Справа № 213/331/15-к
У Х В А Л А

19 серпня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження №0000035 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч. 1 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч. 1 ст. 358 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про відвід прокурора ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 12.08. 2014 року ним, до Інгулецької прокуратури, було подано заяву про злочин, за фактом здирництва, відносно прокурора Інгулецької прокуратури ОСОБА_6 , який погрожуючи йому трьома кримінальними справами та користуючись його тяжким станом залякав його і заставив віддати йому 5 тисяч доларів США. Заяву про злочин приймав прокурор Інгулецької прокуратури ОСОБА_3 . Прокурор ОСОБА_3 в порушення вимоги статті 214 КПК України навмисно не вніс відомості про злочин, скоєний колегою та усвідомлено приховав його. Саме прокурор ОСОБА_3 показав відверту упередженість, не вносячи його заяву в ЄРДР, хоча закон зобов`язував його це зробити, та продемонстрував зухвале знущання над законом, виконуючи вказівки керівника, а не вимоги законодавства, саме прокурор ОСОБА_3 , а в подальшому і його колега прокурор ОСОБА_7 та їх керівник ОСОБА_8 дали добре зрозуміти йому, що нікому не дозволено подавати заяви про злочин на прокурорів.
Окрім цього, не зважаючи на наявність вироку Інгулецького суду, ухвали Апеляційного суду, де чітко зазначено статус ОСОБА_9 як свідка, а прокурор місцевої прокуратури №1 за допомогою судді Широківського суду ОСОБА_10 , грубо порушуючи чинне законодавство, зробили зі свідка потерпілу ОСОБА_9 , хоча остання заявляла, що не вважає себе потерпілою. Також для здійснення представництва в суді прокурор повинен бути наділений повноваженнями від юридичної особи, тобто довіреністю від юридичної особи з чітко визначеним переліком прав та повноважень. Наразі статус юридичної особи є лише в прокуратури Дніпропетровської області яка розташована в м. Дніпро. В матеріалах справи відсутня довіреність від юридичної особи прокуратури Дніпропетровської області на ім`я прокурора ОСОБА_11 і відповідно останній не має права здійснювати представництво в судах.
Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 вважає доводи заявленого відводу не обґрунтованим, просив відмовити в його задоволенні, оскільки він не приймав процесуального рішення по заяві ОСОБА_5 , а тільки отримав її на особистому прийомі та передав керівнику прокуратури для подальшого розгляду та прийняття рішення.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Нормами ч. 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Прокурор не може брати участь у кримінальному провадженні при наявності обставин, зазначених у пунктах 1-3 ч.1 ст.77 КПК України.

Відповідно до ст. 77 КПК України, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Згідно до ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду (ч. 1 ст. 110 КПК України).

За ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

У відповідності до ч. 6 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Так, положення ч. 6 ст. 110 КПК України не передбачають обов`язкового реквізиту для постанови прокурора у кримінальному процесі в вигляді печатки прокуратури, а тому її проставляння на постанові про зміну групи прокурорів від 26 жовтня 2017 року не є обов`язковою.

За таких підстав вбачається, що заява обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.37, 77, 81, 110, 369 КПК України, суд,-

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1