ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/2512/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 642/7274/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові судове провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 липня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ,-

В С Т А Н О В И В:

Цією ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , 1979 року народження, ОСОБА_9 , 1978 року народження, ОСОБА_10 , 1988 року народження, ОСОБА_11 , 1981 року народження, на 60 днів, тобто до 6 вересня 2019 року.

Також цією ухвалою запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_13 , 1966 року народження, було змінено на домашній арешт.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу скасувати, та змінити йому запобіжний захід на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту. В обґрунтування апеляційних доводів ОСОБА_8 посилається на те, що суд не врахував його дані про особу, а саме те, що він є учасником бойових дій на сході України, у тому числі в складі добровольчого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 », одружений, інвалід ІІІ групи, а також те, що неодноразово Народними Депутатами України подавалися клопотання про взяття його на поруки. Наголосив, що прокурором не надано жодних доказів існування ризиків передбачених ст.177 КПК України,а посилання прокурора на вирок стосовно ОСОБА_14 , є необґрунтованим, оскільки не може бути доказом його вини. Крім того, клопотання прокурора було подано з порушенням вимог ч.1 ст.199 КПК України. Також, на його думку судом в ухвалі не встановлено доказів на підтвердження обґрунтованості підозри.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить ухвалу суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу скасувати, та змінити йому запобіжний захід на більш м`який. В обґрунтування апеляційних доводів ОСОБА_9 посилається на те, що суд не врахував його дані про особу, а саме те, що він є учасником бойових дій на сході України, політичним та громадським діячем, має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2009 та 2014 року народження, є інвалідом ІІ групи, а також має на утриманні матір похилого віку, яка є недієздатною і не має можливості себе утримувати. Також вказав, що його стан здоров`я різко погіршився у зв`язку із тривалим триманням його під вартою. Наголосив, що прокурором не надано жодних доказів існування ризиків передбачених ст.177 КПК України. Крім того, клопотання прокурора було подано з порушенням вимог ч.1 ст.199 КПК України. Також, на його думку судом в ухвалі не встановлено доказів на підтвердження обґрунтованості підозри.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить ухвалу суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу скасувати, та змінити йому запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту. В обґрунтування апеляційних доводів ОСОБА_11 посилається на те, що суд не врахував його дані про особу, а саме те, що він є учасником бойових дій на сході України, політичним та громадським діячем, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2013 та 2015 року народження, а також має батька інвалід ІІ групи та учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, а також мати дружини, яка є непрацездатною. Крім того висновки суду про відсутність в нього постійного джерела доходу є безпідставними, оскільки він є адвокатом та здійснює індивідуальну адвокатську діяльність. Також вказав, що його стан здоров`я різко погіршився у зв`язку із тривалим триманням його під вартою. Наголосив, що прокурором не надано жодних доказів існування ризиків передбачених ст.177 КПК України. Крім того, клопотання прокурора було подано з порушенням вимог ч.1 ст.199 КПК України. Також, на його думку судом в ухвалі не встановлено доказів на підтвердження обґрунтованості підозри.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_15 просить ухвалу суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу скасувати, та змінити йому запобіжний захід на більш м`який. В обґрунтування апеляційних доводів ОСОБА_11 посилається на те, що суд не врахував його дані про особу, а саме те, що він є учасником бойових дій на сході України, політичним та громадським діячем, має постійне місце проживання, де проживає разом з бабусею, яка потребує операції на очах, та була його опікуном, а на даний час він є її єдиним онуком та повинен допомагати їй по господарству, має характеристику від місцевого депутата та сусідів, також має мати та сестру. Також вказав, що його стан здоров`я різко погіршився у зв`язку із тривалим триманням його під вартою. Наголосив, що прокурором не надано жодних доказів існування ризиків передбачених ст.177 КПК України. Крім того, клопотання прокурора було подано з порушенням вимог ч.1 ст.199 КПК України. Також, на його думку судом в ухвалі не встановлено доказів на підтвердження обґрунтованості підозри.

Захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та змінити щодо всіх обвинувачених запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі. Також захисник просить дослідити обвинувальний акт та реєстр, оголосити в судовому засіданні пояснення обвинувачених та протоколи їх допитів. В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що клопотання прокурора, в порушення вимоги КПК України, не було надано стороні обвинувачення за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали суду про продовження запобіжного заходу. Наголосив, що судом не було прийнято до уваги, що всі обвинувачені є військо службовцями та їм офіційно було видано зброю, обвинувачені позитивно характеризуються за місцем проживання, мають дружин, дітей, батьків, бабусь та дідусів, що вказує на наявність міцних соціальних зв`язків. Крім того всі вони були бійцями добровольчого батальйону, тиск на свідків та потерпілих не здійснювали, до того ж більша частина свідків вже була допитана. Зазначив, що з урахуванням Закону ОСОБА_16 останні відбули вже більше 8 років позбавлення волі. Указав, що ухвалою колегії суддів Ленінського районного суду м. Харкова від 3 серпня 2015 року було встановлені порушення, органами досудового розслідування, при виконанні вимог ст.290 КПК України, а також не всім обвинуваченим було вручено повідомлення про підозру. Також захисник посилається на те, що судом не прийнято до уваги стан здоров`я обвинувачених, який внаслідок тримання під вартою різко погіршився.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинувачених та їх захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги обвинувачених та захисника належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за ч.3 ст.28, ч.1 ст.263, ч.3 ст.146 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, з яких максимальна санкція за злочин передбачений ст.257 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, ОСОБА_11 обвинувачується у вчинені злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, з яких максимальна санкція за злочини передбачені ч.3 ст.263, ст.257 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, ОСОБА_10 обвинувачується у вчинені злочинів передбачених ч.3 ст.146, ч.1 ст.263 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, з яких максимальна санкція за злочин передбачений ч.3 ст.146 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, а крім того ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені злочинів передбачених п.п.3, 12, ч.2 ст.115 КК України, п.п.1,3,4,13 ч.2 ст.115 КК України, які також відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, максимальна санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Так з матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 зареєстровані та проживають в Луганській області, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 зареєстровані та проживають в Київській області, що може свідчити про можливість переховування їх від органу правосуддя.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 має непогашену судимість, а обвинувачений ОСОБА_8 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість за які погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про можливість продовження ними вчинених злочинів, чи скоєння нових.

Також як слідує з клопотань прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в цьому кримінальному провадженні не допитано жодного потерпілого та свідка, а обвинуваченим відомі їх анкетні дані та зовнішні риси, що свідчить про можливість здійснення тиску на свідків чи потерпілих з боку обвинувачених.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченим, а саме того, що внаслідок їх злочинних дій шкода спричинена дванадцяти потерпілим, а також загальний розмір завданої шкоди, який складає 1 352 101, 86 грн., колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання обвинувачених під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційних скарг ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи кожного обвинуваченого та обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними, направивши обвинувальний акт до суду першої інстанції, якому за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку, ухваливши виправдувальний чи обвинувальний вирок.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченими їх процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 липня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

________________ ________________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4