Справа № 345/2471/19
Провадження № 11-кп/4808/357/19
Категорія ч. 2 ст. 310 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Калуської місцевої прокуратури (прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції) на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2019 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, але зайнятого на сезонних роботах по утепленню будинків, офіційно не одруженого, проте перебуває у фактичних шлюбних відносинах, раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 310 КК України,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст вироку суду першої інстанції та встановлені обставини.

1.1. Вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2019 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, та ухвалено призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500, 00 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 942 грн. 06 коп. витрат за проведення експертизи № СЕ-19/109/19-364НЗ/19 від 29.05.2019 року.

Вирішено питання речових доказів.

1.2. Згідно вироку суду, ОСОБА_6 вчинив незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

Так, ОСОБА_6 на земельній ділянці, що розташована поряд із будинком, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 і якою він користується, для власних потреб, порушуючи вимоги ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року (із змінами та доповненнями в редакції Закону N 530 - V від 22.12.2006), на початку травня 2019 року умисно незаконно посіяв та протягом травня 2019 року незаконно вирощував коноплю (Canabis), а саме одноособово доглядав за посівами та сходами шляхом рихлення, прополювання і поливу, з метою доведення їх до стадії дозрівання, для подальшого використання у власних потребах.

25.05.2019 р. працівниками Калуського ВП ГУНП в області, на вказаній земельній ділянці, в самостійно виготовленому парнику, виявлено та вилучено 68 рослин коноплі, та біля нього на городі ще 14 рослин коноплі, які були накриті склом, кожна з яких мала самостійний корінь, з стеблом та листям, які згідно висновку експерта № СЕ-19/109/19-364НЗ/19 від 29.05.2019 р. є нарковмісними рослинами роду Коноплі (Canabis).

В засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у інкримінованому йому злочину визнав повністю, та послідовно підтвердив обставини вчинення ним злочину, щиро розкаявся та просив суворо не карати його.

2. Зміст апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі, прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, вважає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Прокурор стверджує, що наведені у вироку судом пом`якшуючі обставини та дані про особу обвинуваченого жодним чином не дають підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання.

Суд врахував, що обвинувачений має постійне місце проживання, має достатній дохід для утримання сім`ї, однак жодних підтверджуючих документів про працевлаштування чи створення сім`ї ОСОБА_6 суду не надав, а тільки вказав, що має намір створити сім`ю.

Крім того, прокурор вказує, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає меті кримінального покарання та не є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

З цих підстав, оскаржуваний вирок прокурор просив скасувати, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 310 КК України та призначити йому покарання 3 роки позбавлення волі.

3. Правові позиції сторін.

3.1. В засіданні суду апеляційної інстанції прокурор доводи апеляційної скарги підтримав з указаних в ній мотивів, та просив про її задоволення.

3.2. Обвинувачений та його захисник, доводи апеляційної скарги заперечили, вирок суду першої інстанції вважають законним та обґрунтованим, просили його залишити його без зміни.

4. Мотиви суду апеляційної інстанції.

4.1. Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися і обмежився допитом обвинуваченого. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин.

Оскільки висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, а також правильність кваліфікації дій жодна із сторін не оскаржує, то вирок у цій частині перегляду не підлягає.

4.2. Що стосується доводів прокурора в частині невідповідності призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, то колегія суддів не вважає такі переконливими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Виходячи з положень статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Так, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повністю дотримався вищезазначених вимог закону призначаючи покарання, зокрема врахував відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивну характеристику обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, та відсутність обставин, що його обтяжують, ставлення обвинуваченого до скоєного, а також висновок ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, відповідно до якого виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення або обмеження волі та він не становить високої небезпеки для суспільства, що дає достатні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі. Тому, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, про можливість застосування ст. 69 КК України і призначив покарання більш м`яке ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 310 КК України, у виді штрафу.

На переконання колегії суддів, призначене судом покарання у виді штрафу щодо даного випадку, зважаючи на вказані особливості цього провадження, повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення ним нових злочинів, та не суперечить інтересам суспільства.

5. Висновки апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги прокурора, висновків суду першої інстанції не спростовують, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, вмотивованим і підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. 370, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Калуської місцевої прокуратури (прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції) - залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2019 року щодо ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 310 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5