Справа № 558/449/19
номер провадження 1-кп/558/138/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000100 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Берестечко Демидівського району Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб немає, відповідно до ст. 89 КК України не судимого;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , суд, -

в с т а н о в и в:

30 травня 2019 року, приблизно о 16:00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи на полі, що розташоване поблизу господарства по місцю проживання ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_1 , де на землі виявив мобільний телефон марки «Nokia» моделі «206», який потерпіла ОСОБА_5 в процесі обробітку землі залишила з метою уникнення його втрати. Розуміючи, що вказаний телефон може належати потерпілій ОСОБА_5 , у ОСОБА_3 виник корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_3 умисно, скориставшись тим, що власниця майна та інші сторонні особи можуть не помітити його дій, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на особисте збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, умисно, таємно підняв мобільний телефон марки «Nokia» моделі «206», вартість якого 441 гривня 67 копійок, в середині якого знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_1 вартістю 35 гривень 00 копійок, та помістив його до кишені свого верхнього одягу, після чого, вимкнувши телефон, переніс його до свого будинку, де заховав у шафі, розпорядившись таким чином викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 476 гривень 67 копійок.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Зазначену кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає вірною.

Під час досудового розслідування кримінального провадження 25 червня 2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 було укладено угоду про примирення.

Вказана угода була надіслана до суду разом з обвинувальним актом.

Згідно угоди про примирення від 25 червня 2019 року, укладеної між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у скоєному діянні; обвинувачений та потерпіла примирилися між собою, потерпіла будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, наміру заявляти вимоги про відшкодування шкоди (подавати цивільний позов) не має; сторони за угодою стверджують, що шкода відшкодована потерпілій; погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

П. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити у затвердженні угоди…

За таких обставин, суд розглянув судове провадження відповідно до положень ст.ст. 473, 474 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки затвердження судом угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що цілком розуміє наслідки затвердження судом угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні сторони угоди підтвердили те, що не заперечують фактичних обставин події; укладення ними угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила те, що завдану шкоду їй було відшкодовано, будь-яких претензій до обвинуваченого немає, наполягає на затвердженні угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, просив затвердити угоду про примирення.

Державний обвинувач ОСОБА_4 вважав, що укладення угоди про примирення відповідає вимогам чинного законодавства, а тому просив затвердити угоду.

За таких обставин, суд не вбачає необхідності витребувати додаткові документи чи викликати в судове засідання інших осіб для допиту з метою з`ясування добровільності укладення угоди сторонами. Суд об`єктивно вважає, що угода між сторонами є добровільною.

Дослідивши зміст угоди, суд вважає, що її умови відповідають вимогам ст. 471 КПК України. Кримінальному правопорушенню надана правильна правова кваліфікація, за якою допускається укладання угоди про примирення відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирились. З огляду на особу обвинуваченого та взяті ним на себе за угодою зобов`язання, очевидної неможливості їх виконання не встановлено.

Судом встановлено, що сторони за угодою про примирення погодили призначення покарання з урахуванням положень ст.185 КК України.

Підстави для відмови в затвердженні наданої суду угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом встановлено обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Цивільний позов не заявлено.

Судом встановлено, що процесуальні витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні складають 628 гривень 04 копійки (а.п. 22).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З цих підстав, суд приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат на залучення експерта в розмірі 628 гривень 04 копійки, що є документально підтвердженими.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні № 0000100, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Так, речовим доказом були визнані мобільний телефон марки «Nokia» моделі «206» та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , що передана на зберігання власнику ОСОБА_5 , а тому такий речовий доказ слід залишити у її користуванні.

За таких обставин, угоду про примирення належить затвердити, а обвинуваченого ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами за угодою про примирення покарання.

Під час досудового розслідування кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався, клопотань про застосування запобіжного заходу сторони не заявляли, а тому підстав для застосування запобіжного заходу відносно нього на час до набрання вироком законної сили немає.

Керуючись ст.ст. 314, 392-395, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, ст.ст. 12, 185 КК України, суд, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення від 25 червня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000100, що укладена між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 25 червня 2019 року покарання, у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 628 гривень 04 копійки.

Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia» моделі «206» та сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити у користуванні останньої.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Демидівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .