ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 641/4438/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2397/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , з участю потерпілої ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 05 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 05 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працюючого у ПАО ФК «Металіст» на посаді охоронця служби безпеки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 20.12.2010 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна. Звільненого 17.02.2017 року з Диканівської ВК Харківської області № 12, відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.02.2017 року УДЗ на 1 рік 7 місяців 10 днів,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз № 615/18 від 15.06.2018 в сумі 2002 (дві тисячі дві) гривні 00 копійок, № 666/18 від 19.06.2018 в сумі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.
Долю речових доказів визначено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вищевказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , 09 травня 2018 року о 15 годині 25 хвилин, керував технічно справним автомобілем ВАЗ 21093 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , на якому рухався зі швидкістю 30 км/год по проспекту Героїв Сталінграду з боку вулиці Морозова у напрямку проспекту Гагаріна в м. Харкові. В процесі руху, ОСОБА_7 на керованому автомобілі ВАЗ 21093 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в районі будинку 8/1 по проспекту Героїв Сталінграду в м. Харкові, грубо порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», тобто, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зменшив швидкість, щоб дати йому дорогу та скоїв наїзд на останнього, який в той момент перетинав проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу, визначеному дорожніми знаками та дорожньою розміткою з права на ліво по ходу руху автомобіля ВАЗ 21093. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому ОСОБА_11 спричинені наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма: крововиливи в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні, крововиливи під оболонки головного мозку (субдуральний, субарахноїдальний), забій головного мозку, крововилив в околоочній області справа, закрита травма грудної клітини: перелом 2-7 ребер справа без порушення цілісності плеври, забій легенів, забій серця, крововилив в навколосерцеву сумку, крововиливи в м`які тканини правого стегна, садна на правому стегні і правій гомілці, які стали причиною смерті ОСОБА_11 . Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 , знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками дорожньо-транспортної події.

Вказані дії ОСОБА_12 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.05.2019 року та призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з відбуванням покарання з випробуванням.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував пом`якшуючі обставини. Вказує, що протягом усього проведеного слідства ОСОБА_7 активно брав участь у всіх слідчих діях, повністю визнавав свою вину з першого судового засідання до судових дебатів, надавав першу допомогу потерпілому. Вказує також на необережність вчиненого обвинуваченим злочину та на наявність вини інших осіб, причетних до події, що трапилася.

Крім того, зазначив про безпідставність визнання обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 рецидив злочину, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується останній має необережну форму вини.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_9 просила про задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Прокурор просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора та потерпілої, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та фактичні обставини його вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно положень ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , визнав добровільне відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_9 обставиною, що пом`якшує покарання, а рецидив злочину обставиною, що обтяжує покарання.

Крім того, судом було враховано дані про особу обвинуваченого, а саме, те, що він має позитивні характеристики, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є особою раніше судимою, а також те, що вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, що спричинило смерть потерпілого.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції призначаючи покарання безпідставно проігнорував ще декілька вагомих обставин, які можна визнати пом`якшуючими, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Не можна також залишити поза увагою факт надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, кримінальне правопорушення, у в чиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 було вчинене з необережною формою вини.

Що стосується обставини, визнаної судом такою, що обтяжує покарання, а саме рецидив злочину, то відповідно до статті 34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене статтею 286 КК України має необережну форму вини, висновок суду щодо наявності у діях ОСОБА_7 рецидиву злочину є безпідставним та необґрунтованим та таким, що підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку.
Згідно статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.
Крім того, слід взяти до уваги положення п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» в якому вказано, що при призначенні покарання за ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

За таких обставин, враховуючи сукупність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 та відсутність таких обставин, які б його обтяжували, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого у даному випадку можливе без позбавлення волі та вважає за можливе застосувати положення статті 69 КК України та змінити вирок суду першої інстанції, в частині призначеного основного покарання, призначивши обвинуваченому більш м`яке покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 05 2019 року по справі щодо ОСОБА_7 , - в частині призначеного основного покарання - змінити.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - задовольнити частково.

На підставі ст. 69 КК України пом`якшити ОСОБА_7 основне покарання за ч.2 ст. 286 КК України, призначивши його у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до обмеження волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Цей же вирок суду змінити, виключивши з мотивувальної частини висновок суду та визнання обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4