Справа № 703/6446/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

прокурорів: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, в силу ст. 89 КК України несудимого,

за ч. 2 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:

Білоус 15 вересня 2015 року, у невстановлений слідством час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в кімнаті будинку АДРЕСА_2 , під час бійки, яка виникла на грунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_11 , з мотивів ревнощів, умисно, з метою заподіяння шкоди його здоров`ю, наніс численні удари невстановленим тупим предметом і кулаками рук та ніг по різних частинах тіла, чим спричинив тому тілесні ушкодження у вигляді суцільних синців тилу обох кистей, синців правої і лівої гомілок, відкритого перелому кісток основи і склепіння черепа, епідуріальної гематоми над лівою півкулею головного мозку, забиття речовини головного мозку на випуклій поверхні його лівої скроневої частки, суцільного субарахноїдального крововиливу на поверхні тім`яної частки лівої півкулі головного мозку, суцільного субарахноїдального крововиливу на півкулях мозочка, субарахноїдальних крововиливів на основі обох скроневих часток головного мозку, ран №1 і №2 лівої лобної області голови, рани №3 лобно-тім`яної області голови зліва, рани №4 лівої тім`яної області голови, крововиливу у товщі лівого скроневого м`язу, суцільного крововиливу на внутрішні поверхні м`яких тканин голови відносно проекції її ран №№1-4, які відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя в момент заподіяння та від яких потерпілий через деякий час, який вираховується, можливо,1-3 годинами, цього ж дня помер.

Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні обвинувачений винним себе у спричинені тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 не визнав і пояснив, що 12,13 та 14 вересня 2015 року він разом із своєю співмешканкою ОСОБА_13 вживали спиртні напої в колі своїх знайомих: ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 в будинку ОСОБА_15 по АДРЕСА_2 . 14 вересня 2015 року його співмешканка ОСОБА_16 була дуже п`яна і залишилася у ОСОБА_15 ночувати. Коли 15 вересня 2015 року він знову прийшов до ОСОБА_15 то побачив у своєї співмешканки на обличчі крововилив, вона поскаржилася, що ОСОБА_17 домагався її та побив. Знаючи, що ОСОБА_15 фізично сильніший за нього, він після чергового вживання алкогольних напоїв, знайшовши у дворі дерев`яну палицю та зайшовши у кімнату, де на дивані лежав ОСОБА_15 , після короткої сварки, ОСОБА_15 лежачи став наносити йому удари в різні частини тіла. У відповідь він палицею бив ОСОБА_15 по руках, а потім наніс три удари кулаками рук по обличчю та носі ОСОБА_15 .

Прийшовши додому він розповів ОСОБА_18 про те, що він побив ОСОБА_15 та попросив її випрати його одяг від крові, яка попала на його одяг з носа потерпілого.

Умислу на позбавлення життя потерпілого, чи заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, не мав, а бив його із-за того, що він вдарив його співмешканку ОСОБА_19 .

Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_10 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення доказана і підтверджується повністю наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що 15 вересня 2015 року близько 14-15 год. вона приїхала з м. Черкаси, де в реанімаційному відділенні лікарні перебувала її донька, до власного будинку в АДРЕСА_2 . ЇЇ чоловік - ОСОБА_12 п`яний спав у одній із кімнат, в іншій кімнаті спала, також п`яна ОСОБА_20 , а мати ОСОБА_14 сиділа на вулиці. Ніяких тілесних ушкоджень на тілі чоловіка не було. Оскільки на вулиці її чекала автомашина-таксі, вона взявши банківську картку, зразу ж поїхала в лікарню м. Черкаси, куди увечері цього ж дня їй зателефонував ОСОБА_21 і повідомив про те, що застав свою співмешканку в ліжку з ОСОБА_15 , за що його побив. Наступного дня 16 вересня 2015 року про таке побиття їй розповіла і мати;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_14 , отриманого в поряду виконання окремого доручення Смілянського міськрайсуду про те, що 15 вересня 2015 року близько 9 год. вона, на прохання знайомої, пішла білити їй хату. Вернулась додому десь через годину за щіткою. У дворі будинку сидів ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та ОСОБА_17 , вони про щось розмовляли та вживали алкогольні напої. Як і хто завдавав тілесних ушкоджень її зятю вона не бачила, бо весь день 15 вересня 2015 року білила хату у знайомої і пришла додому близько 23 год. В цей час, крім ОСОБА_15 в будинку не було нікого. ОСОБА_15 попросив принести йому чашку води, вона підходила до нього, ніяких тілесних ушкоджень не бачила (було темно) і пішла спати у веранду, а вранці 16 вересня 2015 року до неї додому за сигаретами прийшла ОСОБА_23 . Вона сказала їй, щоб взяла сигарети у ОСОБА_15 , який спав у сусідній кімнаті і та виявила його мертвим. Як і хто завдавав тілесних ушкоджень її зятю вона не бачила;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , наданими в попередніх судових засіданнях про те, що 15 вересня 2015 року в будинок ОСОБА_24 по АДРЕСА_2 , де вона ночувала, прийшов ОСОБА_10 , якому вона розповіла, що ОСОБА_15 її вдарив, від чого на її обличчі появився синяк. ОСОБА_10 розсердився, а ввечері цього ж дня прийшовши додому повідомив, що побив ОСОБА_12 та попросив замочити одяг, який був на ньому цього дня. Вона бачила на штанах вище коліна була пляма крові, така ж пляма крові, довжиною близько 10 см., була і на куртці спереду;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , наданих в попередніх судових засіданнях про те, що 15 вересня 2015 року близько 17 год. він приходив додому до ОСОБА_11 за своєю зарядкою до телефону, яку давав у користування знайомому ОСОБА_21 . В дворі була ОСОБА_26 і ОСОБА_18 , ОСОБА_26 повідомила, що ОСОБА_15 , лежить в ліжку побитий. Зайшовши в будинок, звернувся до ОСОБА_15 , але той мовчав, підійшовши ближче до ліжка, побачив на подушці кров, ОСОБА_15 спав і хропів. Забравши зарядку,яка лежала на столі він вийшов з будинку на вулицю;

- даними протоколу огляду місця події від 16 вересня 2015 року, зафіксувавшим обставини виявлення трупа ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями;

- даними протоколу огляду місця події від 16 вересня 2015 року, зафіксувавши виявлення в будинку АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_21 , миски з водою, в якій були замочені, належні Білоусу, піджак, сорочка та штани. Під час огляду вказаного одягу на штанах виявлені сліди речовини бурого кольору у формі крапок, схожої на кров;

- даними висновку експерта №05-1-08/239 від 30 жовтня 2015 року, згідно якого на одязі, вилученого під час огляду місця події від 16 вересня 2015 року, кров не знайдено. Що підтверджує покази обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_19 , що вони замочили одяг на якому була кров ОСОБА_11 , тобто, намагалися знищити сліди вчиненого злочину;

- даними висновку експерта №05-5-06/162 від 13 жовтня 2015 року, відповідно до якого антигени А і Н, виявлені в слідах крові піднігтьового вмісту рук потерпілого ОСОБА_11 , можуть походити від осіб з групою крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО, чи за рахунок змішування крові осіб з групами А(ІІ) та О( ОСОБА_27 ) тієї ж самої системи. Походження від потерпілого ОСОБА_11 не виключається, домішка крові підозрюваного ОСОБА_10 не виключається;

- даними висновку судово-медичної експертизи №207 від 24 жовтня 2015 року, згідно якого ОСОБА_11 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді суцільних синців тилу обох кистей, синців правої і лівої гомілок, відкритого перелому кісток основи і склепіння черепа, епідуріальної гематоми над лівою півкулею головного мозку, забиття речовини головного мозку на випуклій поверхні його лівої скроневої частки, суцільного субарахноїдального крововиливу на поверхні тім`яної частки лівої півкулі головного мозку, суцільного субарахноїдального крововиливу на півкулях мозочка, субарахноїдальних крововиливів на основі обох скроневих часток головного мозку, ран №1 і №2 лівої лобної області голови, рани №3 лобно-тім`яної області голови зліва, рани №4 лівої тім`яної області голови, крововиливу у товщі лівого скроневого м`язу, суцільного крововиливу на внутрішні поверхні м`яких тканин голови відносно проекції її ран №№1-4, які відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя в момент заподіяння та від яких потерпілий через деякий час, який вираховується, можливо,1-3 годинами цього ж дня помер;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 289 від 27 листопада 2015 року, згідно якого час життєдіяльності після нанесення йому вказаних тяжких тілесних ушкоджень, потерпілого ОСОБА_11 становить не менше 1-3 год. Тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_12 не могли виникнути від дії дерев`яної палиці, яку видав Білоус, що спростовує його покази, що тілесні ушкодження наносилися саме цією палицею;

- даними висновку експерта №05-1-08/240 від 13 жовтня 2015 року, відповідно до якого на дерев`яній палиці кров не виявлена. Експерт не може висловитись і про наявність пото-жирових відкладень в слідах на цій палиці, у зв`язку з позитивною реакцією контрольного змиву;

Незважаючи на заходи, які вживалися судом для безпосереднього допиту свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_18 і ОСОБА_28 , вони не були допитані в судовому засіданні у зв`язку з відсутністю за місцем проживання та неможливості забезпечення їх присутності в судовому засіданні. Разом з тим суд враховує їх покази, надані суду під час попередніх судових засіданнях під присягою.

Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого про те, що тілесні ушкодження на голові, від яких настала смерть потерпілого, наніс не він, а хтось інший та показань свідка ОСОБА_19 про те, що вказані тілесні ушкодження потерпілому могли нанести інші чоловіки, які приходили близько 19 год. 15 вересня 2015 року до нього для вияснення відносин, оскільки такі показання дані зацікавленими особами самим обвинуваченим і його співмешканкою з метою уникнення належного покарання за скоєне і спростовуються вищеназваними доказами, а також показаннями тих же свідків ОСОБА_26 і ОСОБА_28 .

Зокрема, свідок ОСОБА_26 суду пояснювала про те, що по вулиці, де проживав ОСОБА_15 , 15 вересня 2015 року, дійсно, проходили якісь чоловіки, але вони проходили до появи ОСОБА_21 і після цього ОСОБА_15 ще не був побитий, цього ж дня вранці, вона бачила ОСОБА_15 і на ньому будь-яких тілесних ушкоджень не було.

Свідок ОСОБА_28 суду додатково пояснював, що бачив ОСОБА_15 близько 17 год. 15 вересня 2015 року і що потерпілий в цей час вже був побитий, в крові, але ще дихав, про що він повідомив ОСОБА_26 і ОСОБА_29 .

Показання обвинуваченого про те, що він під час сварки з ОСОБА_15 трьома ударами по обличчю та носу розбив тому тільки носа, у зв`язку з чим з нього йшла кров і потерпілий із-за цього був у крові, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_26 та потерпілої ОСОБА_15 про відсутність будь-яких тілесних ушкоджень на лиці ОСОБА_15 після його побиття ОСОБА_21 та висновком судово-медичної експертизи № 207 від 24 жовтня 2015 року в тій частині, що всі тілесні ушкодження, які виявлені на голові трупа ОСОБА_15 , в тому числі рубані рани знаходилися лише на лобній і на тім`яній частинах голови, що на будь - яких інших частинах голови, зокрема на лиці і на носі будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.

Експерт ОСОБА_30 , допитаний в судовому засіданні, підтвердив свій висновок і суду показав, що у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_15 тілесних ушкоджень на обличчі і на носі, кров в порожнини носа потерпілого могла потрапляти лише шляхом стікання її з ран голови.

Показання ОСОБА_21 про те, що він удари палицею потерпілому наносив по руках, а кулаками рук по носі, якого розбив та з якого потрапила кров на його одяг, нічим не підтверджується та спростовується показаннями вищевказаних свідків і свідчить лише про бажання ОСОБА_21 уникнути відповідальності за вчинене та перекласти таку відповідальність на інших осіб.

Доводи про здійснення обвинуваченим оборони від загрози спричинення тілесних ушкоджень потерпілим спростовуються показами самого обвинуваченого, висновком експерта та свідків, оскільки із встановлених під час судового слідства фактичних обставин справи вбачається, що будь-якої загрози для обвинуваченого з боку потерпілого не було. В цій частині покази обвинуваченого суд оцінює як неправдиві, оскільки вони суперечать сукупності зібраних по справі доказів.

Частково неправдиві покази обвинуваченого на досудовому та судовому слідстві щодо здійснення оборони, необережного спричинення тілесних ушкоджень, заперечення умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень суд розцінює, як спосіб захисту та намір пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне.

Загальні критерії доведення поза розумним сумнівом у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини сформульовані ним у п. 54 Рішення від 06.12.2007 року у справі «Козинець проти України» та п. 43 Рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», та зводяться до того, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

В інших рішеннях (зокрема, рішення у справі «Сергій Савенко проти України» від 24.10.2014 року, рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства») Європейський суд з прав людини зауважує, що таке доведення може випливати із співіснування достатньо сильних, чітких і таких, що підтверджують один одного, умовиводів або аналогічних неспростовних презумпцій факту.

При оцінці доказів суд також застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», визначений п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України».

Разом з тим суд зауважує, що конкретних правил формулювання таких умовиводів та неспростовних презумпцій факту ані в прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, ані в чинному законодавстві України не встановлено, однак критерій доказування поза розумним сумнівом втілений у загальному правилі оцінки доказів, яке сформульоване у статті 94 КПК України.

З суб`єктивної сторони вчинене ОСОБА_10 діяння характеризується умисним завданням ударів по голові, тулубу і кінцівках ОСОБА_15 , про що свідчить локалізація тілесних ушкоджень, мотив ревнощі, а умисел на завдання ОСОБА_15 таких ударів, з огляду на обстановку, виник у Білоуса. раптово, під впливом неправомірних дій ОСОБА_15 , щодо його співмешканки ОСОБА_19 .

Завдаючи ударів потерпілому, ОСОБА_10 , як доросла та розумна людина, не міг не усвідомлювати суспільно небезпечний характер своїх дій і не передбачати, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого.

Водночас, цілеспрямовано наносячи удари по тілу потерпілого обвинувачений не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто, в даному випадку ОСОБА_10 діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.

Таким чином, суд вважає, доведеним, що саме ОСОБА_21 , а не хтось інший завдав потерпілому тілесних ушкоджень, від яких той помер.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 479 від 9 жовтня 2015 року Білоус хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав, під час вчинення злочину розумів значення своїх дій та міг ними керувати (а.п.97,т.1).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що саме дії ОСОБА_10 , а не когось іншого були активними і протиправними, між цими діями та їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень були спричинені потерпілому ОСОБА_10 . Надмірна сила таких ударів, їх раптовість та спрямування у голову потерпілого свідчать про те, що Білоус об`єктивно усвідомлював суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, хоча і не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода.

Хоча обвинувачений діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, він повинен відповідати за фактично спричинену шкоду за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого. Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом України в ухвалі від 28.05.2015 року (справа № 5-25кс15).

Невизнання обвинуваченим своєї вини є способом його захисту і на доведеність його вини в заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, не впливає.

Дії ОСОБА_21 суд кваліфікує за ч. 2 ст.121 КК України, оскільки він умисно заподіяв тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні ОСОБА_10 покарання суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також питання наявності обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудному у відповідності до ст.67 КК України суд визнає - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Пом`якшуючі покарання обставини, зазначені в ст. 66 КК України, відсутні.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, особу підсудного, який вважається не судимим і характеризується позитивно, а також особу обвинуваченого, який у вчиненому не розкаявся, а тому суд вважає за можливе його виправлення лише в місцях позбавлення волі.

Витрати на проведення судово-дактилоскопічної експертизи, підлягають стягненню з ОСОБА_10 .

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 370 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 460 грн. 80 коп. судових витрат на проведення судово-дактилоскопічної експертизи.

Речові докази, які зберігається в Смілянському ВП ГУНП в Черкаській області знищити.

Апеляція на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через міськрайсуд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим в тож же термін з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1