Справа № 736/1894/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/443/19
Категорія - ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 14 вересня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000263 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2019 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, з загальною середньою спеціальною освітою, працюючого майстром лісу ДП «Холменське лісове господарство», раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України;

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок суду щодо нього та виключити з мотивувальної частини вироку посилання на те, що його дії правильно органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 263 КК України, як умисне носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, його визнано винним та призначено покарання за діяння, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, яке він фактично не вчиняв, та яке йому не інкримінувалося в пред`явленій підозрі і не було зазначено в обвинувальному акті, а саме, за те, що він умисно, незаконно носив вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу. Вказує, що в подальшому вказану частину вироку було змінено ухвалою суду від 26 березня 2019 року про виправлення описки за відповідною заявою прокурора, з якою він не погоджується та вважає незаконною.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 в червні місяці 2018 року, точна дата слідством не встановлена, у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, оглядаючи придбане домоволодіння, в якому він на даний час проживає розташоване по АДРЕСА_1 , знайшов на горищі карабін ТОЗ-11, калібру 5,6 мм, виробництва СРСР, 1947 року, чим незаконно придбав та в подальшому незаконно зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.

07 години 17 хвилин по 07 години 43 хвилин, працівниками поліції під час проведення обшуку у домоволодінні ОСОБА_8 розташованого по АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено карабін ТОЗ-11, калібру 5,6 мм, № НОМЕР_1 , виробництва СРСР, 1947 року, який згідно висновку судової експертизи зброї № 1171 від 21 вересня 2018 року, є вогнепальною зброєю, мисливським однозарядним карабіном ТОЗ-11, № 843 калібру 5,6 мм, виробництва СРСР, 1947 року виробництва, виготовлений промисловим способом та придатний для стрільби.

Таким чином, дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано, як умисне, незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу за ч. 1 ст. 263 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав, думку прокурора, який фактично заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Вимогами ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються зокрема: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Законодавцем у ч. 1 ст. 337 КПК України визначено межі судового розгляду, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Межі судового розгляду визначаються виходячи із висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. У ході судового розгляду кримінального провадження суд не наділений правом змінити висунуте щодо особи обвинувачення.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті, наголошуючи на тому, що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п. 52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п. 58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п. 34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).

Судом першої інстанції вказаних вимог закону належним чином дотримано не було.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. При цьому суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції. Отже, суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком суду першої інстанції.

З матеріалів провадження слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Як видно з вироку, суд дійшов висновку про правомірність встановлених під час досудового розслідування фактичних обставин кримінального провадження, винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильності юридичної кваліфікації її дій.

Разом з тим, встановивши, що злочин обвинуваченим вчинено за обставин, викладених в обвинувальному акті, суд, всупереч обвинуваченню сформульованому у обвинувальному акті, в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку не зазначив при формульовані обвинувачення дати вчинення кримінального правопорушення всупереч обвинувального акту.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини вчиненого ОСОБА_8 злочину не відповідають фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування, з якими погодився суд першої інстанції ухвалюючи вирок, що призвело до невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, що, відповідно до ст. 409 КПК України, є підставною для скасування судового рішення.

На переконання колегії суддів, допущені судом першої інстанції порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними і такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Порушення судом вищенаведених вимог кримінального процесуального закону не відноситься до передбаченого в ч.1 ст. 415 КПК України переліку безумовних підстав призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Проте, відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права та законність, дотримання яких не було забезпечено судом під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .

Разом з цим, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості належним чином перевірити доводи апеляційної скарги та ухвалити нове судове рішення за наслідками її розгляду, оскільки це пов`язано з повторним дослідженням обставин встановлених під час розгляду цього кримінального провадження судом першої інстанції, тоді як клопотання про повторне дослідження обставин кримінального провадження учасниками провадження, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, заявлено не було.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи наведені обставини та з метою забезпечення загальних засад кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково, вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4