Справа № 524/491/15-к
Провадження № 1-кс/524/4752/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю директора ТОВ «Карго Пром» ОСОБА_3 , розглянувши клопотання директора ТОВ «Карго Пром» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження № 0001032 від 07.08.2013 року, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання, подане в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 січня 2015 року за клопотанням начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльностіСВ Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_4 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0001032 від 07.08.2013 року.
Обґрунтовуючи клопотання, власник майна зазначає, що 27 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним банком Форум правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ») та ОСОБА_5 укладений кредитний договір №0018/06/19-02-КЕ.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 укладений іпотечний договір, посвідчений 27.11.2006 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим номером 20621, відповідно до якого майновими поручителями передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 56,9 кв.м.
27.11.2006 року до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційний запис, параметрами якого є «підстава обтяження» - договір іпотеки, ВЕІ 54, 27.11.2006 р., ПН ОСОБА_9 , «об`єкт обтяження» - квартира, загальна площа 56,9 кв.м., житлова площа 37,3 кв.м., АДРЕСА_2 , номер за РПВН: 8595331.

Наголошують, що право іпотеки на нерухоме майно, виникло з моменту нотаріального посвідчення іпотечного договору та накладення нотаріусом заборони відчуження такого нерухомого майна, зареєстрованої в реєстрі.
30 жовтня 2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області у справі №1601/6637/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалено рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» заборгованість за кредитним договором №0018/06/19-02-КЕ від 27.11.2006 р. у розмірі 379 342 грн. 89 коп. та судовий збір по 1073 грн. з кожного.
28 листопада 2018 року між ПАТ БАНК ФОРУМ та ТОВ «Карго Пром» укладено Договір №1276-Ф про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «БАНК ФОРУМ» відступив ТОВ «Карго Пром» право вимоги по Кредитному договору №0018/06/19-02-КЕ від 27.11.2006 р. зі змінами та доповненнями, що укладений між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ОСОБА_7 з усіма додатками до нього (у т.ч графіком здійснення платежів) та іпотечному договору б/н, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за №20621, укладеним між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в забезпечення виконання всіх вимог ПАТ «БАНК ФОРУМ» за кредитним договором №0018/06/19-02-КЕ від 27.11.2006 р. на користь ТОВ «Карго Пром».

Згідно п. 2 Договору від 28.11.2018 року новий кредитор набуває права кредитора за Основними договорами (права вимоги за кредитним договором, договорами поруки та іпотечним договором), включаючи право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги.

Відповідно до ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.02.2019 року замінено стягувана ПАТ «БАНК ФОРУМ» на його правонаступника ТОВ «Карго Пром».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» права вимоги за іпотекою є невід`ємною частиною відступлення права вимоги за основним зобов`язанням, яке випливає з договору кредиту.

18.10.2019 року відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №185327860, ТОВ «Карго Пром» стало відомо, що на нерухоме майно, а саме: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_6 та є іпотечним майном ТОВ «Карго Пром» зареєстровано обтяження (арешт нерухомого майна) на підставі ухвали суду, серія та номер: 524/491/15-к, виданий 29.01.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області, суддя- ОСОБА_11 .
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку (квартири) вчинений 27.11.2006 року, тоді як запис щодо обтяження вищезазначеного майна шляхом накладення арешту судом вчинений 30.01.2015 року, тобто після накладення обтяжень на підставі Іпотечного договору від 27.11.2006 р., а відтак повинен бути скасований.

ТОВ «Карго Пром», як Новий Іпотекодержатель має вищий (переважний) пріоритет на задоволення своїх вимог за рахунок переданого в іпотеку майна з урахуванням реєстрації такої іпотеки у відповідності до вимог закону, але накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_6 що перебуває в іпотеці, обмежує ТОВ «Карго Пром» на першочергове право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.

Пунктом 6.3. Іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя, шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки або шляхом продажу від імені іпотекодержателя предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому, спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель визначає самостійно.

Накладений арешт на майно ОСОБА_6 в межах кримінального провадження порушує законні права та інтереси ТОВ «Карго Пром», як іпотекодержателя. ТОВ «Карго Пром» позбавлений законного права на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеку.

Слідчий до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Вислухавши думку директора ТОВ «Карго Пром» ОСОБА_3 , який у судовому засіданні клопотання підтримує та просить його задовольнити, слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали та матеріали досудового розслідування, які обґрунтовують доводи клопотання, приходить до наступного.

Положенням п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що учасниками кримінального провадження є сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Вказане клопотання подане належною особою, виходячи з матеріалів, долучених до нього, а відтак є прийнятним до розгляду слідчим суддею.
Правові підстави для накладення арешту на майно визначені ст. 170 КПК України.
Така підстава для арешту майна, як наявність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину, закріплена у п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України, з огляду на які арешт може бути накладено на майно будь-якої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Отже, згідно ст. 170 КПК України в редакції чинній на час розгляду даного клопотання, арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
При розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею накладено арешт на нерухоме майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування цивільного позову.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 2 статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений нього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Наряду із цим, ст. 9 Конституції України проголошує, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно, починаючи з 11 вересня 1997 року Україна є підписантом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколів до неї, а тому усі національні органи України зобов`язані дотримуватися вимог даної Конвенції.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання в мирне володіння майном є неприпустимим та вважається порушенням ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження, тому, для накладання арешту на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обов`язково повинна бути наявна обґрунтована підозра. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Натомість, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвал про накладення арешту на майно та її законності, що мало місце і є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.
Згідно Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

17 жовтня 2018 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи №461/233/17-ц, провадження № 14-326цс18 (ЄДРСРУ № 77361936) вказала, що зняття арешту з майна, накладеного в рамках кримінального провадження, розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку.

В свою чергу 27 березня 2019 року в рамках справи № 202/1452/18, провадження № 14- 559цс18 (ЄДРСРУ № 81139238) Велика Палата Верховного підтвердила раніше сформовану правову позицію та зазначила, що у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним.

Викладені особою, яка звернулась із клопотанням, доводи та додані до клопотання матеріали, з урахуванням того, що досудове розслідування не завершено, зупинено на підставі ст. 281 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 перебуває у розшуку, переконують в необґрунтованості накладеного арешту та в тому, що на даний час в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, з огляду на наступне.
В даному випадку слід врахувати те, що надані особою, яка звернулась із клопотанням матеріали свідчать про те, що арешт накладено на 1/3 частину нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування цивільного позову, на даний час не знаходять свого підтвердження, оскільки ТОВ «Карго Пром», як іпотекодержатель, має переважне право на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предметіпотеки відповідно до цього Закону. Визначений спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

30 жовтня 2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області у справі №1601/6637/2012 за позовом ПАТ «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалено рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» заборгованість за кредитним договором №0018/06/19-02-КЕ від 27.11.2006 р. у розмірі 379 342 грн. 89 коп. та судовий збір по 1073 грн. з кожного, на даний час рішення не виконано.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Отже, у даному випадку, враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеженого права особи та наслідки застосованого заходу з фабулою кримінального правопорушення, слід дійти висновку про необхідність скасування застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, виходячи з необхідності та розумності в застосуванні до майна особи такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відсутні правові підстави.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про іпотеку», ст.ст. 9, 41, 129-1 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. 2, 9, 16, 131, 132, 167, 170-175, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання директора ТОВ «Карго Пром» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження № 0001032 від 07.08.2013 року, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на 1/3 частини нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_11 від 29.01.2015 року за клопотанням начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області капітана міліції ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0001032 від 07.08.2013 року за підозрою ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Копію ухвали направити слідчому, прокурору та заінтересованим особам.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Згідно ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти даної ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1