ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9769/18
провадження № 1-кп/753/588/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002085 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, неофіційно працюючої у ПП баристою, з середньою спеціальною освітою, незаміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 1) 31.05.2018 року Броварським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; 2) 24.01.2019 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неофіційно працюючого прибиральником, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 31.05.2018 року Броварським міським судом Київської області ч. 2 за ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; 2) 24.01.2019 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , 07.03.2018 року, приблизно о 13 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, біля ТЦ «Лавіна» зустрілась з ОСОБА_8 та побачивши, що у останнього є мобільний телефон марки «Prestigio» вирішила викрасти вищевказаний мобільний телефон за попередньою змовою групою осіб.

Після чого, ОСОБА_7 , того ж дня, приблизно 15 год. 00 хв., зателефонувала своєму знайомому ОСОБА_6 , та запропонувала спільно викрасти вищевказаний мобільний телефон, який належав ОСОБА_8 , на що останній погодився. Таким чином, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 заздалегідь домовились про спільне вчинення злочину.

У подальшому, 08.03.2018 року, приблизно о 15 год. 40 хв., перебуваючи в лісопарковій зоні за адресою: м. Київ, неподалік від входу до Київського метрополітену «Бориспільська», ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого, а саме мобільного телефону, зустрілись з потерпілим ОСОБА_8 , про що попередньо домовились з останнім.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 попросила у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Prestigio», модель «Wize nk3», щоб здійснити телефонний дзвінок. У цей час, ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_8 йшов позаду ОСОБА_7 , яка тримала в руках вищевказаний мобільний телефон і розмовляла по ньому, відволікав увагу ОСОБА_8 . У подальшому, ОСОБА_7 ,діючи на виконання дзлочинної домовленості, дістала балончик з лівої кишені своєї куртки, яка на той момент була одягнена на ній та бризнула потерпілому ОСОБА_8 в обличчя отруйною речовиною подразнюючої дії - капсаїцином, тим самим спричинивши потерпілому хімічний опік обличчя (щоки, підборіддя, правої вушної раковини), тобто легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

У той час, як потерпілий відчув, що отримав опіки на обличчі, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , 08.03.2018 року, приблизно о 15 год. 50 хв., умисно протиправно, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи, що посягають на чужу власність, відкрито викрали мобільний телефон, який належить ОСОБА_8 , марки «Prestigio», модель 3527, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю 1,499 грн., в якому знаходилась карта пам`яті на 8 ГБ, вартістю 150 грн., та сім-картки з номерами ( НОМЕР_3 ), вартістю 50 грн., та ( НОМЕР_4 ), вартістю 50 грн., на рахунку якої були грошові кошти у сумі 20 грн., на який вони не мали ніякого права, та з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном, як своїм власним, та завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 1,769 грн. У подальшому, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 продали викрадений вищевказаний мобільний телефон за 500 грн.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнала повністю, щиро розкаявся та суду показав, що дійсно вона, при обставинах, встановлених у мотивувальній частині вироку, 08.03.2019 року, попередньо домовившись з ОСОБА_6 щодо відкритого викрадення телефону потерпілого, перебуваючи з останнім в паркунеподалік від входу до станції Київського метрополітену «Бориспільська», зустрілися із потерпілим. Після чого, вона, на виконання попередньої домовленості з ОСОБА_6 , попросила у ОСОБА_8 мобільний телефон, щоб здійснити телефонний дзвінок, а ОСОБА_6 у цей час повинен був відволікати його увагу. В подальшому, вона дістала балончик та бризнула потерпілому в обличчя отруйною речовиною подразнюючої дії, та відкрито викравши вказаний мобільний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення разом з ОСОБА_6 втекли. У вчиненому щиро каялася. Вказала, що відшкодувала потерпілому спричинену шкоду.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, повністю підтвердив обставини, викладені у вироку та дав показання, аналогічні показанням обвинуваченої ОСОБА_7 . Також зазначив про те, що шкодує про скоєне, вибачався та обіцяв в подальшому не робити ганебних вчинків.
За відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд, обмежившись за згодою останніх в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинувачених, які повністю визнали себе винними у вчиненні кримінального правопорушення, приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в умисних діях, які виразились у відкритому заволодінні чужим майном (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує дії кожного за ч. 2 ст. 186 КК України.
Обираючи обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, роль кожного з обвинувачених у вчиненні злочину, відношення обвинувачених до скоєного, які вину визнали у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялися.
Судом також враховуються і дані про особу обвинувачених, які на спеціальних обліках не перебувають, на час затримання неофіційно працювали, мають постійне місце проживання, яке збігається із місцем реєстрації, звідки негативних характеристик немає, їх молодий вік. Крім того суд приймає до уваги те, що будучи неодноразово обвинуваченими за вчинення злочинів проти власності, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на шлях виправлення не стали та знову вчинили корисливий злочин, що, на думку суду, свідчить про їх стійку антисоціальну поведінку.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 суд відносить щире каяття та відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченими, так і іншими особами є призначення покарання у виді позбавлення волі, але в мінімальних межах, встановлених санкцією частини статті для даного виду покарання, не вбачаючи підстав для можливості їх виправлення без реального відбування покарання або застосування іншого розміру чи більш м`якого виду покарання.
Оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вказаний злочин вчинили до постановлення вироку Ірпінського міського суду Київської області від 24.01.2019 року, суд вважає за необхідне остаточне покарання обвинуваченим призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачених, суд обирає принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Процесуальні витрати за проведення експекртизи підлягають стягенню з обвинувачених в рівних частках.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити їй покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 24.01.2019 року, більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання відраховувати з 24.01.2019 року.
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 24.01.2019 року, більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання відраховувати з 24.01.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 1 237 грн. 00 коп., а саме 618 грн. 50 коп. з кожного.
Речові докази по справі, а саме:
- металевий балончик, який передано до камери схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 001122) знищити.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя