Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07.11.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №11-кп/4806/841/19 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2019 року.

Цією ухвалою продовжено строк тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чоп Ужгородського району і мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Строк дії ухвали судом визначено до 14 грудня 2019 року. Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвала суду мотивована тим, що судове провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 триває, підстав для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені злочину, який відносяться до категорії тяжких, санкція за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, під час вчинення злочину перебував у стані наркотичного сп`яніння, заподіяну злочином шкоду не відшкодував, може незаконно впливати на свідків та потерпілих

Враховуючи наведене, ризики, передбачені ст.177 КПК України, у зв`язку з якими відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід - тримання під вартою не зменшилися. Стороною захисту не спростовано наявність вказаних ризиків, що свідчить про неможливість запобіганню цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому оцінивши всі обставини кримінального провадження в сукупності, суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 на 60 днів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить обрати відносно ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт з покладенням на нього відповідних обов`язків. Рішення суду вважає незаконним та однобічним, оскільки ОСОБА_9 не мав і не має наміру переховуватись від суду, чинити тиск на свідків і потерпілих, попросив у останніх вибачення за події, що сталися з його вини і це дозволяло суду застосувати інший альтернативний запобіжний захід. Просить врахувати зазначені обставини при розгляді провадження судом апеляційної інстанції, а також наявність постійного місця проживання та роботи, за якими характеризується позитивно, наявність на його утриманні 2 малолітніх дітей, на що суд першої інстанції також необґрунтовано не звернув уваги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 і його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, промову прокурора, потерпілої та її представника, які вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Зі змісту ст. 199 КПК України вбачається, що слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою за умови, що прокурор, слідчий доведуть існування заявлених ними ризиків, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , суд дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_9 під вартою. Прокурором доведено, що заявлені ними в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися й виправдовують подальше тримання ОСОБА_9 під вартою .

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із ухвали суду вбачається, що під час розгляду клопотання щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , участь у судовому засіданні приймали як обвинувачений, так і його захисник адвокат ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання судом вимог ст.193 КПК України.

Поряд із цим, судом об`єктивно враховано, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , відноситься до категорії тяжких, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років , ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного його впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження та вчинення ним іншого кримінального правопорушення не зменшились. До того ж судовий розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_9 триває.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення визначеного строку дії запобіжного заходу про тримання ОСОБА_9 під вартою, а передбачені ст.177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на день розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_9 не зменшились.

Наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 доводи на захист обвинуваченого були предметом перевірки та розгляду судом першої інстанції і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали суду і застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Колегія суддів вважає, що матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою. Не були вони надані й стороною захисту і під час судового та апеляційного розгляду.

З урахуванням вищенаведеного, як такі, що не спростовують висновку суду про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, і в свою чергу не можуть визнаватися підставами для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, постановленого на стадії судового розгляду кримінального провадження, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, зокрема, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, роботи, позитивну характеристику та малолітніх утриманців, а також відсутність намірів перешкоджати встановленню істини у справі та ухилятись від суду.

За таких обставин, апеляційний суд уважає, що ухвала суду про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 є обґрунтованою, законною, постановлена з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 404, 405, 407, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: