Провадження № 1-в/344/102/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

представника УВП №12: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким призначеного йому вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 27 вересня 2002 року за ч.3 ст. 289, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч.1 ст. 263, п.2, п.4 ч. 2 ст. 115 КК України на підставі ст.70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд із клопотанням про звільнення його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, призначеного йому вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 27 вересня 2002 року.

Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо задоволення вказаного клопотання, оскільки вважає його безпідставним та необґрунтованим.

Представник Івано-Франківської установи виконання покарань №12 в судовому засіданні щодо клопотання засудженого покладається на розгляд суду.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 підтримали подане клопотання з підстав , що в ньому викладені, просили його задоволити.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, згідно вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 27 вересня 2002 року ОСОБА_5 було засуджено за ч.3 ст. 289, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч.1 ст. 263, п.2, п.4 ч. 2 ст. 115 КК України на підставі ст.70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою колегії суддів палати Верховного Суду України з кримінальних справ від 16 січня 2003 року вирок апеляційного суду Миколаївської області від 27 вересня 2002 року залишено без змін. Вирок набрав законної сили 16.01.2003 року. Початок строку відбуття покарання 09.03.2002 року.

Відповідно до вимог ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішення суду. Згідно ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Суд звертає увагу, що відповідно до вимог КПК України, особа, яка не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вправі використати процедуру апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Виходячи з того, що вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 27 вересня 2002 року згідно якого ОСОБА_5 було засуджено до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, набрав законної сили він підлягає до виконання і не може бути зміненим не інакше, як у випадках, що передбачені вимогами КПК України. Незгода учасників процесу з прийнятим судовим рішенням за жодних обставин не може бути підставою для звільнення засудженого від призначеного судом покарання.

Законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.

Положенням ч. 1 ст.87 КК України передбачено можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно ч. 2 ст. 87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Детальний механізм помилування визначений Положенням «Про порядок здійснення помилування», затвердженим Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015.

Таким чином, нормами Кримінального КодексуУкраїни передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини.

Такою можливістю вправі скористатися ОСОБА_5 .

За таких обставин суд вважає, що клопотання засудженого не ґрунтується на відповідних нормах КПК України, а тому у задоволенні заявленого клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_1