Справа № 296/6496/19
Провадження № 1-кп/273/172/19
УХВАЛА

05 листопада 2019 року Колегія суддів Баранівського районного суду Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000011 від 09.01.2019 року, за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слободище Бердичівського району Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
22.06.2016 Коростенським районним судом Житомирської області за ч. 5 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

На розгляді Баранівського районного суду перебуває кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Під час судового засідання потерпілий підтримав вимоги в цивільному позові про вжиття заходів щодо забезпечення цивільного позову в даному кримінальному провадженні, а саме: накладення арешту на все майно, яке належить ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, вимоги в цивільному позові підтримав.
Прокурор щодо даної вимоги покладався на розсуд суду.
Обвинувачений та його захисник відносно забезпечення цивільного позову в даному кримінальному провадженні, а саме: накладення арешту на все майно не погоджувалися та просили відмовити.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майна за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

За змістом ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.1 ст.151 ЦПК України).

Згідно до ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Однак, як встановлено колегією суддів, заява про забезпечення позову окремим документом не подавалася, не зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову, про забезпечення якого просить заявники та в наданій потерпілими заяві не міститься відомостей щодо конкретного нерухомого майна, на яке вони просять накласти арешт, потрібних для забезпечення позову.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом неможливо встановити загальну вартість майна цивільного відповідача, на яку цивільні позивачі просять накласти арешт, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості з`ясувати відповідність забезпечення позову та співмірність з заявленими позовними вимогами.

З огляду на наведене, заява цивільного позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не відповідає вищезазначеним вимогам закону.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику

Керуючись ст.153 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Заяву цивільного позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що вони не позбавлені права повторного звернення до суду з заявою після усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3