Справа № 738/1978/19
№ провадження 1-в/738/225/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього положень статті 68 КК України,
з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3

В С Т А H О В И В:
До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього положень частин 3 та 4 статті 68 КК України. Клопотання мотивоване тим, що він засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року за ч.2 ст.15, п.4,6,9,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.152, ч.4 ст.187, ч.1 ст.309, ч.1 ст.357, ч.3 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.70 КК України до 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням прав обіймати посади у правоохоронних органах на 3 (три) роки, з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та штрафом на користь держави в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень. Враховуючи те, що він засуджений за вчинення замаху на злочин, передбачений п.п.4,6,9,12 ч.2 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі, та за ч.3 ст.152 КК України до 12 років позбавлення волі, з урахуванням змін внесених до ст.68 КК України згідно із Законом №1492-VIII від 07 вересня 2016 року, просить вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року привести у відповідність до цього Закону та призначити йому покарання за ч.2 ст.15, п.4,6,9,12 ч.2 ст.115 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням спеціального «капітан міліції»; за ч.3 ст.152 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі; за ч.4 ст.187 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч.1 ст.309 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.357 КК України - 2 роки обмеження волі, ч.3 ст.364 КК України - 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч.2 ст.365 КК України 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки та штрафом в сумі 10 000 гривень, та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки, з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та штрафом на користь держави в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Захисник засудженого ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала клопотання свого підзахисного, просила його задовольнити, посилаючись на те, що її підзахисний засуджений за вчинення замаху на злочин, передбачений п.4,6,9,12 ч.2 ст.115 КК України. Частина 2 ст.115 КК України передбачає максимальну міру покарання за вчинення даного злочину у вигляді довічного позбавлення волі. Враховуючи те, що 07 вересня 2016 року Законом №1492-VIII були внесені зміни до ст.68 КК України шляхом доповнення її частиною 4, відповідно до якої довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім конкретних випадків визначених у ній, до яких не відноситься злочин, за який засуджений її підзахисний, а тому з урахуванням ч.3 ст.68 КК України та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно просила визначити ОСОБА_3 покарання у виді 10 років позбавлення волі, в решті вирок суду, приведений у відповідність до чинного законодавства ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2014 року, залишити в тій же редакції.
Прокурор в судовому засіданні просив клопотання засудженого ОСОБА_3 задовольнити частково, призначити йому покарання, з урахуванням ч.3, 4 ст.68 КК України, за вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.4,6,9,12 ч.2 ст.115 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю та з позбавленням спеціального звання «капітан міліції», та з урахуванням положень ст.70 КК України остаточне покарання визначити шляхом часткового складання призначених покарань та залишити засудженому призначене вироком суду покарання у вигляді 15 років позбавлення волі. В частині клопотання засудженого про застосування положень ч.3, 4 ст.68 КК України до призначеного покарання за злочин, передбачений ч.3 ст.152 КК України, просив відмовити, оскільки ОСОБА_3 засуджений за вчинення закінченого злочину, а не за вчинення замаху на злочин. Крім того, зазначив, що за ч.3 ст.152 КК України ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання, додані до нього документи та особову справу засудженого, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року ОСОБА_3 визнаний винний у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15,п.п.4, 6, 9,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.152, ч.4 ст.187, ч.1 ст.309, ч.1 ст.357, ч.3 ст.364, ч.2 ст.365 КК України та призначено покарання: за ч.2 ст.15 -п.п.4,6,9,12 ч.2 ст.115 КК України із застосуванням ст.54 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю та з позбавленням спеціального звання «капітан міліції»; за ч.3 ст.152 КК України 12 років позбавлення волі; за ч.4 ст.187 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч.1 ст.309 КК України - 2 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.357 КК України 2 роки обмеження волі; ч.3 ст.364 КК України 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч.2 ст.365 КК України - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки та штрафом на користь держави в сумі 10 000 гривень. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_3 визначено покарання у вигляді 15 років позбавлення воліз конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки, з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та штрафом на користь держави в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18 лютого 2014 року вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року залишено без змін.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06 березня 2014 року виправлено описку у даті постановлення ухвали апеляційного суду Миколаївської області з «18 лютого 2014 року» на «19 лютого 2014 року».
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року набрав законної сили 19 лютого 2014 року.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2014 року, яка набрала законної сили 05 червня 2014 року, вирокПервомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року приведений у відповідність з діючим законодавством. Засудженого ОСОБА_3 звільнено від покарань у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки та з конфіскацією усього майна, яке є його власністю, призначених вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України у редакції, що діяла до набрання чинності Законом від 21 лютого 2014 року.
Положеннями статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених № 1492-VIII від 07 вересня 2016 року, ст. 68 КК України доповнено частиною 4, згідно з якою довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених у статтях 437-439, частині першій статті 442 та статті 443 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що до засудженого ОСОБА_3 необхідно застосувати вимоги ч. 3 ст. 68 КК України, а саме призначити йому покарання за ч.2 ст.15 п. п. 4, 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України із застосуванням ст.54 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю та з позбавленням спеціального звання «капітан міліції», оскільки в даному випадку Закон пом`якшує покарання.
Враховуючи те, що вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 лютого 2014 року та приведеним у відповідність до чинного законодавства ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2014 року, при визначенні остаточного покарання ОСОБА_3 було застосовано ч.1 ст.70 КК України, а саме принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, а тому з метою недопущення погіршення становища засудженого, суд вважає залишити обраний судом першої інстанції принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки, з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та штрафом на користь держави в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, в іншій частині вирок суду першої інстанцій, приведений у відповідність до чинного законодавства ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2014 року, залишити в тій же редакції.
Доводи засудженого ОСОБА_3 про застосування положень частин 3 та 4 ст.68 КК України при призначенні покарання за злочин, передбачений ч.3 ст.152 КК України, та зменшення покарання з 12 до 8 років позбавлення волі, не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з вироку суду першої інстанції ОСОБА_3 засуджений за вчинення закінченого злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, а не за вчинення замаху на злочин, а тому його доводи в цій частині є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а є довільним тлумаченням закону та намаганням розширити його застосування.

Керуючись статтею 68 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього положень статті 68 КК України задовольнити частково.
Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року, залишений без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 лютого 2014 року та приведений у відповідність до чинного законодавства ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2014 року, привести у відповідність до Закону України №1492-VIII від 07 вересня 2016 року щодо змін внесених в частину 4 статті 68 КК України.
Вважати ОСОБА_3 засудженим:
за ч.2 ст.15 п. п. 4, 6, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України із застосуванням ст.54 КК України до 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю та з позбавленням спеціального звання «капітан міліції»;
за ч.3 ст.152 КК України до 12 (дванадцяти) років позбавлення волі;
за ч.4 ст.187 КК України до 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
за ч.1 ст.309 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі;
за ч.1 ст.357 КК України до 2 (двох) років обмеження волі;
за ч.2 ст.365 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки та штрафом на користь держави в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_3 визначити покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки, з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та штрафом на користь держави в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.
В іншій частині вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2013 року, залишений без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 лютого 2014 року та приведений у відповідність до чинного законодавства ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2014 року залишити в тій же редакції.
В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали виготовлений 29 листопада 2019 року.

Суддя ОСОБА_1