Справа № 487/6490/19
Провадження № 1-кс/487/7107/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводський районний суд м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_4 27.08.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, наполягав на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, суду пояснював, що під час проходження служби у військовій частині отримав опіки, у зв`язку з чим перебував на лікуванні у м. Дніпрі, звідки поїхав додому на день народження дитини. Повертатись до військової частини не став, оскільки усвідомив, що скучив за домом і дітьми, а сам він є застарий для проходження військової служби.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думки сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так встановлено, що Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000560 від 26.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.11.2016 ОСОБА_4 призвано Жмеринським ОМВК Вінницької обл. на військову службу за контрактом та направлено для її проходження до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.11.2016 №120-РС ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу, який останній уклав того ж дня, та призначено на посаду водія - слюсаря ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.11.2016 №253 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.
Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 24.11.2016, тобто з моменту зарахування солдата ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з того ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проходячи військову службу на посаді водія - слюсаря ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення З механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Разом з тим, всупереч вищезазначених вимог закону, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді водія - слюсаря ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у військовому званні солдат, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану о 09 год. 00 хв. 10.02.2018 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування вищезазначеної військової частини в умовах особливого періоду та незаконно перебуває поза її межами дотепер, проводячи вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
27.08.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України в порядку ст. 278 КПК України.
Постановою слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві від 27.08.2019 року було оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 .
07.11.2019 року постановою слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000560 від 26.11.2018 року було відновлено.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення підтверджується динними матеріалів службового розслідування, проведеного за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_4 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; повідомлення про підозру від 27.08.2019 року; протоколу затримання особи від 07.11.2019 року; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 07.11.2019 року; матеріалів особової справи солдата ОСОБА_4 , інших матеріалів кримінального провадження у їх сукупності.
Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки не має постійного місця проживання у м. Миколаєві, неодноразово отримував під розпис повістки про виклик до слідчого, проте жодного разу на виклик не з`явився, а тому наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того суд враховує особу підозрюваного ОСОБА_4 , який зареєстрований та має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений, раніше не судимий, має професійно-технічну освіту, військовослужбовець військової служби за контрактом водій-слюсар ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання не є доцільним, оскільки не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, ніяким чином не перешкоджає йому переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Таким чином, з огляду на специфіку кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, конкретні обставини кримінального провадження, характер та спосіб вчинення підозрюваним вказаного злочину, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Відповідно до п. 2 Інструкції «Про порядок і умови утримання засуджених, узятих під варту та затриманих військовослужбовців», затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.09.2013 №656 гауптвахта Служби правопорядку - спеціальне приміщення, обладнане в будівлі органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку) для виконання покарання щодо військовослужбовців (військовозобов`язаних), засуджених до арешту, військовослужбовців (військовозобов`язаних), на яких накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту з триманням на гауптвахті, тримання узятих під варту та затриманих військовослужбовців (військовозобов`язаних), або приміщення (намет), яке може тимчасово обладнуватися на полігонах, у навчальних центрах та районах виконання Збройними Силами України завдань за призначенням.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 є військовослужбовцем, тому місцем його утримання під час арешту необхідно визначити гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням підозрюваного на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , строком на 60 днів, до 05.01.2020 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 11.11.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1