Постанова
іменем України
16 травня 2019 р.

м. Київ
справа № 597/655/17
провадження № 51-7962км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
виправданих ОСОБА_7 та ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 16 травня 2018 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Торське Заліщицького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України уродженки с. Хинючі Володимерецького району Рівненської області, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.126 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Заліщицьського районного суду Тернопільської області від 02 листопада 2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано невинуватими та виправдано за недоведеністю вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

Суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виходив із того, що ні органом досудового розслідування, ні потерпілою не було надано суду доказів, які б підтверджували пред`явлене обвинувачення.
Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 16 травня 2018 року вирок залишено без зміни.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачувалися в тому, що вони 30 березня 2017 року о 17.30 год, перебуваючи в себе на городі в с. Іване-Золоте Заліщицького району Тернопільської області, під час конфлікту з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 умисно кинув у ОСОБА_9 грудку землі, влучивши у спину, чим завдав останній фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_8 умисно нанесла ОСОБА_9 один удар тупим кінцем сапи в праве стегно, спричинивши останній фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень. В подальшому, ОСОБА_7 схопив ОСОБА_9 за одяг перевернувши її на спину, сів на неї зверху, зловив її за плечі і умисно вдарив головою об землю, завдавши цим потерпілій фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неповнотою судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи іпризначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Стверджує, що у справі зібрано достатньо доказів, які доводять наявність складу інкримінованого злочину, проте місцевий суд не дав їм належної оцінки, внаслідок чого необґрунтовано ухвалив виправдувальний вирок. Посилається на те, що апеляційний суд, переглядаючи провадження, не перевірив викладені у апеляційній скарзі прокурора доводів стосовно неправильності висновків суду про недоведеність вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення не навів в ухвалі переконливих мотивів, через які визнав апеляцію прокурора необґрунтованою, а тому вважає, що ухвала суду 2-ї інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
У запереченні захисник ОСОБА_6 просив касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без зміни.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважала, що касаційна скарга є обґрунтованою та просила її задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 та виправдані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення скарги прокурора.
Мотиви суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.
При цьому ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення, в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Однак цих законодавчих вимог апеляційний суд не дотримався.
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що прокурор подав апеляційну скаргу, в якій на обґрунтування своєї позиції щодо незаконності вироку виклав змістовні, конкретні доводи про безпідставність виправдання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Просив скасувати вирок місцевого суду у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи й ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Зокрема, прокурором у апеляційній скарзі зазначалося про те, що місцевим судом не проаналізовано та не дано оцінку показанням виправданих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також не усунуто у їх показаннях розбіжностей, безпідставно не взято до уваги показання потерпілої ОСОБА_9 та її заяви від 31.03.2017 року й свідків сторони обвинувачення, а також протоколу проведення слідчого експерименту від 21.04.2017 року за участю потерпілої.
Однак, суд апеляційної інстанції з достатньою повнотою не перевірив доводи прокурора, вичерпних та конкретних відповідей на них не дав, не провів ретельного аналізу і оцінки обставин, на які він посилався. Колегія суддів апеляційного суду зосередилась виключно на висновках суду першої інстанції, які безпосередньо оскаржувалися в апеляції прокурора, та обмежилась переліченням доказів, які наведені у вироку, не проаналізувавши їх у контексті з доводами прокурора. Достатньо обґрунтованих мотивів залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, так само як і спростування обставин, на які він посилався, в ухвалі не наведено.
За таких обставин ухвала апеляційного суду не може вважатися законною й обґрунтованою, а допущені цим судом порушення вимог кримінального процесуального закону у силу положень ст. 412 КПК України є істотними.
У зв`язку з цим, касаційну скаргу прокурора слід задовольнити, ухвалу апеляційного суду скасувати у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 419 КПК України, з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Під час апеляційного перегляду слід усунути зазначені порушення, повно та всебічно перевірити доводи поданої на вирок апеляційної скарги, і в залежності від встановленого, постановити рішення, яке буде відповідати вимогам закону.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
у х в а л и в:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 16 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_12 ОСОБА_2 ОСОБА_3