Ухвала
2 вересня 2019 року

м. Київ
Справа № 658/8/16
Провадження № 51-4259 cк 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 1 квітня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 30 липня 2019 року,

в с т а н о в и в:
Перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на відповідність ст. 427 КПК України встановлено, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються, зокрема, обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з урахуванням визначених у ст. 438 КПК України підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Однак, скаржником вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано. Так, засуджений, окрім іншого, оспорює невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту досудового слідства і судового розгляду та оспорює правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення, що, на його думку, призвело до неправильної кваліфікації його дій.
Таким чином, скаржник просить дати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що згідно зі ст. 438 КПК України не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Також засуджений ОСОБА_4 у касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 404 КПК України, вказує, що судом не були враховані доводи його захисника з приводу неповноти судового розгляду, яка полягає в тому, що судом першої інстанції необґрунтовано, на його думку, не було допитано свідка сторони обвинувачення ОСОБА_5 . При цьому скаржник не конкретизує, яким чином це перешкодило чи могло перешкодити судам першої та апеляційної інстанцій ухвалити законні та обґрунтовані рішення з огляду на положення ст. 370 та ч. 3 ст. 404 КПК України.
Крім того, засуджений наголошує, що апеляційний суд залишив поза увагою й те, що місцевий суд розглянув кримінальне провадження в судовому засіданні у відсутність представника потерпілого. Проте з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України ОСОБА_4 не наводить належних доводів на обґрунтування порушень процесуального закону, яких, на його думку, припустилися суди першої та апеляційної інстанцій, як і не зазначає, які ж саме норми КПК було порушено.
Окрім зазначеного, засуджений ОСОБА_4 посилається й на те, що апеляційний суд формально підійшов до перегляду судового рішення, не звернув увагу, що в матеріалах кримінального провадження містяться два журнали судового засідання за 4 травня 2018 року, в яких запис відрізняється та містить різні дати призначеного наступного судового засідання, однак не зазначає, яким чином вказані порушення впливають на незаконність судового рішення з урахуванням положень ст. 412 КПКУкраїни.

Також скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував щодо нього положення ст. 49 КК України, який, на його думку, мав скасувати вирок щодо нього та закрити кримінальне провадження, натомість змінив рішення першої інстанції та звільнив його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від призначеного покарання. Але, як убачається зі змісту касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 , скаржник обмежується загальним посиланням на вказані норми закону та належно не обґрунтовує свої доводи (в тому числі не вказує, чи подавав він клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин). Натомість, з ухвали апеляційного суду вбачається, що засуджений просив скасувати вирок місцевого суду щодо нього, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції і звільнити його від призначеного судом основного та додаткового покарання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.
Відсутність же належного обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, зважаючи, що суд касаційної інстанції переглядає судове рішення в межах поданої касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Проте, подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Оскільки касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено строк для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 1 квітня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 30 липня 2019 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржниці.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3