МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/812/710/19 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000140 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2019 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Линівка Рогатинського району Івано-Франківської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (надалі КК України).

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2019 року змінити в частині призначення покарання, а саме: пом`якшити покарання та застосувати положення статті 75 КК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 15 травня 2019 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено залишити до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), фактичних обставин справи, встановлених судом, та кваліфікації своїх дій, вважає призначене покарання за вироком суду першої інстанції занадто суворим.
Зазначає, що його заробітку в зимній період не вистачало на потреби сім`ї співмешканки, в якій він проживає та яку утримує, чому саме і був вимушений вчинити даний злочин.
Просить пом`якшити покарання, визначене судом першої інстанції та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом визнано доведеним, що в середині лютого 2019 року (більш точної дати не встановлено) близько 0.00 години в с. Перемога Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, з метою вчинення крадіжки чужого майна, взявши з собою кухонний ніж та полімерний мішок, прийшов до двоповерхового будинку, розташованого в домоволодінні по АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 зайшов на неогороджену територію вказаного домоволодіння, де, вибивши скло вікна, проник до будинку. Перебуваючи всередині будинку, діючи таємно, ОСОБА_6 пройшов до спальної кімнати, де з підлоги способом скручування викрав акриловий килим розміром 3х4 м., вартістю 935,43 грн., далі пройшов до зали, де з допомогою ножа відрізав край килиму, на якому стояла шафа, та способом скручування викрав килим розміром 5х6 м., вартістю 2338,65 грн. Після того ОСОБА_6 пройшов до кімнати з вікном, через яке проникав всередину будинку, де способом скручування викрав килим розміром 4х4 м., вартістю 1247,24 грн. В подальшому ОСОБА_6 повернувся до зали, де з полиць дерев`яної шафи таємно викрав десять глиняних глечиків висотою 10 см., два глиняних глечика висотою 15 см., два глиняних глечика висотою 5 см., глиняний глечик висотою 20 см., п`ять глиняних кришечок до глечиків діаметром 10 см., десять глиняних тарілок діаметром 10 см., загальною вартістю 1610 грн. Після того ОСОБА_6 склав викрадений посуд до полімерного мішку, взяв викрадені килими та залишив місце вчинення злочину із викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків в сумі 6131,32 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи та кваліфікація за частиною 3 статті 185 КК України апелянтом не оспорюються, внаслідок чого, відповідно до частини 1 статті 404 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України), апеляційним судом не перевірялись.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до статті 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання за № 7 від 24 жовтня 2003 року, відповідно до правил частини 1 статті 65 КК України, суди повинні призначати покарання у межах, встановлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро покаялись, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, неповнолітнім, інвалідам, особам похилого віку, та призначати більш суворе покарання за злочини, вчиненні на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованої групи, тощо.

Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, врахував дані про його особу, а саме, що він раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, за місцем проживання характеризується посередньо, ніде офіційно не працює, врахував наявність обставин, які пом`якшують покарання, його щире каяття в скоєному злочині та активне сприяння розкриттю злочину.
Рішення суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З цими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Що стосується застосування положень статті 75 КК України, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно положенням частини 1 статті 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в абзаці 1 пункту 3 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочину (статті 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке, відповідно до статті 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, неодноразово судимий за корисливі злочини та до нього вже застосовувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, проте він порушував умови застосування статті 75 КК України, жодних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

За такого, є також вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, тобто застосування положень статті 75 КК України.

Посилання апелянта на обставини, які, на його переконання, стали підґрунтям для вчинення даного злочину є такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, апелянт зазначає, що вчинив даний злочин через скрутне матеріальне становище. Однак, це не може бути виправданням вчиненого та бути безумовною підставою для пом`якшення покарання.

Враховуючи наведене, підстав для зміни вироку суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: