У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ПАТ «Полікомбанк» про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ПАТ «Полікомбанк» звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000087 від 16 лютого 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 213, ч. 2 ст. 364 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року, накладено арешт на майно, а саме відео реєстратор разом з джерелом живлення вилучений відповідно до протоколу обшуку 20 грудня 2018 року за адресою: м. Дніпро, вул. Ливарна, 11.
В обґрунтування клопотання вказує, що зазначений відео реєстратор не має жодних ознак, щодо використання його у злочинній діяльності, зазначений відеореєстратор за своїми властивостями відноситься до електронних інформаційних систем, а в ухвалі слідчого судді не надано прямого дозволу на вилучення вказаного майна.
Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд без його участі.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про слухання справи були повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 27.12.2018 року про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000087, заходи забезпечення кримінального провадження вжито з метою збереження речових доказів.
Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
Враховуючи, те що відеореєстратор на який накладено арешт перебуває на балансі Пат «Полікомбанк», а той факт, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вказане майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна не встановлено, слідчий суддя вважає, що вказані обставини в сукупності порушують справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.
Також, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Виходячи з даних, що були здобуті під час розслідування кримінального провадження, а також тієї обставини, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті майна відпала, оскільки представники органу досудового розслідування не з`явились в судове засідання та не висловили власну позицію щодо необхідності у забезпеченні арешту вказаного майна, не надали доказів на підтвердження існування ризиків у разі скасування заходу забезпечення у кримінальному провадженні №0000087, а відтак клопотання підлягає задоволенню, збереження арешту вказаного майна в подальшому буде порушувати права юридичної особи.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 98, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ПАТ «Полікомбанк» про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 задовольнити.

Скасувати арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року, а саме - відеореєстратор марки «Dahue» із зарядним пристроєм до нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: