Справа № 314/2122/19
Провадження № 1-в/314/750/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.07.2019 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Максимівка, Вільнянський район, Запорізька область, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, до засудження не працював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

1)19.05.2005 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 6 ст. 186, ст. 1047 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Звільнений 12.02.2010 року по відбуттю строку покарання.

2)01.12.2010 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Звільнений 29.05.2015 року по відбуттю строку покарання.

3)10.11.2015 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

По даній справі засуджений: 08.06.2017 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 121, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.02.2016 року по 12.09.2017 року, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку: 06.02.2016 року, кінець строку: 30.06.2020 року,
про умовно-дострокове звільнення,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:
до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив його задовольнити та звільнити від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився, так як віну скоєному злочині розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому, при цьому зазначив, що працює та має заохочення.
Представник адміністрації колонії в судовому засіданні покладався на думку суду.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 з 09.02.2016 року знаходиться в місцях позбавлення волі. З 06.10.2017 року відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 та п. 14 ст. 134 КВК України стягнення, яке було накладене на засудженого, зняте та погашене у встановленому законом порядку, а тому воно не повинно враховуватися при розгляді питання про звільнення умовно-достроково від відбування покарання, тобто вважається таким, що не має стягнень, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 4 заохочення. На виробництві установи працевлаштований на дільниці «ОКС», до праці ставиться задовільно, з 06.10.2017 року залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених згідно п. 5 ст. 118 КВК України, запропонований об`єм робіт виконує в повному обсязі, до праці ставиться сумлінно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться добре, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, за вироком суду цивільного позову не має.

Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
клопотання засудженого задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2017 року, на невідбутий строк, що складає 11 місяців 6 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1

24.07.2019