ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року

м. Київ
справа № 452/1200/17
провадження № 51- 9511км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кружики, жителяАДРЕСА_1 ,раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2018 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8 лютого 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 500 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 19 вересня 2018 року вирок суду першої інстанції залишив без зміни.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 4 лютого 2017 року близько 20:00, керуючи устані алкогольного сп`яніння автомобілем САЗ 3507 (д.н.з.НОМЕР_1 ), в кабіні якого перевозив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та рухаючись по вул. Самбірській в с. Калинів Самбірського району Львівської області, не дотримався вимог пунктів 1.5, 1.10, 2.3.б, 2.3.д, 2.9.а, 12.2, 12.3. Правил дорожнього руху, перевищив допустиму швидкість руху за наявних дорожніх умов, яка б мала відповідати видимості елементів проїзної частини дороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху пішохода ОСОБА_11 на проїзній частині дороги, якого він мав об`єктивну можливість своєчасно виявити, не вжив необхідних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, створив аварійну обстановку та здійснив наїзд на ОСОБА_11 , в результаті чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі ОСОБА_7 через суворість. Просить скасувати судові рішення, закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) або змінити судові рішення та звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням.

На обґрунтування своїх доводів захисник зазначає, що:
- суд неправильно встановив фактичні обставини кримінального провадження, оскільки ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути ДТП;
- матеріали провадження не містять належних і допустимих доказів винуватості його підзахисного;
- відомості до ЄРДР було внесено 5 лютого 2017 року не за фактом ДТП, а щодо ОСОБА_7 , тобто на час дачі ним 15 березня 2017 року показань як свідком уже були наявні дані, що його може бути визнано підозрюваним;
- протокол огляду місця події склав слідчий СУ ГУ поліції в Львівській області, а не слідчий Самбірського ВП Львівської області, тобто зазначену слідчу дію було проведено не уповноваженою на це особою, внаслідок чого всі інші слідчі дії є недопустимими доказами, крім того, протокол огляду місця події не підписано експертом (крім останнього аркуша);
- зразок крові ОСОБА_7 відібрано з порушенням вимог закону до внесення відомостей в ЄРДР, а тому процесуальні документи щодо цього, у тому числі висновок експерта, не мають доказової сили, крім того, ОСОБА_7 не давав згоди на відібрання у нього крові, а наявність у крові 0,45 проміле свідчить про незначний стан сп`яніння;
- показання ОСОБА_7 про обставини ДТП, надані ним як свідком під час проведення слідчого експерименту, було використано як вихідні дані при проведенні експертиз;
- у матеріалах провадження відсутня схема до протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , яка складалась і підписувалась учасниками цієї слідчої дії;
- висновки експертів не містять переліку питань, які було поставлено слідчим, експертні дослідження проведено неповно на підставі вивчення фотографій,автомобіль не оглянуто; шляхом експертного дослідження швидкість руху автомобіля не встановлено, при визначенні швидкості експерт виходив з показань ОСОБА_7 та свідків пасажирів автомобіля; не встановлено також швидкості пішохода та механізму отримання ним тілесних ушкоджень, точної ваги автомобіля з вантажем і пасажирами та інших даних, які мають важливе значення для вирішення справи по суті та постановлення правильного експертного висновку;
- порушено право сторони захисту на допит у суді свідків і судових експертів;
- у матеріалах провадження містяться докази, які прокурор суду офіційно не надавав, зокрема дві постанови слідчого про призначення експертиз, висновки деяких експертиз, опис речей, квитанція;
- у матеріалах провадження відсутній протокол про надання доступу до матеріалів розслідування, що свідчить про невідкриття стороною обвинувачення доказів у встановленому законом порядку, а формальне підписання стороною захисту повідомлення про відкриття їй матеріалів розслідування ще не свідчить про виконання цієї слідчої дії;
- слідчим не відкрито таких доказів, як транспортний засіб, яким керував ОСОБА_7 , та одяг потерпілого, внаслідок чого всі докази втратили доказову силу;
- заперечення сторони захисту проти ухвал, які не підлягають окремому оскарженню, але можуть бути включені до апеляційної скарги, залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції;
- суд не звернув уваги на порушення Правил дорожнього рухупішоходом ОСОБА_11 , який створив небезпеку для дорожнього руху, та не врахував зазначених обставин при призначенні покарання;
- при призначенні покарання суд також не взяв до уваги досудової доповіді, не врахував, що ОСОБА_7 за 30 років водійського стажу вперше притягується до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху,раніше не судимий, позитивно характеризується та, перебуваючи на волі, швидше відшкодує потерпілій заподіяну шкоду;
- апеляційний суд не розглянув його клопотання про дослідження доказів та не прийняв процесуального рішення з цього приводу, не надав чітких та мотивованих відповідей на всі питання, поставлені в апеляційній скарзі, та не мотивував належним чином своє рішення.

Позиції учасників судового провадження
Від учасників судового розгляду заперечень на касаційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні:
- засуджений і захисник підтримали касаційну скаргу;
- прокурор вважав судові рішення законними та обґрунтованими й просив залишити їх без зміни.
Мотиви Суду
У частинах 1, 2 ст. 419 КПК зазначено, що в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, зазначаються: встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Разом із тим зазначені вимоги закону при розгляді цього провадження апеляційним судом залишилися не виконаними.
Так, обґрунтованими є доводи, зазначені в касаційній скарзі, про порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК, оскільки суд не навів мотивів, з яких виходив при постановленні ухвали, та підстав, на яких апеляційну скаргу захисника визнав необґрунтованою.

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі порушував питання про те, що суд першої інстанції при ухваленні вироку не звернув уваги, у тому числі, на такі доводи сторони захисту:
- недопустимість доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, оскільки показання ОСОБА_7 про обставини ДТП, надані ним як свідком під час проведення слідчого експерименту, було використано як вихідні дані при проведенні експертиз, при тому що відомості до ЄРДР було внесено не за фактом ДТП, а щодо ОСОБА_7 , тобто на час отримання показань від нього як свідка уже були наявні дані, що його буде визнано підозрюваним;
- проведення експертного дослідження аналізу крові на вміст алкоголю поза межами досудового розслідування (до внесення відомостей до ЄРДР);
- проведення досудового слідства неуповноваженими особами (прокурорами, слідчими);
- незаконність, на його думку, ухвал, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції, які не підлягають окремому оскарженню і заперечення проти яких можуть бути включені до апеляційної скарги в порядку ч. 2 ст. 392 КПК;
- неврахування порушення потерпілим Правил дорожнього руху при призначенні покарання та ін.
Зазначених у скарзі доводів щодо допущених судом першої інстанції порушень вимог кримінального процесуального закону, які, на думку захисника, є істотними, оскільки перешкодили чи могли перешкодити суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційний суд в ухвалі не навів, належним чином не перевірив і не дав на них конкретних, чітких та аргументованих відповідей. Натомість суд обмежився формальною вказівкою на відсутність істотного порушення вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування та судового розгляду, законність і обґрунтованість вироку з дослівним дублюванням його мотивувальної частини.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний за клопотанням учасників судового провадження повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 405 КПК апеляційний розгляд здійснюється відповідно до правил судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених КПК у главі «Провадження в суді апеляційної інстанції».
За статтею 350 КПК клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню на інших підставах.
З матеріалів провадження вбачається, що захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі ставив питання про повторне дослідження обставин та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції. Під час апеляційного розгляду захисник підтвердив таке своє клопотання, однак суд його проігнорував і ухвали щодо цього клопотання не постановив.

Також залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції заперечення сторони захисту проти ухвал, які не підлягають окремому оскарженню, але можуть бути включені до апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд порушив вимоги статей 404, 405, 419 КПК при розгляді апеляційної скарги, що ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення та відповідно до ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для його скасування.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Ураховуючи зазначене та беручи до уваги наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Суд не вбачає підстав для надання оцінки доводам, наведених у касаційній скарзі, в іншій частині. Водночас враховуючи, що вказані у скарзі захисника недоліки можуть бути усунуті на стадії апеляційного розгляду, його касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 436 КПК.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити згідно з вимогами КПК, надати оцінку всім доводам в апеляційній скарзі захисника та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 був взятий під варту в порядку виконання вироку після апеляційного розгляду та відбуває покарання в ДУ «Городоцький виправний центр (№ 131)». З урахуванням наведеного та у зв`язку із скасуванням ухвали Суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_7 з місця відбування покарання.

Керуючись статтями 369, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_7 , який відбуває покарання в ДУ «Городоцький виправний центр (№ 131)», з місця відбування покарання звільнити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3