Справа №504/2274/19
УХВАЛА
09.12.2019 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальні акти по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000579 від 22.05.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001119 від 12.10.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.187 КК України та ч.1 ст.263 КК України, відносно якого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.12.2019р.,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді Комінтернівського районного суду ОСОБА_1 перебуває об`єднана справа за обвинувальними актами по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000579 від 22.05.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001119 від 12.10.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.187 КК України та ч.1 ст.263 КК України.

В судовому засіданні прокурори Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявили клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки строк обраного на досудовому розслідуванні запобіжного заходу спливає, а перебуваючи на волі останній може переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 просила суд обрати ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, в свою чергу ОСОБА_5 пояснив, що він не хоче сидіти у в`язниці та заперечував щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення яких були сповіщені своєчасно, належним чином, однак надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку про задоволення клопотання виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі цього, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

- ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Продовжене тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /справа W. против Switzerland, судове рішення від 26.01.1993 року § 30/.

Суд, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, приходить до наступного.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні умисних тяжких злочинів, в нього відсутні міцні соціальні зв`язки: він неодружений, не має будь-яких осіб на утриманні, підтверджених джерел існування, постійного місця проживання. Вказані обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, характеру інкримінованих злочинів свідчить про існування ризику переховування від суду.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_5 неодноразово засуджений, як встановлено відносно нього у Комінтернівському районному суду Одеської області перебуває ще три обвинувальні акти (судді ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ), що свідчить про те, що ОСОБА_5 належних висновків для себе не робить, та перебуваючи на свободі знову може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Окрім того, обвинуваченим та його захисником не надано жодного доказу на підтвердження того, що заявлені у клопотанні ризики є неактуальними.

Враховуючи, що обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти доведеним ризикам, зважаючи на обставини справи, дані про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним обрати запобіжний захід ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою.

Обираючи ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що саме цей запобіжний захід забезпечить належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи, що злочини (ч.2 ст.187 КК України), у яких обвинувачується ОСОБА_5 вчинені із застосуванням насильства/ погрозою застосування насильства, суд вважає, що встановлювати розмір застави є недоцільним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 197, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурорів Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань (№21) Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України» строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з 09.12.2019 року.

Закінчення строку тримання під вартою визначити 07.02.2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурорам та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1