Дата документу 10.06.2019 Справа № 331/746/19
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/526/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/746/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0004059, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2018 року, за підозрою ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,5 ст.185, ч.4 ст.358 КК України.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 5 ст.185, ч.4 ст.358 КК України. Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що вказаній особі обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: в період часу з 03.12.2018 по 09.12.2018 громадянин ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , вчинив незаконний демонтаж та крадіжку частини магістрального трубопроводу МТ-1 ПК 32+25 до ПК 35+40, загальною протяжністю 315 м, що належить Вільнянському міжрайонному управлінню водного господарства.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, але не пізніше листопада 2018 року ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, вступив у злочинну змову з мешканцем міста Запоріжжя ОСОБА_10 , з яким обумовив та спланував таємне викрадення чужого майна - частини магістрального трубопроводом МТ-1 ПК 32+25 до ПК 35+40 Запорізької зрошувальної системи Вільнянського МУВГ, шляхом його викопування, демонтажу та вивезення з метою його подальшого збуту під виглядом металобрухту.

На початку грудня 2018 року ОСОБА_8 , більш точна дата під час досудового розслідування не встановлена, на виконання спільного з ОСОБА_10 злочинного плану, з метою особистого збагачення, діючи з корисливих мотивів, підшукав та ввівши в оману щодо наявності у нього законних підстав розпорядження зазначеним вище магістральним трубопроводом, залучив мешканців Запорізької області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в якості виконавців робіт із демонтажу трубопроводу, а також ОСОБА_15 у якості водія екскаватора Липхер А902, д.н.з. НОМЕР_1 , а також з використанням вантажного автомобіля «УРАЛ» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_16 , які здійснили роботи із порізки, очищення, навантаження та перевезення частин вищевказаного трубопроводу.

У подальшому, в період часу з кінця листопада 2018 року, більш точна дата під час досудового розслідування не встановлена по 09.12.2018, під загальним керівництвом ОСОБА_10 та безпосереднім контролем ОСОБА_8 , ОСОБА_15 з використанням екскаватора Липхер А902, д.н.з. НОМЕР_1 , знаходячись неподалік перехрестя вул. Технікумовської в м. Запоріжжя та автомобільної магістралі Е105 сполученням Харків-Сімферополь, викопав частину магістрального трубопроводу МТ-1 ПК 32+25 до ПК 35+40 загальною протяжністю 315 метрів, який належить на праві власності Вільнянському МУВГ, після чого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за допомогою будівельних інструментів здійснили очищення частини трубопроводу від смоли та іржі, за допомогою плазмових різаків здійснили його порізку та з використанням вантажного автомобіля «УРАЛ» д.н.з. НОМЕР_2 , навантажили порізані частини трубопроводу та розпорядились ними шляхом подальшого збуту.

Відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №10-245/21-26 від 11.04.2019 ринкова вартість таємно викраденого майна - частини магістрального трубопроводу «МТ-1», загальною протяжністю 315 м, діаметр 1420мм, товщина 12мм складає 1706304 гривень 60 копійок, що у більше ніж 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до п.4 примітки до ст.185 КК України є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи невідворотне настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, вчинив таємне викрадення частини магістрального трубопроводу МТ-1 ПК 32+25 до ПК 35+40, загальною протяжністю 315 м, що належить Вільнянському міжрайонному управлінню водного господарства.

Крім цього, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел спрямований на крадіжку чужого майна у великих розмірах, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, але не пізніше 30.01.2019, ОСОБА_8 , за попередньою змовою із ОСОБА_10 , за пособництвом ОСОБА_17 , з метою особистого збагачення, діючи з корисливих мотивів, вчинив незаконний демонтаж сталевого кожуха (труби) діаметром 1400 мм, товщиною металу 12 мм, довжиною 78 метрів, масою 30877,47 кг, що належить на праві власності комунальному підприємству «Водоканал» Запорізької міської ради, обліковується під інв. №30837.

Так, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , усвідомлюючи що демонтаж та вивезення частини сталевого кожуха (труби) діаметром 1400 мм, товщиною металу 12 мм, довжиною 78 метрів, масою 30877,47 кг, що належить на праві власності КП «Водоканал» ЗМР, буде здійснюватись відкрито, на очах сторонніх осіб, у тому числі працівників правоохоронних органів, з метою приховування протиправної діяльності та надання ознак законності злочинним діям, залучили у якості пособника для виконання спільного злочинного плану заступника начальника Інспекції з благоустрою Запорізької міської ради ОСОБА_17 , який в силу займаної посади та виконуваних обов`язків має можливість та повинен сприяти вчиненню злочину шляхом надання зразків дозвільних документів на проведення ремонтних робіт під мостовим переходом в районі вул. Яценко у м. Запоріжжя, а також порадами та вказівками щодо недопущення виявлення злочину працівниками правоохоронних органів.

В подальшому, у невстановлений під час досудового розслідування період часу, але не пізніше 28.08.2018, перебуваючи у невстановленому місці, діючи з прямим умислом на приховування протиправної діяльності ОСОБА_10 із використанням мессенджера «WhatsApp», в ході спілкування в чаті між абонентом з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , який знаходиться у використанні ОСОБА_17 , та номером мобільного телефону НОМЕР_4 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_10 , отримав фотографії завірених копій оригіналів документів, а саме: «Договор №29 купли-продажи промышленных товаров от 06.08.2018», «Спецификацию к договору №29 от 06.08.2018», «Акт цеха №12 ООО «ЗТМК» от 08.08.2018 №3675-24», «Лист про надання згоди районної адміністрації по Вознесенівському району ЗМР від 04.06.2018».

У невстановлений досудовим розслідуванням період часу, але не пізніше 30.01.2019, ОСОБА_8 , діючи на виконання спільного із ОСОБА_10 , злочинного плану, підшукав та ввівши в оману щодо наявності у нього законних підстав розпорядження зазначеним вище майном, залучив в якості виконавців робіт із демонтажу сталевого кожуха труби мешканців Запорізької області ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , у володінні якого перебував автомобіль «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_5 , які в подальшому з використанням плазмових різаків здійснили його порізку та завантажили порізані частини сталевого кожуха труби у вищевказаний автомобіль.

28.01.2019, з метою надання ознак законності своїм злочинним діям та приховування протиправної діяльності ОСОБА_8 , діючи на виконання спільного із ОСОБА_10 злочинного плану, за пособництвом ОСОБА_17 , направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи неподалік будинку № 16 по вул. Яценка в м.Запоріжжі, після приїзду на вказане місце працівників патрульної поліції ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 пред`явив останнім заздалегідь підроблені невстановленими досудовим розслідуванням особами документи, а саме: «Договор №29 купли-продажи промышленных товаров от 06.08.2018», «Спецификацию к договору №29 от 06.08.2018», «Акт цеха №12 ООО «ЗТМК» от 08.08.2018 №3675-24», «Лист про надання згоди районної адміністрації по Вознесенівському району ЗМР від 04.06.2018», які були підроблені базуючись на документах, наданих з метою сприяння вчинення злочину ОСОБА_17 . У зв`язку із пред`явленими ОСОБА_8 документами співробітники патрульної поліції м. Запоріжжя ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , не виявили в діях вищевказаних осіб ознак злочину, та не мали законних підстав для припинення їх протиправної діяльності.

У подальшому, в невстановлений під час досудового розслідування період часу, але не пізніше ніж з 28.01.2019 по 30.01.2019 під загальним керівництвом ОСОБА_10 та безпосереднім контролем ОСОБА_8 , знаходячись неподалік будинку №16 по вул. Яценка у м. Запоріжжі, ОСОБА_20 здійснив порізку сталевого кожуха, ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , завантажили їх в автомобіль «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_5 порізані частини сталевого кожуха труби, після чого ОСОБА_21 , за вказівкою ОСОБА_8 , перевіз викрадене майно до пункту приймання металобрухту, після чого збув порізані частини сталевого кожуха труби за невстановлену під час досудового розслідування суму невстановленій досудовим розслідуванням особі.

Відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №10-259/21-27 від 11.04.2019, ринкова вартість таємно викраденого майна - сталевого кожуха (труби) діаметром 1400 мм, товщиною металу 12 мм, довжиною 78 метрів, масою 30877,47 кг, складає 381336 гривень 75 копійок, що у більше ніж 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до п.4 примітки до ст.185 КК України є великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи невідворотне настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, вчинив таємне викрадення сталевого кожуха (труби) діаметром 1400 мм, товщиною металу 12 мм, довжиною 78 метрів, масою 30877,47 кг, що належить на праві власності комунальному підприємству «Водоканал» Запорізької міської ради, обліковується під інв. №30837.

Крім того, 28.01.2019 ОСОБА_8 , діючи умисно, 28.01.2019 використав завідомо підроблені документи, надавши їх працівникам патрульної поліції ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 з метою надання ознак законності своїм злочинним діям та приховування своєї протиправної діяльності.

У невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 28.08.2018, перебуваючи у невстановленому місці, діючи з прямим умислом на приховування протиправної діяльності ОСОБА_10 із використанням мессенджера «WhatsApp», в ході спілкування в чаті між абонентом з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , який знаходиться у використанні ОСОБА_17 , та номером мобільного телефону НОМЕР_4 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_10 , отримав фотографії завірених копій оригіналів документів, а саме: «Договор №29 купли-продажи промышленных товаров от 06.08.2018», «Спецификацию к договору №29 от 06.08.2018», «Акт цеха №12 ООО «ЗТМК» от 08.08.2018 №3675-24», «Лист про надання згоди районної адміністрації по Вознесенівському району ЗМР від 04.06.2018».

У подальшому, перебуваючи у невстановленому під час досудового розслідування місці, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу та у невстановлений спосіб ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_10 зображення завірених копій оригіналів документів, а саме: «Договор №29 купли-продажи промышленных товаров от 06.08.2018», «Спецификацию к договору №29 от 06.08.2018», «Акт цеха №12 ООО «ЗТМК» от 08.08.2018 №3675-24», «Лист про надання згоди районної адміністрації по Вознесенівському району ЗМР від 04.06.2018»

28.01.2019, з метою надання ознак законності своїм злочинним діям та приховування протиправної діяльності ОСОБА_8 , діючи на виконання спільного із ОСОБА_10 злочинного плану, за пособництвом ОСОБА_17 направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи неподалік будинку № 16 по вул. Яценка в М.Запоріжжі, після приїзду на вказане місце працівників патрульної поліції ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 пред`явив останнім заздалегідь підроблені невстановленими досудовим розслідуванням особами документи, а саме: «Договор №29 купли-продажи промышленных товаров от 06.08.2018», «Спецификацию к договору №29 от 06.08.2018», «Акт цеха №12 ООО «ЗТМК» от 08.08.2018 №3675-24», «Лист про надання згоди районної адміністрації по Вознесенівському району ЗМР від 04.06.2018», які були підроблені базуючись на документах, наданих з метою сприяння вчинення злочину ОСОБА_17 . У зв`язку із пред`явленими ОСОБА_8 документами співробітники патрульної поліції м. Запоріжжя ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , не виявили в діях вищевказаних осіб ознак злочину, та не мали законних підстав для припинення їх протиправної діяльності.

Таким чином, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи невідворотне настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, використав завідомо підроблений документу з метою приховування протиправної діяльності.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки вчинив особливо тяжкий злочин; незаконно впливатиме на свідків у кримінальному провадженні, враховуючи, що на цей час допитано всіх свідків, які володіють інформацією про протиправну діяльність останнього; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи, що ОСОБА_8 займає впливове становище серед кримінального елементу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється з метою отримання грошових коштів або при здійсненні впливу на свідків вчинити інший злочин. За таких обставин слідчий вважає застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу неможливим, оскільки він не забезпечить цілей кримінального провадження.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, що вперше ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у січні 2019 року та з цього часу підозрюваним нового злочину не вчинялося, органом досудового розслідування фактично доповнюється та уточнюється правова кваліфікація інкримінованих підозрюваному дій шляхом вручення нової підозри, даних про те, що застосовуваний раніше запобіжний захід у вигляді домашнього арешту порушується ОСОБА_8 у слідчого судді відсутні, за період застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу нових правопорушень не вчинив, епізоди, що пред`явлені ОСОБА_8 у новій підозрі, вчинені до обрання останньому вказаного запобіжного заходу. В судовому засіданні слідчому судді також не надано документів, які б підтверджували, що обраний раніше запобіжний захід не є дієвим. Наявні та можливі по справі ризики, в тому числі і наведені слідчим у своєму клопотанні, враховані слідчими суддями при розгляді попередніх клопотань, доводи як сторони захисту, так і сторони обвинувачення, не змінилися та нових ризиків не виникло. Слідчий фактично обґрунтував клопотання тяжкістю вчинених кримінальних правопорушень, що не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту повністю відповідає цілям даного кримінального провадження, тому підстав для погіршення становища підозрюваного не вбачається.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів зазначає, що санкцією ч.5 ст.185 КК України передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, тобто скоєний ОСОБА_8 злочин відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким, що не було враховано слідчим суддею під час винесення ухвали.

Також, слідчий суддя не взяв до уваги доводи слідчого та прокурора про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, наявність обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу та наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, приховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення нового кримінального правопорушення. Знаходження підозрюваного під домашнім арештом не виключає можливості переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховування або спотворення ним речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, та вчинення нового кримінального правопорушення. Тільки ізоляція підозрюваного в умовах тримання під вартою може реально запобігти вищевказаним ризикам.

Слідчим суддею не наводяться будь-які данні щодо наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків та в чому вони полягають. Не з`ясовано та не зазначено, яку ж саме репутацію (позитивну, негативну) та в яких саме колах має підозрюваний. При цьому, обґрунтування слідчого судді щодо вагомості наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення та тяжкості можливого майбутнього покарання навпаки лише підтверджують правильність позиції сторони обвинувачення щодо обрання більш сурового запобіжного заходу, аніж домашній арешт.

Таким чином, висновок слідчого судді про можливість застосування запобіжного заходу менш сурового, ніж запропонованого стороною обвинувачення, в порушення вимог ст.370 КПК України, є необґрунтованим.

На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора на підтримання апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя цих вимог закону дотримався.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оскаржується, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_8 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що матеріалами кримінального провадження не підтверджено існування ризиків, на які посилається слідчий.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , колегія суддів враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Як встановлено слідчим суддею та перевірено апеляційним судом, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2019 року в рамках даного кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13.02.2019 року змінений на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2019 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 продовжено до 27.05.2019 року. Тобто, на момент розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 термін обраного раніше запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ще не сплив. Наявні по справі ризики, в тому числі і наведені слідчим у своєму клопотанні, вже були враховані слідчими суддями при розгляді попередніх клопотань, а також колегією суддів Запорізького апеляційного суду, нові ризики не з`явились. Клопотання слідчого фактично обґрунтоване тяжкістю вчинених кримінальних правопорушень та пред`явленням ОСОБА_8 нової підозри.

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, слідчий суддя постановляючи ухвалу прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.5 ст.185, ч.4 ст.358 КК України, проте на переконання слідчого судді, слідчий і прокурор в судовому засіданні не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам передбаченим п.п.1, 2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, на наявність яких, міститься посилання в клопотанні, оскільки підозрюваному ОСОБА_8 раніше вже був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, після застосування якого умов вказаного запобіжного заходу останній не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя, керуючись дискреційними повноваженнями, прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені. Також суду не надано доказів того, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Колегія суддів наголошує на тому, що прокурор зобов`язаний довести наявність таких ризиків, які б у своїй сукупності переважали усі розумні сумніви суду, при цьому, прокурор не обмежений у своєму праві повторно звернутися до слідчого судді або суду у разі виникнення ризиків, які могли б вважатися розумно підтвердженими.

Отже, слідчим у клопотанні, та прокурором у судовому засіданні, жодним чином не доведено недостатність застосування щодо ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним ризикам, а в матеріалах справи відсутні переконливі докази, які давали б підстави вважати, що підозрюваний, знаходячись під домашнім арештом, може здійснити спроби переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Не навів таких доказів й прокурор в апеляційній скарзі.

Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується апелянт. Натомість, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст.177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії»).

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0004059, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2018 року, за підозрою ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,5 ст.185, ч.4 ст.358 КК України, - без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4