Провадження №1-кс/201/6038/2019
У Х В А Л А
Іменем України
18 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу віце президента Громадської організації «Вільна Доля» ОСОБА_3 , керівника правозахисного відділу Громадської організації «Вільна Доля» ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 04 жовтня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2019 року віце президент ГО «Вільна Доля» ОСОБА_3 та керівник правозахисного відділу ГО «Вільна Доля» ОСОБА_4 звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з даною скаргою, в якій просять суд зобов`язати посадових осіб прокуратури області виконати свої посадові обов`язки, внести відомості до ЄРДР з повідомленням про кримінальні правопорушення від 04 жовтня 2019 року; покарати винних осіб.

В обґрунтування скарги заявники посилаються на те, що 04 жовтня 2019 року ними, в порядку ч. 2 ст. 60 та ч. 1 ст. 214 КПК України, подано до прокуратури Дніпропетровської області заяву про скоєння кримінального правопорушення відносно громадян України та АТ «Українська залізниця» (структурний підрозділ «Бахмутська дистанція захисних лісонасаджень»), яке полягало у вирубці лісосмуг, знищення дерев на території Дніпропетровської області, що призвело до нанесення збитків державі.

Як відомо заявникам, уповноваженими особами прокуратури Дніпропетровської області відомості до ЄРДР не внесені.

Заявники подали до канцелярії суду спільну заяву, в якій просили розглянути скаргу за їх відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами, скаргу просили задовольнити, додатково заявили вимогу про визнання їх потерпілими.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявників, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого висновку.

З матеріалів скарги встановлено, що 04 жовтня 2019 року віце президент ГО «Вільна Доля» ОСОБА_3 та керівник правозахисного відділу ГО «Вільна Доля» ОСОБА_4 подали до прокуратури Дніпропетровської області заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 245, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 256, ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 396 КК України, а саме, предмет заяви - вирубка лісосмуг на території Дніпропетровської області (структурний підрозділ «Бахмутська дистанція захисних лісонасаджень»).

На час розгляду даної справи відомості про внесення відомостей до ЄРДР за заявою віце президента ГО «Вільна Доля» ОСОБА_3 та керівника правозахисного відділу ГО «Вільна Доля» ОСОБА_4 від 04 жовтня 2019 року суду надані не були.
Згідно ст. 9 та ст. 214 КПК України слідчий, прокурор після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування під час якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження та надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. З огляду на такі обставини необхідно звернути увагу, що вимога про внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не передбачає здійснення оцінки обґрунтованості таких заяв на наявність ознак складу кримінального правопорушення, а передбачає лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені в такому повідомленні обставини підлягають перевірці, але така перевірка повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Таким чином, слідчий суддя констатує пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Таким чином, приймаючи до уваги, що невнесення відомостей до ЄРДР за заявою віце президента ГО «Вільна Доля» ОСОБА_3 та керівника правозахисного відділу ГО «Вільна Доля» ОСОБА_4 порушує їх права, а також зважаючи на те, що за вказаних обставин уповноваженою особою прокуратури Дніпропетровської області не виконано зазначені положення КПК України, а відомості, які містяться в заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 04 жовтня 2019 року безпідставно не внесені до ЄРДР, слід дійти висновку, що вимога про зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягає задоволенню.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 07 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Вирішуючи вимогу заявників про визнання їх потерпілими, слідчий судді дійшов висновку, що ця вимога є передчасною.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа.

Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг.

Однак, як видно з матеріалів скарги, відомості за заявою віце президента ГО «Вільна Доля» ОСОБА_3 та керівника правозахисного відділу ГО «Вільна Доля» ОСОБА_4 від 04 жовтня 2019 року не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження не розпочато, питання щодо потерпілих слідчим не вирішувалось, постанови про відмову у визнанні потерпілими не приймалось.
Відтак, слідчий суддя констатує, що у даному випадку відсутній предмет оскарження в порядку, визначеному ст. 303 КПК України.

Разом з тим, заявлена вимога про визнання потерпілими віце президента ГО «Вільна Доля» ОСОБА_3 та керівника правозахисного відділу ГО «Вільна Доля» ОСОБА_4 переліком ст. 303 КПК України не визначена.

Згідно з приписами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 1, 5 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За змістом ч. 4 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Таким чином, з огляду на викладені положення кримінального процесуального закону та роз`яснення, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимоги скарги про визнання заявників потерпілими.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Водночас, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявникам, що ухвала слідчого судді не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді або в іншому судовому порядку і не перешкоджає захисту прав осіб, які подала скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.

Вимога заявників про покарання винних осіб ст. 307 КПК України не передбачена і її розгляд не належать до компетенції слідчого судді.

Враховуючи вищезазначене, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню шляхом зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою віце президента ГО «Вільна Доля» ОСОБА_3 та керівника правозахисного відділу ГО «Вільна Доля» ОСОБА_4 від 04 жовтня 2019 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 25, 28, 214, 303 - 307 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу віце президента Громадської організації «Вільна Доля» ОСОБА_3 , керівника правозахисного відділу Громадської організації «Вільна Доля» ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 04 жовтня 2019 року задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою віце президента Громадської організації «Вільна Доля» ОСОБА_3 , керівника правозахисного відділу Громадської організації «Вільна Доля» ОСОБА_4 від 04 жовтня 2019 року.

В задоволенні інших вимог скарги, - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1