Ухвала

1 серпня 2019 року
м. Київ
Справа № 144/989/16
Провадження № 51-7695 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2018 року щодо нього у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000105,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 27 липня 2019 року (відповідно до інформації, взятої із сайту «Укрпошти») поза межами строку на касаційне оскарження звернувся з касаційною скаргою та прохання про поновлення йому пропущеного строку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Із матеріалів провадження вбачається, що ухвалу апеляційного суду постановлено 24 квітня 2018 року. Однак, із касаційною скаргою засуджений звернувся до касаційного суду лише 27 липня 2019 року, тобто після закінчення тримісячного строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
Проте прохання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження не містить обґрунтованих підстав для цього, а також переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які ОСОБА_4 не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції. Посилання засудженого на те, що він утримується під вартою та перебуває під доглядом лікарів, знаходячись

у медичному стаціонарі, на думку колегії суддів, не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження більше ніж на рік. Більше того, довідок на підтвердження поганого стану здоров`я, що перешкодило в межах строку касаційного оскарження подати касаційну скаргу, останній не надав.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для поновлення строку

на касаційне оскарження засудженимухвали апеляційного суду. Тому в силу

п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2018 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3