ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1800/19 Справа № 205/5264/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001897 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівське Васильківського району Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 1 п. в Закону України Про амністію у 2016 році, ОСОБА_6 від призначеного покарання звільнено.
Стягнуто з ТОВ Автотранссервіс на користь ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування майнової шкоди - 793 гривні 89 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 гривень.
В іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_6 , 29 червня 2017 року, близько 09 години 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Мерседес Бенц 312D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул.Київської з боку пр.І.Мазепи, в напрямку вул.Криворізької, в м.Дніпро. Під час руху, обвинувачений ОСОБА_6 , грубо порушуючи п.10.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не переконавшись в безпечності маневру, змінив напрямок свого руху ліворуч та в районі буд.4 по вул.Київській, в м.Дніпро, допустив зіткнення з автомобілем «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_9 , який рухався у суміжній смузі ліворуч у попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоду, потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду в частині стягнення моральної шкоди змінити. Зменшити розмір моральної шкоди та стягнути її солідарно з ПАТ Українська Страхова Компанія Княжна вієнна іншуренс груп.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що потерпілим не надано доказів, які підтверджують спричинену йому моральну шкоду, не доведено, що в нього було погіршення яких-небудь здібностей, або він був позбавлений можливості їх реалізації. Вказує, що він не бажав настання таких наслідків, сума 30 000 гривень майнової шкоди для нього дуже велика та вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Крім того вказує, що позивач просив стягнути зазначену в позові моральну шкоду солідарно, також з ПАТ Українська Страхова Компанія Княжна вієнна іншуренс груп, де був зареєстрований транспортний засіб, яким він керував під час дорожньо-транспортної пригоди, але це прохання позивача судом першої інстанції необґрунтовано проігноровано.
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_9 вказує, що апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою, та такою, що задоволенню не підлягає, просив залишити вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2019 року без змін.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_11 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу та просили вирок суду в частині стягнення моральної шкоди змінити, зменшивши її розмір виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості та майнового стану. Солідарно стягнути моральну шкоду також з ПрАТ Українська страхова компанія Княжна Вієнна Іншуранс Груп.
Потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_10 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, вирок суду залишити без змін.
Прокурор в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, вирок суду залишити без змін.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд перевіряє вирок суду в межах апеляційних скарг.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 409 КПК України, при вирішення питання про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд апеляційної інстанції має керуватись ст. 412-414 КПК України.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, ніким не оскаржується, з огляду на що та виходячи з положення вищезазначеної норми права, вирок суду переглядається лише в частині вирішення цивільного позову.
Що стосується викладених в апеляційній скарзі посилань апелянта на те, що вирок суду в частині вирішення цивільного позову та відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та ухваленим без врахування всіх обставин справи, то колегія суддів вважає їх слушними.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Як убачається, з матеріалів кримінального провадження, 24.10.2017 року, до початку судового розгляду, потерпілий ОСОБА_9 подав до суду позовну заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, де відповідачами зазначив: ОСОБА_6 , Товариство з обмеженою відповідальністю Автотранссервіс, Приватне акціонерне товариство Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп, ОСОБА_12 (т. 2, а.кп. 21-28).
На свою користь, цивільний позивач ОСОБА_9 просив стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп, Товариства з обмеженою відповідальністю Автотранссервіс, ОСОБА_6 , ОСОБА_12 моральну шкоду, що полягає у фізичному болі та стражданнях, яких потерпілий ОСОБА_9 зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я в розмірі 50 000 грн.; шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого ОСОБА_9 в розмірі 793 грн. 89 коп., та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Автотранссервіс, ОСОБА_6 , ОСОБА_12 моральну шкоду, що полягає у пошкодженні майна в розмірі 100 000 грн.
Суд першої інстанції частково задовольнив позов потерпілого ОСОБА_9 , стягнувши на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю Автотранссервіс в рахунок відшкодування майнової шкоди 793 грн. 89 коп., та з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн., в іншій частині позову відмовив.
У відповідності до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими кримінально процесуальним Кодексом.
Права та обов`язки цивільного відповідача згідно з ч. 2 ст. 62 КПК України, виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або до суду.
Згідно ч. 3 ст. 62 КПК України цивільний відповідач має права та обов`язки, передбачені КПК України для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосується цивільного позову, а також має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього. Цивільний відповідач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та порядку, встановлених кримінальним процесуальним Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень підозрюваному, обвинуваченому.
У відповідності до ч. 2 ст. 326 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом цивільний відповідач, який не є обвинуваченим, або його представник, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за відсутності зазначених осіб з`ясувати обставини, що стосуються цивільного позову, вирішує питання про проведення судового розгляду без них або про відкладення судового розгляду.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 24.10.2017 року, за вхідним № 20318, потерпілий ОСОБА_9 подав до суду позовну заяву з додатками (т. 2, а.кп. 21-28), однак в порушення вимог закону, суд першої інстанції, не надіслав цивільним відповідачам, а саме: Приватному акціонерному товариству Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп, Товариству з обмеженою відповідальністю Автотранссервіс, ОСОБА_12 , копію цивільного позову і не повідомив їх жодного разу про розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
Матеріали справи і журнали судових засідань не містять ніяких відомостей щодо відкладення судового розгляду у зв`язку з неприбуттям на виклик представників цивільних відповідачів, а також жодного повідомлення про виклик цивільних відповідачів в судове засідання будь яким шляхом передбаченим ч. 1 ст. 135 КПК України.
Колегія судів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання при ухваленні вироку, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, як передбачено п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, не врахував думки інших сторін, а саме цивільних відповідачів: Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп, Товариства з обмеженою відповідальністю Автотранссервіс, ОСОБА_12 , та не проаналізував докази на підтвердження цивільного позову, тим самим прийнявши передчасно рішення, ні чим не обґрунтовуючи його.
У відповідності до ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції може повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду, в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду і істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання по цивільному позову допустив неповноту судового розгляду, оскільки не були досліджені докази, щодо цивільного позову, цивільні відповідачі, які не були належним чином повідомлені про розгляд кримінального провадження і заявленого цивільного позову були позбавлені права надати докази про заперечення або підтримку цивільного позову.
У відповідності до ч. 1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Разом з цим, колегія суддів позбавлена можливості ухвалити в частині вирішення цивільного позову нове рішення, оскільки для цього необхідно досліджувати відповідні докази, про що не було заявлено відповідного клопотання.
А тому, керуючись загальними засадами кримінального провадження, передбаченими ст. 7 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду в частині вирішення цивільного позову та призначення з цього приводу нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: