Справа № 727/6983/19
Провадження № 1-кп/727/320/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4
за участю потерпілої ОСОБА_5
за участю представника потерпілої ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Лугіни Лугінського району Житомирської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого 1-ну неповнолітню дитину, розвідника-снайпера 3 відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого, -
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , 18 червня 2019 року близько 18 год. 50 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих на побутовому підґрунті неприязних відносин з своєю дружиною ОСОБА_5 , з метою спричинення їй тілесних ушкоджень, коли вона сиділа на кріслі, наніс їй умисно 2 (два) удари кулаком правої руки в область обличчя, спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці спинки носа з переходом на праву та ліву підочні ділянки, та скалкового перелому спинки носу та бокових стінок, що відповідно до висновку судово-медичного експерта від 27.06.2019 року за №600 екс, по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю. Вказав суду, що 18.06.2019 року він, перебуваючи в лоджії квартири, вдарив свою дружину. Причиною цього стали ревнощі з його боку, До цього, в період часу з 18.09.2018 року до червня 2019 року він перебував в зоні АТО. Відсилав дружині кошти на ремонт квартири, однак остання ремонт не зробила, лише дещо пофарбувала. Перебуваючи вдома, 18.06.2019 року, ввечері, побачив у Фейсбуці фотографії дружини з якимось чоловіком. У зв`язку з цим він був у стресовому стані, а тому, наніс їй два удари кулаком в обличчя. В момент нанесення ним ударів його дружина сиділа, після цього відразу вибігла з квартири. В момент нанесення дружині ударів він був тверезим. З потерпілою вони одружились в 2018 році, а у 2010 у них народилась дитина. На утримання доньки він сплачує аліменти. У вчиненному щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати. Заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди визнав. Щодо стягнення моральної шкоди - залишив вирішення позову на розсуд суду.
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала суду, що вказані події відбувались 18.06.2018 року. За 2 тижні до цього обвинувачений дійсно приїхав додому з зони АТО. Зазначила, що обвинувачений почав зловживати алкоголем з 2010 року та почав її періодично бити, а інколи цілився в неї з вогнепальної зброї. З 2017 року обвинувачений сплачує їй аліменти в розмірі по 1000 гривень на дитину. До цього, з 2011 року вони не проживали разом, а у 2016 році знову зійшлись. У вказаний день 18.06.2019 року обвинувачений був напідпитку та в присутності молодшої доньки наніс їй 2 удари в обличчя, а саме в область носа, після чого вона вибігла з квартири. Після другого удару в неї пішла кров. Її сусіди викликали швидку медичну допомогу. Внаслідок завданих тілесних ушкоджень їй потрібна хірургічна операція (рінопластика), що підтверджується довідкою лікаря. Вказала суду, що зараз живее одна з дитиною на орендованій квартирі, а у обвинуваченого є інша жінка. Підтримала заявлений нею цивільний позов в повному обсязі.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
ОСОБА_4 погодився на скорочений порядок судового слідства, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту, допиту потерпілої та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його, як особу, пояснивши, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування за ч.2 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфіковані правильно.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відповідно до ст.12 КК України належать до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він є особою раніше не судимою (т.1 а.п.27), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.п.29), зареєстрований на обліку у лікаря-нарколога з 2015 року з діагнозом: синдром залежності до алкоголю (т.1 а.п.28), позитивно характеризується по місцю проживання (т.1 а.п.30), виключно позитивно характеризується по місцю проходження служби (т.1 а.п.22), є учасником бойових дій (т.1 а.п.20, 34).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає його з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
За наведених обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, а саме у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Стосовно заявленого потерпілою ОСОБА_5 цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з нього шкоди, спричиненої злочином, то заявлений цивільний позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини першої статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи наведене, а також визнання цивільного позову обвинуваченим, суд приходить до висновку про доведеність розміру матеріальної шкоди, завданої злочином, а саме в розмірі 18000 гривень, що підтверджується довідкою медичного центру «С-клінік» (т.2 а.п.58).
Стосовно заявленного потерпілою розміру моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Так, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Верховним Судом України в п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 звернуто зокрема увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
За наведених обставин суд вважає, що у зв`язку з протиправними діями обвинуваченого був порушений звичайний порядок і спосіб життя потерпілої, вона отримала душевні страждання.
Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру та обсягу спричинених потерпілій страждань у зв`язку з вчиненим обвинуваченим кримінального правопорушення стосовно потерпілої, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), враховуючи погіршення стану здоров`я потерпілої, що підтверджується відповідною довідкою медичного центру «С-клінік» та листком непрацездатності (т.2 а.п.58, 59), а також враховуючи те, що був порушений звичайний спосіб і порядок життя потерпілої, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 3000 грн.
Крім цього, з обвинуваченого на користь потерпілої підлягають стягненню витрати за надання правничої допомоги в сумі 2964 грн., що підтверджується відповідними належними доказами, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження (т.2 а.п.60-64).
Керуючись ст.ст. 100, 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання за даною статтею КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одну тисячу сісмост) гривень в дохі держави.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 спричинену матеріальну шкоду у розмірі 18000,00 (вісімнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 спричинену моральну шкоду у розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2964,00 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) гривні - витрат за надання правничої допомоги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1