щодо кримінального правопорушення за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого повну середню освіту, офіційно працевлаштованого в КП "Чисте місто" на посаді водія, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

за ч.2 ст.286 КК України
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 20 листопада 2018 року приблизно о 07 годині 30 хвилин знаходився на робочому місці водія сміттєвоза «Влів Супер міні» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить КП «Чисте місто» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , в м.Жовті Води Дніпропетровської області.
Цього ж дня, приблизно о 12 годині 07 хвилині, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним сміттєвозом «Влів Супер міні» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить КП «Чисте місто», рухався заднім ходом по проїжджій частині прибудинкової території дев`ятиповерхового будинку №70 вул. Грушевського в м. Жовті Води, де навпроти 3-го під`їзду допустив наїзд задньою частиною сміттєвоза на пішохода ОСОБА_6 , яка йшла позаду сміттєвоза, у попутному напрямку з рухом сміттєвоза.
У вказаний час, під час руху заднім ходом по прибудинковій території дев`ятиповерхового будинку №70 по вул.Грушевського в м. Жовті Води, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним сміттєвозом «Влів Супер міні» реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, маючи змогу завчасно виявити пішохода, шо рухався позаду сміттєвоза у попутному з ним напрямку, або у разі потреби звернутися за допомогою до іншої особи, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не вжив заходів для забезпечення безпеки руху, в результаті чого в районі 3-го під`їзду будинку №70 вул. Грушевського в м. Жовті Води, наїхав задньою центральною частиною сміттєвоза «Влів Супер міні» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на потерпілу ОСОБА_6 .
Своїми діями водій ОСОБА_3 , згідно комплексної авто-технічної та транспортно-трасологічної експертизи №32/10.1, 10.4/56 від 04.04.2019, грубо порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, яким передбачено: п. 10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».
Порушення п.10.9 Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.
Невиконання вищевказаних пунктів правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми грудної клітки, множинних переломів 2-8 ребер зліва, лівобічного гемо пневмотораксу, двох ран в легеневій тканині верхньої долі лівої легені, підшкірної емфіземи, компресійного перелому тіла 1 хребця поперекового відділу хребта, рвано-забитої рани лівого передпліччя, рани міжбрівної ділянки, подряпин на шкірі обличчя, які могли виникнути від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою поверхнею на рівні контакту з великою силою (великою масою), не виключено, виступаючими частинами кузова автомобіля, а також послідуючого падіння та ковзання по твердому дорожньому покриттю в строк та можливо, при обставинах, що викладені в ухвалі суду тобто 20 листопада 2018 року та своїй сукупності відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм як небезпечні для життя, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № з 8-Е від 23 травня 2019 року. Підстава: "Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6 пункт 2.1.3, підпункти й,л.
Всі виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження оцінюються в сукупності, оскільки вони виникли від одноразової дії. Давність спричинення тілесних ушкоджень, а саме 20.11.2018 підтверджується даними медичних документів на ім`я ОСОБА_6
27 червня 2019 року між сторонами кримінального провадження: прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_7 було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.472 КПК України, за умовами якої:

1.Підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується:

а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст..75 КК України з випробуванням на один рік, покладенням обов`язків передбачених ч.1 п.1, 2 ч.3 п.2 ст.76 КК України

В угоді також зазначено, що сторони розуміють наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки її невиконання.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні в повному обсязі та пояснив суду, що цілком розуміє характер обвинувачення, наслідки укладення та затвердження даної угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений також пояснив, що укладення угоди з його боку є добровільним, просить суд затвердити угоду.
Захисник ОСОБА_7 підтримала правову позицію свого підзахисного.
Потерпіла ОСОБА_6 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності положення частини 3 статті 474 КПК України їй зрозумілі.
Прокурор у судовому засіданні пояснив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Суд, заслухавши думки учасників процесу та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, доходить таких висновків.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, в кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно зі ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим не допускається у кримінальному провадженні, якщо шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання ними мирової угоди.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином.

Потерпілою ОСОБА_6 надано прокурору письмову згоду від 26.06.2019 на укладання угоди з підозрюваним ОСОБА_3 .

На думку суду укладена сторонами угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України: умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, укладення угоди між сторонами є добровільним, дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свобод та інтересів сторін та потерпілої ОСОБА_6 .

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1, 2, 3 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

За таких обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з підозрюваного на користь держави.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 червня 2019 року в кримінальному провадженні №0001010 від 21 листопада 2018 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортним засобом.

На підставі ст.ст.75, 76 ч.1 п.1-2, ч.3 п.2 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Визначити ОСОБА_3 іспитовий строк 1 рік, зобов`язавши періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органу з питань пробації.

Речовий доказ: автомобіль «ГАЗ 3309» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску переданий на зберігання ОСОБА_8 , повернути власнику КП «Чисте місто».

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням комплексної авто технічної експертизи в сумі 2002 гривні підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Суддя: