запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/1060/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 жовтня 2019 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чкалове Приазовського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 жовтня 2019 року задоволено клопотання слідчого та до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Одночасно визначено ОСОБА_7 розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК, у сумі 960 500 гривень.

Встановленні зобов`язання у разі внесення застави, передбачені п.п.1, 2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК, які покладаються на підозрюваного в разі внесення застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання слідчого посилаючись на те, що підозра є необґрунтованою, не встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК та наявний характер провокації до вчинення дій підозрюваним, що мають ознаки злочину.

Під час апеляційного розгляду захисник додатково зазначив, що якщо суд апеляційної інстанції не погодиться з його запереченнями стосовно пред`явленої ОСОБА_7 підозри, то захисник вважав би за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистої поруки та призначити 6 поручителів: Народного депутата України ОСОБА_9 , голову Запорізького обласного об`єднання церков Євангельських Християн Баптистів ОСОБА_10 , та депутатів Запорізької обласної ради: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу. Прокурор заперечила проти скарги захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_15 звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні передбаченого ч.2 ст.149 КК злочину.

В клопотанні зазначено, що 11 жовтня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.2 ст.149 КК злочину.

З посиланням на наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого, посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді вказаним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Розглядаючи клопотання, на виконання вимог ст.177 КПК слідчий суддя встановив достатність даних в матеріалах провадження, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК, встановив наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК.

Колегія суддів враховує, що обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, "у п.п. "с" п.1 ст.5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну ( bona fide ) підозру".

Відповідно до вимог п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення ( рішення у справі "Фокс, Кепбел і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

Зокрема, у справі "Мюрей проти Сполученого Королівства" (1994 р.) Суд визначив, що "факти, які, є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Разом з тим, вимога, щодо обґрунтованості підозри є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі "Чеботарі проти Молдови" від 13 листопада 2007 року).

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, в них міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК, та не встановив чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

При цьому судова колегія зауважує, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування до неї обмежувальних заходів. З`ясування всіх інших обставин є завданням наступних етапів.

Разом з тим, визначаючи вид запобіжного заходу, а саме застосовуючи щодо підозрюваного найбільш суворий запобіжний захід, слідчий суддя не в достатній мірі врахував дані про особу підозрюваного, які свідчать про можливість застосування, більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, встановлених слідчим суддею.

Так, згідно з матеріалами провадження, підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, є священнослужителем, має реєстрацію та постійне місце проживання, мешкає з родиною, працевлаштований, одружений, відмінно характеризується за місцем проживання та реєстрації, є інвалідом 3 групи по зору та має незадовільний стан здоров`я переніс інсульт, потребує реабілітації.

З огляду на сукупність наведених обставин, колегія суддів вважає недоведеною неможливість забезпечити належну поведінку підозрюваного шляхом застосування менш репресивного запобіжного заходу.

Відповідно до ст.181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що належну поведінку ОСОБА_7 можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК, що відповідатиме меті досягнення дієвості цього провадження і буде адекватним превентивним заходом.

На думку колегії суддів, такий запобіжний захід, який слід застосувати у певний період доби, є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та унеможливить ухилення від органів слідства і суду.

Колегія суддів, відносно доводів сторони захисту, не знаходить визначених ст.180 КПК підстав для застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистої поруки, оскільки зазначений запобіжний захід в межах вказаного кримінального провадження не буде достатнім для запобігання ризикам, які були встановлені під час апеляційного розгляду.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 жовтня 2019 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 в частині визначення підозрюваному виду запобіжного заходу і переліку обов`язків змінити з тримання під вартою на домашній арешт, шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-яким свідком, потерпілими в цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуватиме, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Термін дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити в межах дії запобіжного заходу, тобто до 09 грудня 2019 року включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає виконанню після її проголошення.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4