Ухвала Іменем України
05 грудня 2019 року м. Київ
справа № 359/4417/18 провадження № 51-6021ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 червня

2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року,
встановив:

За вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області

від 24 червня 2019 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК України)

до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_5 на користь

ОСОБА_6 1448, 29 грн на відшкодування завданих матеріальних збитків 10 000 грн моральної шкоди, завданої неповнолітньому потерпілому, а всього 11 448, 29 грн. Судом вирішено долю речових доказів.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
Як установив суд, 22 квітня 2018 року приблизно о 19 год 00 хв. між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , який перебував у припаркованому автомобілі разом з неповнолітнім ОСОБА_7 на автостоянці у Борисполі Київської області, раптово стався словесний конфлікт з приводу місця для паркування автомобіля. Під час конфлікту в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , який шляхом усного попередження останньому намагався перешкодити виниклій конфліктній ситуації. ОСОБА_5 ударив кулаком в обличчя неповнолітнього ОСОБА_7 , а також завдав п`ять ударів кулаками обох рук у ділянку грудної клітки, заподіявши йому тим самим тілесних ушкоджень у вигляді синців обох повік лівого ока, синців на передній поверхні грудної клітки, які згідно з висновком експерта Бориспільського відділення СМЕ Київського обласного бюро судово-медичних експертиз № 44 д від 25 травня 2018 року мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить судові рішення щодо ОСОБА_5 скасувати, а кримінальне провадження закрити через відсутність у його діях складу кримінального правопорушення. Зазначає про те, що засуджений діяв у межах необхідної оборони, ставить під сумнів показання свідка.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України

(далі КПК України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Суд касаційної інстанції не перевіряє судові рішення у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Згідно з вироком суду першої інстанції висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджуються сукупністю доказів, які суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив та належно оцінив.

Зокрема, винуватість ОСОБА_5 підтверджується: показаннями неповнолітнього потерпілого, свідків; копією виписки з історії хвороби; даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22 квітня 2018 року; висновками експертного обстеження № 73 від 03 травня 2018 року, № 44д від 30 травня 2018 року; даними протоколів проведення слідчого експерименту від 07 та 21 травня 2018 року; протоколів огляду від 17 та 20 травня 2019 року; протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29 травня 2019 року.
Показання потерпілого та свідків отримано в порядку, визначеному законом, вони не суперечать іншим зібраним доказам. Тому суд не мав підстав не довіряти показанням, наданим свідками та потерпілим, що в силу ст. 84 КПК України є процесуальними джерелами доказів та правомірно покладені в основу вироку.
Незгода захисника із висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення судом процесуального закону.
Доводи у касаційній скарзі захисника про те, що ОСОБА_5 вчинив злочин, перебуваючи в стані необхідної оборони, перевірялися судами першої та апеляційної інстанцій та обґрунтовано визнані безпідставними.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 36 ККУкраїни необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

З огляду на викладене не знайшли свого підтвердження доводи захисника про перебування ОСОБА_5 в момент інкримінованих дій у стані необхідної оборони, оскільки під час судового розгляду не було встановлено наявності в діях потерпілого суспільно небезпечного посягання, як того вимагає ст. 36 КК України.

Доводи захисника ОСОБА_4 в касаційній скарзі аналогічні доводам, наведеним в його апеляційній скарзі. Такі доводи апеляційний суд ретельно перевірив та визнав безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження.

Призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, воно є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку суд належним чином перевірив доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_4 , та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам

ст. 419 КПК України.
Касаційна скарга не містить переконливих доводів, які потребують перевірки за матеріалами кримінального провадження. Із наданих до неї копій судових рішень видно, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду

від 10 жовтня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3