Справа № 466/6808/16-к
Провадження №11-кп/4911/3/19
Головуючий у суді 1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 жовтня 2019 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000257 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 на вирок Шевченківського районного суду міста Львова від 08 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду міста Львова від 08 серпня 2016 року затверджено угоду про визнання винуватості від 29 липня 2016 року, яка укладена у кримінальному провадженні № 0000257 між обвинуваченим ОСОБА_9 та прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 .

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 255 ч.1, ст. 28 ч. 4, ст. 364-1 ч. 2 , ст. 28 ч. 4, ст. 366 ч. 2 КК України, та на підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, пов`язані з організацією та проведенням біржових торгів (аукціонів), на строк 1 рік та штрафу в розмірі 6 800 гривень, які відповідно до ст. 72 частин 3 і 4 КК України ухвалено виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Не погоджуючись з таким вироком суду першої інстанції, захисником ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 05 вересня 2016 року подано апеляційну скаргу. Вказуючи на незаконність, необґрунтованість вироку, а також того, що у вироку порушуються законні права та інтереси підзахисного ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , підозрюваного у кримінальному провадженні, яку сторона обвинувачення вважає поряд з ОСОБА_9 співучасником інкримінованих злочинів.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.09.2019 матеріали кримінального провадження № 0000257, відомості щодо якого були зареєстровані в ЄРДР 26.07.2016, відносно ОСОБА_9 передано на розгляд Вищому антикорупційному суду.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку, що матеріали кримінального провадження №0000257 не підсудні Апеляційній палаті Вищого антикорупційному суду.
Згідно з ч.1 ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
Пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України встановлено такі умови:
1) злочин вчинено:
Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України;
державним службовцем, посада якого належить до категорії "А";
депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад;
суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України "Про прокуратуру";
особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище;
військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України;
керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;

2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);

3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, обіймаючи посаду брокера ПП «Колорит», зловживаючи своїми повноваженнями, складаючи та видаючи завідомо неправдиві офіційні документи аукціонні свідоцтва, спричинив матеріальну шкоду державним інтересам в особі ПАТ «Укргазвидобування», що виразилось у безпідставній сплаті (за рахунок спільної діяльності), грошової винагороди на користь товарної біржі «Львівська універсальна» (керівником якої був ОСОБА_12 ) за організацію та проведення біржових торгів з реалізації природного газу, які фактично не проводились, на загальну суму 315 457,13 грн., яка більше ніж у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, розмір якого на час вчинення злочину (2014 рік), виходячи з положень п. 169.1.1 ст.169, абзацу сьомого п.1 розділу ХІХ, п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України в редакції, чинній станом на 01.10.2014, а також абзацу четвертого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» складав 609 грн., тобто спричинили тяжкі наслідки.
З цього слідує, що ОСОБА_9 не займав посаду, вказану в п.1 ч.5 ст.216 КПК, не був службовою особою суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків, та не вчиняв кримінального правопорушення щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
Отже відсутня будь-яка з умов передбачена пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України, а тому кримінальне провадження №0000257 щодо ОСОБА_9 не підсудне Вищому антикорупційному суду.
Абзацом 2 частини 3 34 КПК України встановлено, що питання про направлення кримінального провадження з Вищого антикорупційного суду до іншого суду вирішується колегією у складі п`яти суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду за поданням складу суду, визначеного для розгляду кримінального провадження.

А тому, оскільки кримінальне провадження № 0000257 від 26.07.2016 не підсудне Вищому антикорупційному суду, колегія суддів вважає, що слід внести подання на розгляд колегії у складі п`яти суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду для вирішення питання про направлення вказаного кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 на вирок Шевченківського районного суду міста Львова від 08 серпня 2016 року з Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду до іншого апеляційного суду за підсудністю.

Керуючись ст.ст. 33-1, 34, ч. 5 ст. 216, 372, 398, 418 КПК України, п.п. 4 абз. 2 п. 20-2 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України (в редакції, що викладена в Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду» № 100-IX від 18.09.2019), колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Внести на розгляд колегії у складі п`яти суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду подання для вирішення питання про направлення кримінального провадження № 0000257 від 26.07.2016 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 на вирок Шевченківського районного суду міста Львова від 08 серпня 2016 року щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду до іншого апеляційного суду за підсудністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4