УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб з ОВС СВ РОВКП СУ ФР ГУ ДФС у м.Києві, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в :

до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга на бездіяльність уповноважених осіб з ОВС СВ РОВКП СУ ФР ГУ ДФС у м.Києві, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва у справі: № 758/33748/19, у кримінальному провадженні №0000354 від 14.05.2019 року за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України, під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у розмірі 66 843, 00 (шістдесят шість тисяч вісімсот сорок три) доларів США, 121 400, 00 (сто двадцять одна тисяча чотириста) грн.
Клопотання мотивоване, зокрема, тим, що 14 травня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження №0000354 за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України.
15 серпня 2019 року, старшим слідчим з ОВС СВ РОВКП СУ ФР ГУ ДФС у м.Києві, ОСОБА_5 під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 були вилучені грошові кошти у розмірі 66 843,00 (шістдесят шість тисяч вісімсот сорок три) доларів США, 121 400, 00 (сто двадцять одна тисяча чотириста) грн.
Ухвалою слідчого судді від 12 серпня 2019 року було задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС СВ РОВКП СУ ФР ГУ ДФС у м.Києві майора податкової міліції ОСОБА_6 та надано дозвіл на проведення обшуку приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .
Жодного доказового значення у кримінальному провадженні №0000354 від 14.05.2019 року вказані кошти не мають, оскільки ОСОБА_3 володіє майном на легальних підставах і вилучене майно не має жодного значення для досудового розслідування.
Вилучені грошові кошти є особистими коштами ОСОБА_3 та вилучені були з квартири, яку вона орендувала на підставі договору найму(оренди) від 14.06.2019 року.
Джерела походження належних ОСОБА_3 вилучених грошових коштів є законними, вони отримані від продажу нерухомого майна в 2019 році.

На даний час, арешт на майно не накладено та майно не повернуто.

У судове засідання представник власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 та суб`єкт оскарження, будучи належним чином повідомлені не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Слідчий суддя, вивчивши доводи скарги та додані до неї матеріали, прийшов до наступного висновку.

За правилами ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Як убачається з протоколу обшуку від 15.08.2019 року, право на здійснення вище зазначеного обшуку надавалось ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду від 12.08.2019 року та були вилучені грошові кошти у розмірі 66 843,00 (шістдесят шість тисяч вісімсот сорок три) доларів США, 121 400, 00 (сто двадцять одна тисяча чотириста) грн.
Разом із тим, відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2019 року, було відмовлено в задоволені клопотання старшому слідчому з ОВС СВ РОВКП СУ ФР ГУ ДФС у м.Києві, ОСОБА_6 , погоджено з прокурором відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_7 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000354 від 14.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України.
Виходячи зі змісту вище зазначеної ухвали, не доведено матеріалами клопотання, що грошові кошти, вилучені в ході обшуку за місцем проживання директора ТОВ «Трассір УА» ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , набуті протиправним шляхом, отримані в результаті незаконної діяльності службових осіб ТОВ «Трассір УА».

Таким чином, предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000354 від 14.05.2019 рокує обставини щодо можливого ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «Трассір УА» та саме ці обставини підлягають доказуванню в силу положень ст. 91 КПК України.

Згідно з даними протоколу обшуку від 15.08.2019 року, грошові кошти у розмірі 66 843,00 (шістдесят шість тисяч вісімсот сорок три) доларів США, 121 400, 00 (сто двадцять одна тисяча чотириста) грн. були набуті протиправним шляхом, отримані в результаті незаконної діяльності службових осіб ТОВ «Трассір УА».

Натомість, як свідчать матеріали скарги, під час обшуку слідчому повідомлялося, що згадані грошові кошти мають законне джерело походження, оскільки отримані 30.04.2019 року, після продажу власної квартири, за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, слід зауважити, що ОСОБА_3 не є службовою особою ТОВ «Трассір УА», а так само вона не має будь-якого відношення до суб`єктів господарської діяльності, з якими останнє мало взаємовідносини.

Отже, в ході обшуку 15.08.2019 року вилучено належні ОСОБА_3 грошові кошти, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді від 12.08.2019 року про дозвіл на обшук, а тому в силу положень ч. 7 ст. 236 КПК України вважаться тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України визначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171 КПК України.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За правилами ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Разом з тим, на момент розгляду даної скарги в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, згідно ухвали від 05.09.2019 року було відмовлено в задоволені клопотання старшим слідчим з ОВС СВ РОВКП СУ ФР ГУ ДФС у м.Києві, ОСОБА_6 , погоджено з прокурором відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_7 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000354 від 14.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України, тобто органом досудового розслідування не надано в розпорядження слідчого судді достовірних даних на підтвердження правових підстав утримання тимчасово вилученого майна в ході обшуку 15.08.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , а так само не спростовано доводи скарги про законність походження грошових коштів.

У той же час, належні ОСОБА_3 грошові кошти, вилучені за адресою: АДРЕСА_1 , не можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки сукупність наявних в розпорядженні слідчого судді даних, свідчать про законне походження належних ОСОБА_3 грошових коштів.

Положеннями ч. 1 ст. 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; недоторканність житла чи іншого володіння особи; недоторканність права власності; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; диспозитивність.

Крім того, статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантовано право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Тлумачення положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справі «EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України»:

«…1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series AN 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п. п. 49 62 від 10 травня 2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series AN 98)…».

В свою чергу, в справі «Пантелеєнко проти України» (№ 11901/02) при аналізі ситуації, коли слідчі органи замість вибору доказів, суттєвих для розслідування, вилучили всі документи з офісу та певні особисті речі, що належать заявнику, які не мали жодного відношення до справи (п. 51), Європейський суд з прав людини постановив, що втручання, яке розглядається, не було здійснено «відповідно до закону» і, таким чином, мало місце порушення статті 8 Конвенції (п. 53).

Вилучення грошових коштів ОСОБА_3 за відсутності доказів здобуття їх протиправним шляхом та безпідставне утримання їх на даний час стороною обвинувачення є таким, що направлено на порушення права власності та права на мирне володіння своїм майном ОСОБА_3 , яке гарантоване законодавством України та міжнародними договорами.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги вимоги п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно в ході обшуку 15.08.2019 року за згаданою вище адресою, підлягає поверненню особі, в якої воно було вилучено ОСОБА_3 , так як матеріалами скарги доведено, що остання у законний спосіб отримала грошові кошти.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення скарги представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 та повернення останній тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 13, 16, 22, 26, 167-169, 233, 234, 236, 303, 305, 306, 307, 309, 372, 532КПК України, слідчий судя, -

у х в а л и в :

Скаргу представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб з ОВС СВ РОВКП СУ ФР ГУ ДФС у м.Києві, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, - задовольнити.
Зобов`язати уповноважену особу з ОВС СВ РОВКП СУ ФР ГУ ДФС у м.Києві повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене майно в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у розмірі 66 843, 00 (шістдесят шість тисяч вісімсот сорок три) доларів США, 121 400, 00 (сто двадцять одна тисяча чотириста) грн.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчийсуддя