Справа № 206/4893/19
1-кп/206/340/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000589 від 12.06.2019 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

02 вересня 2019 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000589 від 12.06.2019 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та залишаються, а відтак останній знаючи про покарання, яке йому загрожує за вчинені ним злочини, може переховуватись від органу суду. ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, будучи раніше судимим, має не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, вчинив нові злочини, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України, які згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів відповідно, за ч. 1 ст. 115 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора та просила задовольнити.
Представник потерпілого ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та просив задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник-адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні, при вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, покладалась на розсуд суду.
Колегія суддів, дослідивши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Колегією суддів встановлено, що 06.12.2019 закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , визначений ухвалою суду від 10.10.2019.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , колегія суддів, у відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за ч. ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України, які згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, за ч. 1 ст. 115 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, та вважає наявними підстави для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на наступне.
Ризиками, які колегія суддів оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, може погрозами чи іншим способом незаконно впливати на свідків з метою зміни ними в подальшому свідчень по вищевказаному кримінальному провадженню.
Дані відносно особи обвинуваченого, враховуються судом, однак вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_5 , маючий не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, вчинив нові тяжкі та особливо тяжкі злочини, з місця події втік після скоєння злочину, та намагався приховати сліди вчинення ним злочинів. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, а відтак викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку. Беручи до уваги викладене, а також обставини кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід буде достатнім засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором.
Більш того, враховуючи, що на даній стадії судового розгляду у кримінальному провадженні розпочато, однак не допитані свідки та не дослідженні докази, а також наявність всіх тих ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу, колегія суддів вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під подальшого судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, визначені судом.
Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,372 КПК Україн, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів починаючи з 20.12.2019 до 15.01.2020 до 12 год.00 хв. включно. Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів на підставі рішення Конституційного суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3