Справа № 156/994/18 Провадження №11-кп/802/367/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іваничівського районного суду від 21 березня 2019 року, яким засуджено,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новини Володимир-Волинського району Волинської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, жителя АДРЕСА_1 , на утриманні двоє малолітніх дітей, несудимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 80 ( вісімдесяти) годин громадських робіт.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 220,38 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.

В С Т А Н О В И Л А :
За вироком суду ОСОБА_7 , визнано винним та засуджено за те, що він 26.10.2018 року приблизно о 15 год.00 хв., перебуваючи біля магазину «Світанок» в с. Волиця Іваничівського району під час конфлікту на грунті особистих неприязних відносин умисно наніс декілька ударів руками в голову та один удар ногою в тулуб ОСОБА_9 , чим спричинив йому тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта №185 від 31.10.2018 року Іваничівського міжрайвідділення Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи на тілі ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень чим
вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
У спільній апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини справи вказують, що вирок Іваничівського районного суду від 21 березня 2019 року, підлягає зміні. Обвинувачений та його представник вважає, що при призначенні покарання не враховано істотних обставин. Так суд врахував повторність, як обтяжуючу обставину, однак кримінальне провадження № 0000251 за ст. 125 КК України було закрите на підставі ч.1 п.7 ст. 284 КПК України через відмову потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення, тому підстав для врахування повторності, як обтяжуючої обставини в даному випадку у суду не було, тому вона підлягає виключенню. Зазначають, що санкція статті є альтернативною та просять замінити громадські роботи на штраф, оскільки хоч офіційно обвинувачений і не є працевлаштованою особою, однак фактично працює та має можливість сплатити штраф.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_9 , - ОСОБА_10 вказує, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити частково, а саме в частині виключення повторності, як обтяжуючої покарання обставини, оскільки суд на момент винесення вироку не володів інформацією щодо закриття іншого кримінального провадження щодо ОСОБА_7 . Врешті вирок суду представник потерпілого просив залишити без змін.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким і в якому обсязі він оскаржений, думку обвинуваченого на його представника адвоката ОСОБА_11 , які кожен зокрема апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_10 які кожен зокрема частково підтримали апеляцію обвинуваченого з мотивів викладених у запереченнях на апеляційну скаргу та думку прокурора, яка підтримала позицію потерпілого ОСОБА_9 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, підтверджуються зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні доказами, які ніким не оспорюються. Його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу України та з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому воно має бути необхідне і достатнє для виправлення особи та попередження нового злочину.

Вирішуючи питання про обрання покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини справи та дані про особу засудженого. Зокрема, те що ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості, характеризуючі дані особи обвинуваченого є виключно позитивними, а також щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину що є пом`якшуючою покарання обставиною.

Разом з тим, судом помилково враховано повторність, як обтяжуючу покарання обставину в силу того, що на момент винесення оскаржуваного вироку у даній справі, суду не було відомо про наявність ухвали Нововолинського міського суду від 20.03.2019 року (а.с. 65), згідно якої провадження щодо іншого кримінального правопорушення, яке скоєно ОСОБА_7 раніше ніж те, що є предметом сьогоднішнього розгляду, було закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від приватного обвинувачення.

З огляду на викладене, вчинення злочину ОСОБА_7 повторно підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку Іваничівського районного суду від 21 березня 2019 року.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні надав суду оригінал квитанції про сплату потерпілому ОСОБА_9 суми майнової та моральної шкоди, яка визначена згідно оскаржуваного вироку Іваничівського районного суду від 21 березня 2019 року в сумі 3495грн. 43 коп. (а.с.85). При цьому обвинувачений пояснив суду, що працює у місті Києві будівельником та просить змінити призначене судом покарання з громадських робіт на штраф, оскільки виконання ним рішення суду щодо громадських робіт, може призвести до втрати місця фактичного працевлаштування, що позбавить його заробітку, а двох його малолітніх дітей матеріального забезпечення. Обвинувачений ОСОБА_7 приніс свої вибачення потерпілому ОСОБА_9 та просив суд врахувати вказані обставини при перегляді вироку суду.

Враховуючи вказані обставини, виходячи з того, що ч.1 ст. 125 КК України має альтернативну санкцію, де крім громадських робіт, передбачене покарання у виді штрафу, беручи до уваги поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме добровільну сплату заподіяної шкоди та думку потерпілого ОСОБА_9 , який поклався на розсуд суду, колегія суддів вважає, що штраф у розмірі 850 грн. буде достатнім для виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню ним нових злочинів в розумінні ст. 50 та 65 КК України.

Зібрані у справі докази та обставини встановлені під час судового засіданні при перегляді справи Волинським апеляційним судом у їх сукупності, дають підстави для задоволення апеляційної скарги сторони захисту та зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання обвинуваченому як такого, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до п.1 ч.1 ст. 408 КПК України.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , задовольнити.

Вирок Іваничівського районного суду від 21 березня 2019 року, щодо ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з вироку обтяжуючу обставину вчинення злочину повторно та змінити покарання за ч.1 ст.125 КК України щодо ОСОБА_7 на штраф у розмірі 850 грн.

В решті вирок Іваничівського районного суду від 21 березня 2019 року залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді :