Ухвала
іменем України

23 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 628/810/17

провадження № 51-4653ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 .

Обставини, встановлені рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, короткий зміст рішень судів

За вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2017 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 3 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК)до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат у провадженні.

Суд першої інстанції розглянув справу відповідно до вимог ст. 337 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта та визнав ОСОБА_5 винуватим у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів в особливо великих розмірах, без мети збуту.

Як установив суд, ОСОБА_6 , діючи з умислом, направленим на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, придбав кущі рослини коноплі, які в подальшому переніс до приміщень свого домоволодіння АДРЕСА_1 , де виготовив з них наркотичний засіб ? канабіс, який зберігав для власного вживання шляхом куріння без мети збуту. Частину наркотичного засобу ? канабісу обвинувачений перемістив за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 з метою подальшого вживання шляхом куріння без мети збуту.

18 лютого 2017 року о 08:40 в ході проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено суху речовину рослинного походження, яка згідно висновку судової експертизи дослідження матеріалів речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № 308 від 23 лютого 2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, фрагменти полімерних пляшок з нашаруваннями, які згідно висновку цієї ж експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом ? екстрактом канабісу.

Крім того, 18 лютого 2017 року о 12:30 в ході проведення обшуку за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено суху речовину рослинного походження, яка згідно висновку судової експертизи дослідження матеріалів речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № 308 від 23 лютого 2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, фрагменти полімерних пляшок з нашаруваннями, які згідно висновку цієї ж експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом ? екстрактом канабісу.

Вказані наркотичні засоби ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання без мети збуту.

Загальна вага вилучених за місцем мешкання ОСОБА_5 наркотичних засобів склала: канабісу ? 10600,0699 грами, екстракту канабісу ? 6,6979 грами.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 13 червня2019 року вирок суду залишив без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості засудженого та правильності кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 309 КК, просить на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК, скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. За твердженням скаржника, згаданий суд залишив поза увагою допущені місцевим судом порушення приписів ст. 65 КК, неправильне застосування до ОСОБА_5 положень ст. 75 цього Кодексу, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи в касаційній скарзі та надані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для її задоволення.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у зв`язку із призначенням ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як випливає із законодавчих приписів, значення заходу примусу для досягнення його мети (ст. 50 КК) визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.

Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Відповідно до принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

За правилами ст. 75 КК у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може звільнити вказану особу від відбування заходу примусу з випробуванням, умотивувавши належним чином своє рішення.

У цьому кримінальному провадженні, як видно зі змісту наданих копій судових рішень, не встановлено обставин, які би давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_5 призначено з порушенням вказаних норм права.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та всі інші обставини, які відповідно до положень КК, у тому числі статей 66, 67, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Згідно з наданої копії оспорюваної ухвали апеляційний суд при перегляді вироку належним чином перевірив усі доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які за змістом та суттю аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі, й умотивовано визнав їх необґрунтованими, вказавши також підстави, на яких відмовив у задоволенні вимог сторони обвинувачення.

Погоджуючись із вироком, апеляційний суд зазначив, що обираючи обвинуваченому вид і міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який є не судимим, оскільки судимості зняті та погашені у встановленому законом порядку, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Суд першої інстанції належним чином обґрунтував своє рішення при призначенні покарання обвинуваченому у виді п`яти років позбавлення волі, із застосуванням вимог ст. 75 КК, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку.

З огляду на це апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновком місцевого суду про можливість застосування до ОСОБА_5 інституту умовного звільнення.

Застосування від імені держави до особи, визнаної винною, заходу примусу відноситься до дискреційних повноважень суду, які було реалізовано при постановленні вироку в цьому провадженні. Правових підстав вважати призначене засудженому покарання із застосуванням ст. 75 КК явно несправедливим і таким, що є недостатнім для досягнення його мети, немає.

Зміст ухвали апеляційного суду не суперечить вимогам статей 370, 419 КПК.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішення апеляційного суду, вмотивованість його висновків, прокурор у касаційній скарзі не навів.

У касаційній скарзі прокурора не наведено переконливих аргументів щодо необхідності перевірки матеріалів кримінального провадження.

З огляду на викладене й на те, що зі скарги і наданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ? ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3