ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8276/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/875/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч. 2 ст. 121 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001419 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 липня 2019 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Морозів, Дунаєвецького району, Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 липня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 09 вересня 2019 року включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавлення волі цілодобовий домашній арешт.

Зазначає, що прокурором у клопотанні про продовження строку тримання під вартою не доведений жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України. До клопотання не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри.

На думку захисника, в даному кримінальному провадженні давно пропущена розумність строку тримання під вартою, оскільки жодних нових доказів, які б підтверджували вину обвинуваченого за час судового розгляду не встановлено, а можливість їх отримати вичерпана.

На протязі двох з половиною років обвинувачений перебуває під вартою без доведення його винуватості у інкримінованому злочині, прокурором жодних додаткових доказів не надано. Всі свідки в кримінальному провадженні допитані в ході судового розгляду, а тому вважає, що відсутній ризик перешкоджання слідству.

Стверджує, що в матеріалах кримінального провадження не має жодного документу, який би свідчив про переховування ОСОБА_7 від слідства та суду, відсутні і відомості про оголошення обвинуваченого в розшук.

ОСОБА_7 з`являвся до слідчого для участі у слідчих діях, надавав речі, телефони, покази та іншу допомогу у розслідуванні. Будучи допитаним в якості свідка, надавав послідові та логічні пояснення щодо обставин справи. Будь-яких обмежень з приводу виїзду за межі Херсонської області не отримував.

Зазначає, що необхідні слідчі дії були проведені в період 2016 року, зокрема допитані свідки, оглянуті речі, місце події, проведені експертизи, а запобіжний захід відносно ОСОБА_7 було обрано 27.04.2017 року а тому відсутній ризик перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Судом не було враховано, що ОСОБА_7 проживає разом із матір`ю, яка є людиною похилого віку, за своїм станом здоров`я потребує сторонньої допомоги, більше нікому здійснити догляд та піклування.

З урахування даних, що характеризують особу обвинуваченого, вважає , що продовження тримання ОСОБА_7 під вартою є невмотивовано жорстким.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Мотиви Суду.
Під час досудового розслідування кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27 квітня 2017 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.06.2017 року, з метою запобігання ризикам переховатися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зі змісту ч. 1 ст. 183 КПК України слідує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а тому встановлення на даному етапі його вини у вчиненні інкримінованого злочину відноситься до компетенції суду першої інстанції за результатами судового розгляду.

Перевірка достатності доказів для постановлення обвинувального вироку не відноситься до компетенції суду апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду ухвали суду про продовження запобіжного заходу до закінчення судового розгляду.

Тому доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд не мав підстав вирішувати питання щодо тримання обвинуваченого під вартою через недостатність доказів винуватості, колегія суддів відхиляє.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05. 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу до 19.07.2019 року включно.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не завершено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд виходив із неможливості завершення судового розгляду провадження до 19.07.2019 року, та дійшов висновку, що продовжує існувати ризик ухилитися від суду.

Перевіряючи доводи захисника про необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий, колегія суддів враховує наступне.

Як видно із виділених матеріалів кримінального провадження, що надійшли із суду першої інстанції ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя особи, передбаченого ч 2 ст. 121 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.

На час затримання ОСОБА_7 за місцем реєстрації не проживав, за місцем фактичного проживання характеризувався посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте в силу ст. 89 КК визнаний таким, що не має судимості.

Матеріли провадження не містять доказів про наявність у обвинуваченого власної родини, утриманців, неповнолітніх дітей.

Тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, а також недоведеність наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, перебування його у розшуку на стадії досудового розслідування свідчить, що продовжує існувати ризик переховуватися від суду.

Як видно, існування такого ризику судом було встановлено і попередніми судовими рішеннями.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 здійснював догляд за матір`ю є голослівними, оскільки матеріали провадження свідчать про те, шо він проживав окремо від своєї матері у м. Херсоні , а не в с. Новомиколаївка , як про те вказує захисник.

Крім того, наявність у обвинуваченого матері похилого віку, не може бути визнана тим чинником, який сам по собі зменшує встановлений ризик переховуватися від суду.

Ризик вчинити інші кримінальні правопорушення, як видно із ухвали , судом не було визначено.

Посилання апелянта на порушення вимог ст. 199 КПК України щодо строків подання клопотання прокурором про продовження строку тримання під вартою, як на підставу для скасування ухвали, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до положень ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали з цього питання.

А отже, приймаючи до уваги стадію судового розгляду, процесуальну поведінку обвинуваченого, обставини визначені ст. 178 КПК, суд не обмежений у даному випадку лише наявністю клопотання прокурора чи доводами клопотання прокурора і зобов`язаний вирішити питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, належним чином обґрунтувавши своє рішення та перевіривши, чи продовжують існувати встановлені раніше ризики і чи не зменшилися вони.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
На переконання судової колегії , зазначені вище обставини в своїй сукупності, свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, як на тому наполягає апелянт, не зможе запобігти ризику, що продовжує існувати на цій стадії судового розгляду.
Суд, при вирішенні питання щодо продовження строків тримання під вартою, врахував не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованих злочинів, а і фактично врахував дані про особу обвинуваченого, та сукупність інших відомостей, передбачених ст. 178 КПК України, а також стадію судового розгляду , що в сукупності і стало підставою для прийняття рішення про необхідність продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Тривалість тримання особи під вартою не є безумовною підставою для прийняття рішення про наявність підстав для зміни запобіжного заходу.
На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не зникли та не зменшились ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.09.2019 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 03.11.2019 року.
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404,405, 407, 409, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 липня 2019 року, якою ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,
суддя ОСОБА_2