Справа № 404/4105/17
Номер провадження 1-кп/404/572/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2019 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження №0006445 від 05.06.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2010 року за ст.189 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 17.12.2013 року на підставі постанови Краснодонського міського суду Луганської області умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 25 днів ;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2 ст.186 ч.2, ст.186 ч.2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника адвоката: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 , суд, -

В С Т А Н О В И В:

Кіровським районним судом м. Кіровограда розглядається вказане кримінальне провадження, у якому стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під цілодобовим домашнім арештом, термін дії якого спливає 25.11.2019 року. Проте, завершити судовий розгляд до вказаного часу об`єктивно неможливо у зв`язку з великим обсягом доказів, які підлягають дослідженню, а тому на обговорення учасників судового розгляду винесено питання, передбачене ст.331 ч.3 КПК України.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Заслухавши прокурора, який просив суд продовжити відносно ОСОБА_3 термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та потерпілих, які підтримали позицію державного обвинувача, захисника і обвинуваченого, які не заперечували проти продовження строку тримання ОСОБА_3 під домашнім арештом.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до такого висновку.

Так, відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ст.331 ч.1 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Продовжуючи строк тримання ОСОБА_3 під домашнім арештом, суд виходить з того, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні низки корисливих кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів. ОСОБА_3 неодружений та не маючий на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий та має незняту і непогашену у встановленому законом порядку судимість, ухилявся від явки до слідчого та суду, крім того перебував у розшуку, а тому вищеперелічені обставини дають достатні підстави вважати суду про наявність обґрунтованого ризику того, що ОСОБА_3 може вчинити дії направлені на переховування від суду, здійснювати вплив на потерпілих та свідків, які в судовому засіданні не допитувалися, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому той обвинувачується.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з врахуванням матеріалів обвинувального акту, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, суд приходить до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу на два місяці.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 369-372, 392 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці, тобто з 01.11.2019 року до 01.01.2020 року.
Залишити без змін покладені раніше на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки та встановлені відносно нього умови відбуття запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2019 року та ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.09.2019 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України не підлягає.
Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.
Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1