МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/812/638/19 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000133 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2019 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, такого, що не має судимості в силу статті 89 Кримінального кодексу України (надалі КК України), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
- визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг обвинуваченого.
Просить вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2019 року змінити, пом`якшити покарання до штрафу або громадській робіт.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 КК України, на ОСОБА_6 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, та роботи.

Узагальнені доводи апеляційних скарг обвинуваченого.
Апелянт вважає, що до нього може бути застосовано більш м`які види покарання з урахуванням його щирого каяття, наявності на утриманні неповнолітньої дитину, його статусу ветерана війни, а також не подання цивільного позову.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 6 січня 2017 року близько 19:00 години, ОСОБА_6 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Шкільна» по ПГУ в м. Миколаєві, біля магазину «Продукти 24», побачив у пакеті ОСОБА_9 планшет марки «Nomi C07009» (IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 ) чорного кольору, вартістю 1399 грн., після чого у нього виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, з пакету таємно викрав планшет марки «Nomi C07009», вартістю 1399 грн. належний ОСОБА_9 .
В подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, а саме, заклав його до ПТ «Ломбард Єв.Ро.Фінанс», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 26Б, спричинивши ОСОБА_9 майнову шкоду у розмірі 1399 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 , у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про її винуватість у вчинені цього злочину. Судом першої інстанції докази досліджені в порядку, передбаченому вимогами частини 3 статті 349 КПК України. Фактичні обставини справи та кваліфікація злочину за частиною 1 статті 185 КК України апелянтом не оспорюються, а тому, відповідно до положень частини 1 статті 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються
Вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідає вимогам статті 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Порушень Конституції України, КПК України, які б були безумовними підставами для скасування вироку, суд апеляційної інстанції не виявлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненої ним злочину, який, відповідно статті 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який є таким, що не має судимості в силу статті 89 КК України, його посередню характеристику за місцем проживання, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, перебування на обліку у лікаря нарколога з 2017 року з діагнозом «РПП внаслідок вживання опіоїдів, каннабіоїдів, баклофенну зі шкідливими наслідкми», обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Рішення суду першої інстанції про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, є таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину. На думку суду апеляційної інстанції призначене судом першої інстанції покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Також належним чином мотивовано застосування судом першої інстанції положень статті 75 КК України щодо звільненні засудженого від відбування покарання з випробуванням.
Твердження апелянта щодо його статусу ветерана війни, не є визначальним, враховуючи враховані судом першої інстанції усі дані про його особу.
За такого, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Разом з тим, як слідує з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції під час судового розгляду не вирішив питання щодо застосування Закону України «Про застосування амністії в Україні» № 392/96-ВР від 1 жовтня 1996 року.
Згідно з пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIII, який набрав чинності 7 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Оскільки ОСОБА_6 вчинив умисний злочин середньої тяжкості, має малолітню дитину ОСОБА_10 2011 року, листопада місяця, 6-го дня народження, та не позбавленні щодо неї батьківських прав, заявив відповідне клопотання та просив застосувати до нього акт амністії, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_6 пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Заборон, передбачених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 року № 392/96-ВР та статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIII для застосування амністії до Власова не встановлено.
Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 408, 414, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.
На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік, призначеного вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2019 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: