Справа № 361/3480/19
Провадження № 1-кп/361/508/19
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання

04 червня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4

- ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6

- ОСОБА_7

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бровари обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні № 0000960 від 25.04.2019 про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єдинці Республіки Молдова, громадянина України, такого, що працює інструктором зі стрільби в СП у формі ТОВ «Сапсан-Спорт», зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Київ, громадянина України, такого, що працює інструктором зі стрільби в СП у формі ТОВ «Сапсан-Спорт», жителя АДРЕСА_3 , не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

17.05.2019 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні № 0000960 від 25.04.2019 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

В підготовчому судовому засіданні 04.06.2019 прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта; обвинувачені та їх захисники просили повернути обвинувальний акт прокурору з огляду на його невідповідність вимогам пункту 5 частини другої статті 291 КПК України, невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам статті 109 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 акцентував увагу суду на необґрунтованості в порушення вимог статей 2, 9 КПК України в обвинувальному акті в кримінальному провадженні № 0000960 від 25.04.2019 об`єктивної та суб`єктивної сторін як обов`язкових елементів складу складу інкримінованого обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, хоча, за правилами частини першої статті 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, що містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Так, ознаками суб`єктивної сторони є вина, тобто унормоване у статті 23 КК України психічне ставлення особи до вчинюваної дії та її наслідків, мотив і мета злочину, однак, обвинувачуючи ОСОБА_10 у незаконних носінні, зберіганні й придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу за попередньою змовою з ОСОБА_5 , слідчий в обвинувальному акті не відобразив, де і коли до початку злочину останні домовилися про його спільне вчинення та за чиєю ініціативою. Крім того, попри можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК України лише за наявності прямого умислу, із формулювання обвинувачення ОСОБА_4 не вбачається, чи розумів той протиправність своїх дій та в чому полягав його злочинний умисел. Дійсно ОСОБА_4 , будучи інструктором стрілецького майданчика ТОВ «Сапсан», одним із видів діяльності якого є надання стрілецьких послуг, знайшов та переніс до сейфу набої, однак обвинувачення вказаної особи в носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 є виключно припущенням органу досудового розслідування. Крім того, набої до нарізної зброї, призначені для мисливської чи спортивної стрільби, візуально не відрізняються від боєприпасів до бойової вогнепальної зброї, які на стрілецькому майданчику ТОВ «Сапсан» використовувати заборонено, однак в обвинувальному акті не вмотивовано підстав вважати, що ОСОБА_4 усвідомлював виявлення ним саме заборонених до обігу набоїв, загальне посилання на обізнаність про це «в силу займаної посади» є неприпустимим. Про численні грубі порушення, допущені Генеральною прокуратурою України під час проведення в період 04.10.2018 - 05.10.2018 обшуку в СП «ТОВ «Сапсан», свідчить внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань Генеральною прокуратурою України на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2019 за скаргою адвоката ОСОБА_11 , Територіальним управлінням ДБР у м. Києві 25.03.2019 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за скаргою адвоката ОСОБА_12 , проведення Броварським ВП ГУНП у Київській області досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0004657 від 16.11.2018 за заявою директора СП «ТОВ «Сапсан» щодо неправомірних дій працівників Генеральної прокуратури України при проведенні обшуку, за ознаками ст. 365 КК України. Неконкретність пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення унеможливлює здійснення ним свого захисту та призначення справи до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_7 наполягав на поверненні обвинувального акта в кримінальному провадженні № 0000960 від 25.04.2019 прокурору з урахуванням невідповідності вказаного процесуального документа вимогам статті 291 КПК України, а долученого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування - вимогам статті 109 КПК України, оскільки пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК України унормовано таке повернення в разі невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України. Так, в обвинувальному акті в порушення вимог статті 291 КПК України неповно та суперечливо викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, не встановлено всі елементи складу злочину, формулювання обвинувачення є вкрай неконкретним, що порушує право обвинувачених на захист, унеможливлює проведення судового розгляду, який, за правилами статті 337 КПК України, здійснюється в межах висунутого обвинувачення. Формулювання обвинувачення має охоплювати обставини, які, згідно з частиною першою статті 91 КПК України, входять до предмету доказування в кримінальному провадженні, зокрема місце, час, спосіб, мотиви й наслідки вчинення злочину, форму вини, однак у формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України відсутнє обґрунтування форми вини, мотиву і мети вчинення інкримінованих дій, тобто суб`єктивної сторони як необхідного елементу складу злочину. Обвинувачуючи двох осіб у незаконних носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, прокурор проігнорував вимоги статті 92 Конституції України, статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не послався на нормативно-правові акти, порушення яких обвинуваченими зумовило їх кримінальне переслідування, тоді як постанова Пленуму Верховного Суду України № 3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» не є висновком Верховного Суду України, обов`язковим для врахування судом за правилами частини шостої статті 368 КПК України. Також в обвинувальному акті прокурор стверджує про вчинення ОСОБА_5 і ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, що суперечить вимогам пункту 2 статті 4 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, є грубим порушенням принципу презумпції невинуватості, оскільки обвинувальний вирок відносно вказаних осіб не ухвалювався. Крім того, в порушення практики Європейського суду з прав людини, яка, за правилами частини другої статті 8, частини п`ятої статті 9 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню, вимог статтей 7, 8, 22, 23 КПК України, принципів верховенства права та змагальності сторін під час судового розгляду, формулювання обвинувачення містить посилання на висновки експертиз, однак розкриття сутності доказів до початку судового розгляду кримінального провадження по суті ставить сторону захисту в нерівне зі стороною обвинувачення становище, при цьому Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Салов проти України» від 06.09.2005 визначив, що принцип рівності сторін у процесі є однією зі складових широкого поняття справедливого суду, яке включає основоположний принцип змагальності процесу; вказаний принцип у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєве більш невигідне становище порівняно з іншою стороною. Також реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємним додатком до обвинувального акта, не відповідає вимогам статті 109 КПК України, не містить повного опису усіх без виключення дій і прийнятих під час досудового розслідування процесуальних рішень, що є одним з критеріїв невідповідності обвинувального акта вимогам статті 291 КПК України. Так, у розділі ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» реєстру відсутні номери кримінальних проваджень, матеріали яких об`єднувалися в рамках кримінального провадження № 004347 від 18.11.2017, та номери кримінальних проваджень, з яких виділялися матеріали досудового розслідування, в яких продовжувались строки досудового розслідування, оголошувалась та змінювалась раніше повідомлена підозра; в розділі ІІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування», не вказані строки та види обраних ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжних заходів, крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить номерів та найменувань процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування (за змістом статті 110 КПК України, такими рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду) і часу їх проведення, відомостей про речові докази, документи, які характеризують підозрюваних, списку осіб, які підлягають виклику в судове засідання.

Прокурор заперечував проти повернення обвинувального акта, мотивуючи дотриманням при складанні вказаного процесуального документа і реєстру матеріалів досудового розслідування вимог статті 291 КПК України, надуманістю наведених захисниками обвинувачених доводів для цього, неможливістю на даній стадії оцінки судом доказів, які ним не досліджувались.

Вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000960 від 25.04.2019 обвинувачуються в тому, що близько 09 години 03.10.2018 вони як інструктори зі стрільби СП «ТОВ «Сапсан-Спорт» в одній із кімнат підсобного приміщення тиру № 4, яка не запиралась на замок, на території стрілецького комплексу «Сапсан-Спорт», розташованого по вул. Броварської сотні, 29 в м. Бровари Київської області, виявили бойові припаси в коробках, після чого, знаючи про обов`язок інформувати правоохоронні органи України про виявлені боєприпаси та необхідність їх здачі, вступили в попередню змову між собою щодо спільного придбання, носіння й зберігання вказаних бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Реалізовуючи спільний злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в силу займаної посади будучи обізнаними з вищезазначеними нормами чинного законодавства України, обвинувачені з метою використання бойових припасів в особистих цілях у порушення статей 41, 92 Конституції України, статей 178, 328 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471 X-II від 17.06.1992 привласнили знайдене, тобто придбали 507 пістолетних патронів калібру 9 мм Р.А. з маркуванням «9шт PAK YAS GLD» промислового виробництва, 28 пістолетних патронів калібру 9х21 мм промислового виробництва, 1 пістолетний патрон калібру 9x19 мм (9 mm Luger) промислового виробництва, 177 пістолетних патронів зразка 1951 року калібру 9x18 мм промислового виробництва; 26 пістолетних патронів калібру 9х19 мм (9 mm Luger) промислового виробництва, 48 проміжних патронів зразка 1943 року калібру 7,62x39 мм промислового виробництва, 224 проміжних патрони зразка 1974 року калібру 5,45x39 мм промислового виробництва, 15 проміжних патронів зразка 1974 року калібру 5,45х39 мм промислового виробництва, 2 проміжних патрони зразка 1943 року калібру 7,62x39 мм промислового виробництва, 1 бойовий гвинтівковий патрон калібру 7,62x54 мм промислового виробництва, 500 пістолетних патронів до нарізної вогнепальної зброї калібру 9?19 mm Luger, виготовлених промисловим способом, 323 проміжних патрони до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62?39 мм з кулею зі сталевим осердям. Надалі обвинувачені, діючи за попередньою змовою між собою, перенесли бойові припаси до сейфу в іншому підсобному приміщенні стрілецького майданчика № 4, яке запиралось на замок та до якого останні мали доступ, де зберігали в особистих цілях без передбаченого законом дозволу. В період з 11 години 20 хвилин 04.10.2018 по 06 годину 10 хвилин 05.10.2018 Генеральною прокуратурою України на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва проведено обшук за фактичним місцем діяльності СП у формі ТОВ «Сапсан-Спорт» по вул. Броварської сотні, 29 в м. Бровари Київської області, під час якого, серед іншого, в сейфі підсобного приміщення стрілецького майданчика № 4 виявлено й вилучено придбані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 бойові припаси.

Відповідно до висновку № 19/8-2/159-СЕ/18 від 17.10.2018 експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, надані на дослідження 507 предметів є придатними до стрільби боєприпасами до вогнепальної зброї - пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А.; надані на дослідження 522 предмети є придатними до стрільби різними боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї. Згідно з висновком № 19/8-2/171-СЕ/18 від 06.11.2018 експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, надані на дослідження 500 предметів є придатними до стрільби боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - пістолетними патронами калібру 9?19 мм; надані на дослідження 323 предмети є придатними для стрільби боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - бойовими 7,62-мм проміжними патронами.

Із частини першої статті 91 КПК України вбачається, що в кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини), та винуватість обвинуваченого у його вчиненні, згідно з частиною другою статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого і прокурора. Відповідно до пункту 13 частини першої статті 3 КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно з частиною четвертою статті 110 КПК України, процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, є обвинувальний акт, що, на думку суду, структурно повинен відповідати вимогам статті 291 КПК України, а змістовно - також іншим вимогам кримінального процесуального закону.

За правилами частини першої статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є процесуальним документом, що визначає предмет судового розгляду; в разі визнання особи винуватою мотивувальна частина вироку, відповідно до положень пункту 2 частини третьої статті 374 КПК України, має містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням всіх обставин кримінального правопорушення. В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, та фабули обвинувачення, що виступає фактичною моделлю вчиненого злочину. Питання дотримання слідчим і прокурором вимог статті 291 КПК України стосовно форми та змісту обвинувального акта з`ясовується судом саме в підготовчому судовому засіданні.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику ЄСПЛ як джерело права. Однією з гарантій права на справедливий суд відповідно до статті шостої Конвенції є негайна і детальна поінформованість обвинуваченого про характер висунутого проти нього обвинувачення, при цьому суд має схилятися до вибору на користь «змістовного», а не «формального» поняття звинувачення, про що йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Девеер проти Бельгії». В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, у будь-якому випадку надані йому відомості повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки до адекватного захисту, а в рішеннях «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25.03.1999, «І.Н. та інші проти Австрії» від 20.04.2006, «Даллас проти Угорщини» від 01.03.2001 вказав, що надання повної детальної інформації стосовно пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду; право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення має розглядатися у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» пункту 3 статті шостої Конвенції.

Перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000960 від 25.04.2019 на відповідність чинному законодавству, суд дійшов висновку, що слідчим при його складанні всупереч стандартам Європейського суду з прав людини та вимогам КПК України сформульовано неконкретне обвинувачення, що залишилось поза увагою прокурора, який затвердив процесуальний документ.

Так, відповідно до положень статті 62 Конституції України, статті 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Попри те, що обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні злочину та яким завершується досудове розслідування, в обвинувальному акті в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджується, що вказані особи вже вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, який полягав у незаконних носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу за попередньою змовою групою осіб.

За змістом формулювання обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 останні, працюючи в спільному підприємстві у формі ТОВ «Сапсан-Спорт» інструкторами стрілецького майданчика, вранці 03.10.2018 у підсобному приміщенні тиру № 4, яке не зачинялось на замок, виявили загалом 1 852 різних бойових припаси, вступили в злочинну змову стосовно їх незаконного придбання і зберігання з метою подальшого використання в особистих цілях, реалізовуючи спільний протиправний намір, перенесли вказані патрони й помістили до сейфу в іншому приміщенні тиру № 4, що зачинялось на замок, де вони були виявлені в ході обшуку, розпочатого Генеральною прокуратурою України в першій половині дня 04.10.2018.

Із обвинувачення незрозуміло, чи відрізнялись візуально виявлені патрони до бойової вогнепальної зброї від дозволених для використання в СП у формі ТОВ «Сапсан-Спорт» набоїв, чи усвідомлювали обвинувачені за зовнішніми ознаками, що знахідкою є саме боєприпаси, чи мали доступ до сейфу в приміщенні тиру № НОМЕР_1 , до якого були поміщені патрони, виключно інструктори ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що зумовлювало незаконне зберігання ними боєприпасів поза обізнаністю про це інших працівників товариства, яким мотивом керувалися обвинувачені, поміщаючи знайдені 03.10.2018 предмети до сейфу, та якою при цьому була їх мета; також в обвинуваченні не конкретизовано, відповідно до яких нормативних актів та в який спосіб «в силу займаної посади» повинні були діяти обвинувачені при виявленні на робочому місці боєприпасів, що унеможливлює сприйняття стороною захисту обсягу і змісту висунутого обвинувачення, обрання належної правової позиції, здійснення адекватного й ефективного захисту в цілому.

Таким чином, аналіз змісту обвинувального акта, складеного старшим слідчим в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 та затвердженого прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000960 від 25.04.2019, дає підстави стверджувати, що вказаний процесуальний документ не відповідає вимогам частини другої статті 291 КПК України, при цьому допущені при формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 недоліки позбавляють суд можливості виконати вимогу статті 348 КПК України щодо роз`яснення їм суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

За переконанням суду, неконкретне формулювання обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 унеможливлює реконструювання подій злочинів, з`ясування об`єктивної сторони як необхідного елементу їх складу, фактично позбавляє можливості встановити межі судового розгляду, а ухвалений в результаті розгляду такого обвинувального акта вирок у будь-якому разі не може бути визнаний законним і підлягає скасуванню. При цьому, за змістом статті 22 КПК України, функцією суду є лише розгляд справи, під час якого він створює необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання обов`язків, недопустимим є покладення на суд функцій, властивих органам досудового розслідування та державного обвинувачення. Виходячи з вимог статті 337 КПК України, суд не вправі за результатами судового розгляду змінити обвинувачення на таке, що істотно відрізняється від пред`явленого, або ініціювати таку зміну, крім того, за правилами статті 338 КПК України, зміна прокурором правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення можлива виключно в разі встановлення під час судового розгляду саме нових обставин злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, така зміна неприпустима за умов допущених при обвинуваченні особи суперечностей або неповноти.

З урахуванням викладеного, неконкретність формулювання в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є безумовною перешкодою для призначення справи до судового розгляду, при цьому пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК України передбачено повернення судом обвинувального акта прокурору в разі його невідповідності вимогам цього Кодексу, тому обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000960 від 25.04.2019 підлягає поверненню до Генеральної прокуратури України для усунення недоліків, допущених при його складанні.

Крім того, у формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України міститься посилання на наявні в розпорядженні органу досудового розслідування докази, зокрема на висновки експертиз № 19/8-2/159-СЕ/18 від 17.10.2018, № 19/8-2/171-СЕ/18 від 06.11.2018, що суперечить вимогам частини четвертої статті 291 КПК України, фактично нівелює принцип безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду, є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки вказаний недолік не може бути усунутий під час судового розгляду.

Також реєстр матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000960 від 25.04.2019 не відповідає вимогам статті 109 КПК України, з нього не вбачається, в якому кримінальному провадженні проводились процесуальні дії та приймались процесуальні рішення (в реєстрі зазначені кримінальні провадження № 0004347, № 0000826, № 00009600), при формуванні реєстру допущені інші недоліки, які підлягають усуненню.

Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався, питання застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу прокурор під час підготовчого судового засідання не ініціював.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні № 0000960 від 25.04.2019 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України повернути до Генеральної прокуратури України для виконання вимог статті 291 КПК України, зокрема складання обвинувального акта з чітким формулюванням обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у незаконних носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, складання реєстру матеріалів досудового розслідування у відповідності до вимог статті 109 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Броварський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1