Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/770/19
Провадження № 1-кс/670/398/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року смт. Віньківці
Слідчий суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

заявника арбітражного керуючого ОСОБА_4

директора ППСВ «Від-Агро» ОСОБА_5

представників ОСОБА_5 -- адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці клопотання слідчого - заступника начальника Віньковецького ВнП, начальника СВ Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Віньковецького районного суду із клопотанням про арешт майна звернувся заступник начальника Віньковецького ВнП - начальник СВ Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_3 , у якому просив накласти арешт шляхом тимчасового позбавлення права ТзОВ «ДМС-Дашківці», ППСВ «ВІД-АГРО», ТОВ «Разер» на відчуження розпорядження та користування земельними ділянками із кадастровими номерами № :03:009:0095, № :03:008:0001, загальною площею 155 га, із наявними на них рослинами зернової культури кукурудзи до моменту прийняття рішення Господарським судом Хмельницької області про законність прийнятого рішення ОСОБА_4 про відмову від правочинів.

Клопотання погоджене начальником Віньковецького відділу Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у провадженні слідчого відділення Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького відділу поліції ГУПН в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000179 від 28.09.2019 за ч. 3 ст. 185 Кримінального Кодексу України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 28.09.2019 року близько обідньої пори, директор ППСВ «Від-Агро» ОСОБА_5 перебуваючи на полі, що розташоване поруч с. Дашківці, Віньковецького району (кадастровий № :03:009:0095, № :03:008:0001) за допомогою спецтехніки та транспортних засобів здійснив крадіжку зерна кукурудзи шляхом його збирання з поля, яке належить на праві суборенди ТОВ «РАЗЕР», чим спричинив останньому матеріальної шкоди в сумі близько 200000 гривень.

Повідомлення про підозру по кримінальному провадженні жодній особі не оголошувалося.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28.09.2019 ОСОБА_4 , який є арбітражним керуючим ТОВ «ДМС-Дашківці», повідомив про те, що просить притягнути до кримінальної відповідальності керівника ППСВ «Від-Агро», який 28.09.2019 року близько 14 години, перебуваючи на полі, що розташоване поруч с. Дашківці, Віньковецького району (кадастровий № :03:009:0095, № :03:008:0001) за допомогою спецтехніки та транспортних засобів здійснив крадіжку зерна кукурудзи шляхом його обмолоту з поля, чим спричинив матеріальної шкоди ТОВ «Разер» в сумі близько 200000 гривень.

За таких обставин в даному діянні вбачаються ознаки крадіжки за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно реєстру прав на нерухоме майно 24.11.2008 року укладено договір оренди, а саме ТзОВ «ДМС-Дашківці» орендувало у Віньковецької РДА земельні ділянки № :03:009:0095, № :03:008:0001 загальною площею 155 га, строком до 11.12.2033 року.

Згідно договору суборенди земельної ділянки від 01.11.2014 pоку, укладеного між суборендодавцем земельної ділянки № :03:009:0095, № :03:008:0001 - ТзОВ «ДМС-Дашківці» в особі ОСОБА_9 , ППСВ «ВІД-АГРО» в особі ОСОБА_5 отримало в суборенду вказані земельні ділянки загальною площею 155 га строком на 19 років.

27.11.2018 pоку арбітражний керуючий ОСОБА_4 на підставі рішення про відмову від правочинів серія та номер: 924/1190/16-54 відмовився від договорів суборенди від 01.11.2014 року між ТзОВ «ДМС-Дашківці» та ППСВ «Від-Агро».

17.12.2018 року ППСВ «Від-Агро» звернулось з позовною заявою до Господарського суду Хмельницької області про скасування рішення ОСОБА_4 про відмову від правочинів, однак кінцеве рішення по справі ще не прийнято.

ОСОБА_5 навесні 2019 року здійснив засів земельних ділянок № :03:009:0095, № :03:008:0001 зерновою культурою кукурудзи.

У подальшому між ТзОВ «ДМС-Дашківці» та ТОВ «Разер» укладено договір суборенди земельних ділянок № :03:009:0095, № :03:008:0001.

Разом з тим незважаючи на те, що земельні ділянки були засіяні зерновою культурою кукурудзи за вказівкою ТОВ «Від-Агро» розпочався збір вказаних зернових культур.

28.09.2019 року в ході проведення огляду місця події виявлено та вилучено за межами несеного пункту поблизу с. Дашківці, Віньковецького району, на території зазначених земельних ділянок, що знаходяться на території Дашковецької сільської ради, транспортні засоби та спецтехніку, які здійснювали збір та перевезення зернової культури кукурудзи.

На даний час на частині вказаних земельних ділянок урожай зернової культури кукурудзи не зібраний, а в іншій частині земельні ділянки перебувають у обробленому стані.

Допитані як свідки комбайнери підтвердили у своїх показаннях, що вони працювали на земельних ділянках по збору кукурудзи неподалік с. Дашківці, Віньковецького району та зерно кукурудзи завантажували у вантажівки та в подальшому на даному полі були зупинені працівниками поліції.

Допитані як свідки водії вантажних транспортних засобів підтвердили у своїх показаннях, що вони працювали на земельних ділянках по збору кукурудзи неподалік між с. Славута, та с. Дашківці, Віньковецького району для навантаження зерна кукурудзи у їхні транспортні засоби та в подальшому на даному полі були зупинені працівниками поліції.

29.09.2019 проведемо додатковий огляд місця події транспортних засобів, та у напівпричепі марки «ВАРЗ» модель «0192», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться близько 41 м куб. зерна кукурудзи, у автомобілі марки КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , знаходиться близько 21 м куб. зерна кукурудзи, у причепі марки «СЗАП», д.н.з. НОМЕР_3 , знаходиться близько 18 м куб. зерна кукурудзи, у напівпричепі марки «ВАРЗ» модель «0192», д.н.з. НОМЕР_4 , знаходиться близько 41 м куб. зерна кукурудзи, у причепі марки ПБН-40, д.н.з. НОМЕР_5 , знаходиться близько 40 м куб. зерна кукурудзи.

Крім того 04.10.2019 року до Віньковецького ВнП від арбітражного керуючого ОСОБА_4 надійшло клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в якому він просить невідкладно вжити необхідних заходів на арешт урожаю на земельних ділянках ТОВ «ДМС-Дашківці» № :03:009:0095, № :03:008:0001 у спосіб звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням, та повідомив про свою готовність взяти арештоване майно на зберігання до зняття з нього арешту.

Постановою від 04.10.2019 вказані земельні ділянки з кадастровими номерами № :03:009:0095, № :03:008:0001, які частково засіяні зерновою культурою кукурудзи, у кримінальному провадженні визнано речовим доказом.

30.09.2019 року зібране зерно кукурудзи передано із транспортних засобів на зберігання ОСОБА_5 та згідно відомості про вантаж вага зданого зерна кукурудзи із транспортного засобі марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_6 , становить 28460 кг, із транспортного засобу марки «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_7 , становить 28980 кг, із транспортного засобу марки КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 28840 кг, в причепі марки ПБН-40, д.н.з. НОМЕР_5 , знаходиться близько 40 м куб. зерна кукурудзи.

Згідно інформаційної довідки Хмельницької торгово-промислової палати, орієнтовна ціна на зернову культуру кукурудзи по Хмельницькій області станом на 02.10.2019 року становить 3150 грн/т, тобто загальна вага зерна кукурудзи, яке було виявлене на вказаних транспортних засобах під час огляду місця події від 28.09.2019 складає близько 114 тонн на суму біля 360000 грн.

На момент досудового розслідування даного кримінального провадження виникла необхідність в накладені арешту на земельні ділянки № :03:009:0095, № :03:008:0001 загальною площею 155 га, які частково засіяні зерновою культурою кукурудзи, з метою забезпечення таким чином виконання завдань кримінального провадження щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, так як не накладення арешту на вказані земельні ділянки може призвести до можливості його використання, що може зашкодити кримінальному провадженні, крім цього вказані земельні ділянки у даному кримінальному провадженні матимуть значення доказів злочину та є предметом злочину.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити, та прохав накласти арешт на земельні ділянки із наявними на них рослинами кукурудзи з метою убезпечення в подальшому вчинення злочину, зокрема крадіжки кукурудзи, а щодо строку накладення арешту покладався на думку суду.

Арбітражний керуючий ОСОБА_4 клопотання також підтримав, однак вважав за недоцільне накладати арешт на зазначене майно до моменту прийняття рішення Господарським судом Хмельницької області про законність прийнятого рішення ОСОБА_4 про відмову від правочинів, вказуючи, що строки закінчення розгляду справи цим судом не відомі.

Директор ППСВ «Від-Агро» ОСОБА_5 та його представники -адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечували.

Зокрема, адвокат ОСОБА_6 звертав увагу слідчого судді на необґрунтованість клопотання та відсутність підстав для його задоволення, адвокат ОСОБА_7 наголошував на тому, що в даному випадку між сільськогосподарськими підприємствами виник цивільно-правовий спір щодо використання спірних земельних ділянок та збору зерна кукурудзи, тому підстав для порушення кримінального провадження не було.

Заслухавши учасників, дослідивши додані до клопотання письмові докази, слідчий суддя доходить такого.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно з ч. ч. 2, 3, 4 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.
Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.09.2019 року за № 0000179, 28.09.2019 року близько обідньої пори, директор ППСВ «Від-Агро» ОСОБА_5 перебуваючи на полі, що розташоване поруч с. Дашківці, Віньковецького району (кадастровий № :03:009:0095, № :03:008:0001) за допомогою спецтехніки та транспортних засобів здійснив крадіжку зерна кукурудзи шляхом його збирання з поля, яка належить директору ТОВ «РАЗЕР» ОСОБА_10 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди в сумі близько 200000 гривень.

Із протоколу огляду місця події від 28.09.2019 року слідує, що слідчим на території поля, яке розташоване між с. Дашківці та с. Славута, виявлено та вилучено транспортні засоби: автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_6 , причеп до нього, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , та причеп до нього, д.н.з. НОМЕР_3 , автомобіль марки «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_8 , та причеп до нього, д.н.з. НОМЕР_4 , трактор, д.н.з. НОМЕР_9 , з причепом, д.н.з. НОМЕР_5 , та комбайни -- д.н.з. НОМЕР_10 та д.н.з. НОМЕР_11 .

Згідно з протоколом огляду місця події від 29.09.2019 року, транспортні засоби: автомобіль марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_6 , причеп до нього, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , та причеп до нього, д.н.з. НОМЕР_3 , автомобіль марки «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_8 , та причеп до нього, д.н.з. НОМЕР_4 , трактор, д.н.з. НОМЕР_9 , з причепом, д.н.з. НОМЕР_5 , заповнені зерном кукурудзи.

Відповідно до розписок від 29.09.2019 року, директор ППСВ «Від-Агро» ОСОБА_5 отримав від працівників поліції на відповідальне зберігання вищезазначені транспортні засоби, які заповнені зерном кукурудзи.

За даними накладних від 30.09.2019 року,ТОВ «Агродар-Бар» прийнято від ППСВ «Від-Агро» 28460 кг зерна кукурудзи, яке знаходилося у транспортному засобі д.н.з. НОМЕР_6 ; 28840 кг зерна кукурудзи, яке знаходилося у транспортному засобі д.н.з НОМЕР_12 ; 28980 кг зерна кукурудзи, яке знаходилося у транспортному засобі д.н.з. НОМЕР_8 , та згідно протоколу огляду місця події від 29.09.2019 року близько 40м куб. зерна кукурудзи знаходиться у бункері-накопичувачі марки ПБН-40, д.н.з. НОМЕР_5 , який прикріплений до транспортного засобу марки FENDT 936 Vario завод. № НОМЕР_13 , д.н.з. НОМЕР_9 .

Постановою слідчого від 04.10.2019 року про визнання предмету речовим доказом, по кримінальному провадженні № 0000179 земельні ділянки з кадастровими номерами № :03:009:0095, № :03:008:0001, які частково засіяні зерновою культурою кукурудзи, визнано речовими доказами.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Отже при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону начальник слідчого відділення, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Начальник слідчого відділення, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що накладення арешту на земельні ділянки матиме значення доказів та є предметом злочину, а в судовому засіданні вказав, що накладення арешту необхідне для убезпечення в майбутньому вчинення крадіжки кукурудзи на земельних ділянках.
Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених в ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.
Згідно з ч. 3 ст.110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Виходячи з наведених вимог закону, слідчий суддя переконаний, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України.
Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви, з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз і зробити висновок про відповідність цього майна критеріям ст. 98 КПК України та про наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України, та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна, а саме рослин кукурудзи, підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно з положеннями ст. 171 КПК України, наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як саме клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, слідчий, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом з урахуванням положень ст. 98 КПК України, однак таких дій вчинено не було з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна(рослин кукурудзи) речовим доказом.
Це, в свою чергу, нівелює мету накладення арешту на майно - забезпечення збереження речових доказів, так як неможливо забезпечити збереження того, чого реально у кримінальному провадженні не існує, і фактично не являється ні предметом ні об`єктом вчинення злочину за станом на час розгляду клопотання з огляду на пояснення слідчого про те, що ростучі рослини кукурудзи можуть бути кимось викрадені.
Крім того, слідчий суддя, застосовуючи у кожному конкретному кримінальному провадженні вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Так, при накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Також наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.
Так, в клопотанні слідчого відсутні відомості про потерпілу особу, розмір заподіяної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення достовірно не встановлений.
Крім того, у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, а це, в свою чергу, свідчить, що у цій справі орган досудового розслідування на даному етапі кримінального провадження не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.
На підставі наведеного, враховуючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту земельної ділянки для його власника та інших осіб, за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника та користувачів майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про необґрунтованість клопотання, у зв`язку з чим воно задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 98, ст. 167, ст. 168, ст. 170, ст. 171, ст. 172, ст. 173, ст. 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого - заступника начальника Віньковецького ВнП, начальника СВ Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя

Віньковецького районного суду ОСОБА_1