Справа № 537/2068/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці в режимі відео конференції з Державною установою «Полтавська установа виконання покарання (№23)» справу за заявою захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку суду за ново виявленими обставинами

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2019 року захисник адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду з заявою, уточненою 28 серпня 2019 року, в інтересах засудженого ОСОБА_8 , про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, де посилається, що 17 грудня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області ухвалив обвинувальний вирок, яким ОСОБА_8 визнав винуватим та призначив покарання за ч.2 ст.365 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та у відповідності до ч.5 ст.74 КК України звільнив від відбування покарання на підставі ст.49 КК України в зв`язку з закінченням строків давності. Ухвалою від 16 липня 2019 року Полтавський апеляційний суд залишив цей вирок без змін, і він набрав чинності.

Вважає, що вказаний вирок від 17 грудня 2018 року відносно засудженого ОСОБА_8 підлягає перегляду за новивиявленими обставинами.

На його думку, суду першої інстанції на час розгляду справи в суді та ухваленні вироку не було відомо про обставини, які вплинули б на прийняття рішення.

Так, постановою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12.04.2013, яка знаходиться у виділеній кримінальній справі № 537/1444/13-к було оголошено в розшук підсудного ОСОБА_8 , а провадження в справі зупинено до його розшуку.

Постановою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09.06.2016, яка знаходиться в кримінальній справі №537/691/14-к, було відновлено провадження по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.365 КК України в зв`язку з припиненням його розшуку.

Вказані постанови суду, які підтверджують той факт, що підсудній ОСОБА_8 в період часу з 12.04.2013 по 09.06.2016 перебував у розшуку, а значить ухилявся від суду, знаходились у виділених відносно нього матеріалах та не досліджувались в судовому засіданні.

Про зазначені обставини засуджений ОСОБА_8 повідомив в своїй промові під час апеляційного розгляду справи в Полтавському апеляційному суді 16.07.2019, а отже, трьохмісячний строк з часу виявлення ново виявлених обставин не сплинув, тому є всі підстави для перегляду вироку.

Крім цього, звертає увагу суду на те, що постановою Крюківського районного суду міста Кременчука від 13.06.2019 в кримінальній справі №537/2068/16к підсудному ОСОБА_8 було змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, тому вважає, що є підстави для застосування положень ч.5 ст.72 КК України про зарахування йому в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення.

Оскільки на час ухвалення вироку та прийняття рішення про звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.49 КК України суду не було відомо той факт, що він перебував в період часу з 12.04.2013 по 09.06.2016 у розшуку, ухилявся від суду, що перериває строк давності згідно положень ст.49 КК України, то суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.

Так, засуджений ОСОБА_8 на час оголошення його в розшук перебував у статусі підсудного, йому було пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст.365 КК України, обрано запобіжний захід підписку про невиїзд, викликано в судове засідання, але він з метою ухилення від суду,змінив місце проживання, виїхав з міста Кременчука до міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, перебував на нелегальному становищі, змінив номер мобільного телефону та був затриманий працівниками поліції майже через три роки після оголошення в розшук і то тільки тому, що приїхав в місто Кременчук зустрітися з знайомими, був впізнаний активістами, які і повідомили поліцію.

Всі ці дії вважає вказують на умисел ОСОБА_8 ухилися від слідства і згідно правової позиції Верховного Суду України є підставами для зупинення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Просив суд переглянути вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2018 року відносно засудженого ОСОБА_8 в частині призначення покарання та застосування ст.49 КК України, скасувати його та ухвалити новий вирок призначивши покарання ОСОБА_8 з застосуванням ст.70, ч.5 ст.72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 9 років позбавлення волі та зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 09.06.2016 до набрання вироком законної сили.

Докази просив дослідити в частині оголошення в розшук ОСОБА_8 , обставини його затримання, зміни запобіжного заходи з підписки про невиїзд на тримання під вартою, обмежитись його допитом з цих питань, та не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, які не оспорюються.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали заяву та викладені в ній обставини, яку просили задовольнити.

Представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, вважає, що заявлені заявниками обставини, як ново виявлені, такими не являються, оскільки Постанови суду про розшук ОСОБА_8 та відновлення провадження по справі в зв`язку з його розшуком знаходяться в матеріалах кримінального провадження та були відомі учасникам судового розгляду.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 вважають, що зазначені заявниками обставини є нововиявленими, оскільки не були відомі суду під час судового розгляду та вказують на неправильність вироку, який підлягає перегляду, тому заяву слід задовольнити.

Прокурор вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви та перегляду вироку суду відносно ОСОБА_8 за ново виявленими обставинами, так як суду, як і іншим учасникам судового провадження під час розгляду справи судом були відомі обставини перебування ОСОБА_8 в розшуку, відповідні постанови містяться в матеріалах кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_8 і ОСОБА_6 за ч.2 ст.365 КК України, з якими всі знайомилися та вони досліджувались в судовому засіданні. Засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 не заявляли про ці обставини ні під час судового розгляду справи в суді першої інстанції ні в апеляційній, незважаючи, що вони були їм відомі.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали та матеріали кримінальної справи, встановив таке.

Відповідно до ч.2 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються згідно п.п.1-4 ч.2 ст.459 КПК України

штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути, інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Установлено, що відповідно до вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2018 року, який набрав законної сили 16 липня 2019 року, ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.365 КК України до позбавлення волі на строк 5 років та у відповідності до ч.5 ст.74 КК України на підставі ст.49 КК України звільнений від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Як слідує із мотивувальної частини вказаного вироку питання застосування ст.49 КК України та звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання в зв`язку з закінченням строків давності, так як з дня вчинення ним злочину минуло десять років, було предметом дослідження під час судового розгляду та учасники судового провадження виказували з цього приводу свою думку.

Ні засуджений ОСОБА_8 , ні його захисник ОСОБА_9 не заперечували щодо застосування положень ст.49 КК України під час судового розгляду справи, хоча, як їм, так і іншим учасникам судового провадження достовірно були відомі обставини викладені в заяві про перегляд вироку та які вони вважають ново виявленими, що останній перебував у розшуку, ухилявся від суду, а значить строк перебігу давності зупинявся, тобто строки давності не закінчилися, тому, на їх думку, відсутні підстави застосування ст.49 КК України та звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання в зв`язку з закінченням строків давності.

Не були ці обставини викладені і в апеляційних скаргах заявників, тому і не були предметом розгляду апеляційної інстанції при перегляді вироку.

Відомості про перебування в розшуку ОСОБА_8 та постанови Крюківського районного суду міста Кременчука від 12.04.2013 про оголошення в розшук підсудного ОСОБА_8 і постанови Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09.06.2016, де було відновлено провадження по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.365 КК України в зв`язку з припиненням його розшуку, на які посилаються захисник і засуджений ОСОБА_8 , як на ново виявлені обставини, які не були відомі суду першої інстанції містяться матеріалах кримінальної справи ( том.8) і були відомі як суду, так і іншим учасникам судового провадження під час судового розгляду справи, в тому числі засудженому і його захиснику.

Також установлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 05 листопада 2012 року за ч.2 ст.121, ч.3 ст.365 КК України до позбавлення волі на строк 9 років.

У своїй заяві та в судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 та його захисник вказують на неправомірність застосування ст.49 КК України та звільнення останнього від відбування покарання за закінченням строків давності та просять призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків та зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з метою застосування положень ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі, посилаючись на зазначені обставини як на такі, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути згідно п. 4 ч. 2 ст. 462 КПК України.

Таким чином, судом встановлено відсутність обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути, на які посилається захисник адвокат ОСОБА_9 у своїй заяві.

В разі скасування вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2018 року буде порушено принцип юридичної визначеності, яка, в свою чергу, передбачає принцип остаточності судового рішення, згідно з яким жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі.

В судовому засіданні встановлено, що в заяві засуджений та його захисник фактично оспорюють вирок в частині звільнення від відбування покарання, вважають невірним застосування ст.49 КК України, що є підставою для оскарження вироку у визначеному КПК України порядку, а не підставою для перегляду цього вироку за нововиявленими обставинами.

Отже, обставини, на які посилається засуджений та захисник в своїй заяві про перегляд вироку, не є нововиявленими, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про перегляд вироку суду, оскільки не вбачає підстав, передбачених ст. 459 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження.

Згідно ч.2 ст. 336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Засуджений ОСОБА_8 утримується в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» за вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 05 листопада 2012 року.

У зв`язку з вищевикладеним, виникла необхідність доручити Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23) забезпечити проведення відеоконференції за участю засудженого ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 459, 467 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку суду за ново виявленими обставинами залишити без задоволення.

Оголошення судового рішення здійснювати дистанційно у режимі відео конференції з Кременчуцьким районним судом Полтавської області та Державною установою «Полтавська установа виконання покарань (№23)» о 10 год.15 хв. 03 вересня 2019 року.

Доручити Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» забезпечити проведення судового засідання за участю ОСОБА_8 в режимі відео конференції.

Копію ухвали негайно надіслати до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» для організації проведення відео конференції відповідно до вимог ст.366 КПК України.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відео конференції фіксувати за допомогою технічних засобів відеозв`язку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її оголошення всіма учасниками судового провадження через Кременчуцький районний суд.

СуддяОСОБА_1