Справа № 158/2269/19
Провадження № 1-кп/0158/164/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 0000407 від 19.07.2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, неодруженого, невійськовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого:

- 16.12.2000 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 31.03.2011 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 107 КК України звільненого постановою Миколаївського міського суду Миколаївської області від 19.09.2012 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 4 місяці 25 днів;

- 01.06.2013 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 29.05.2015 року звільненого умовно-достроково з місць позбавлення волі на невідбутий термін покарання 6 місяців 10 днів;

- 16.11.2015 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 12.12.2018 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 18 липня 2019 року близько 16 год. 20 хв. у смт. Цумань по вул. Шевченка Ківерцівського району Волинської області поблизу будинку № 5, керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, повторно, шляхом вільного доступу через незачинені на замок дверцята, проник до транспортного засобу марки «Mazda Premasy» д.н.з. « НОМЕР_1 », яким користується ОСОБА_5 , звідки таємно викрав жіночу сумку білого кольору, яка для потерпілої не становить матеріальної цінності та наявне у ній майно, а саме паспорт громадянина України потерпілої та мобільний телефон марки «HTC HD mini» з сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», чим спричинив збитки потерпілій на загальну суму 436 грн. 67 коп.

Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, давши суду показання про те, що він справді викрав сумку жіночу з машини, де був мобільний телефон та інші перелічені речі, просить суворо не карати. Вину визнає.

Потерпіла ОСОБА_5 згідно з поданою заявою вказала, що збитки їй відшкодовані частково в розмірі 1000 гривень, при призначенні покарання поклалась на розсуду суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, що наведені у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не бажають оспорювати фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу.

Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, по місцю проживання характеризується посередньо.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання підсудного, суд вважає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття та часткове відшкодування завданої шкоди.

З передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд не вбачає жодної.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 4 червня 2010 року, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз врахувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. А тому не може бути врахована судом як обтяжуюча обставина вказана у обвинувальному висновку обставина рецидив злочинів на підставі ч. 4 ст. 67 КК України.

З урахуванням викладеного, характеру і ступеня небезпеки скоєного злочину, який відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, особи підсудного, який за місцем проживання характеризується посередньо, вину у вчиненому визнав, розкаявся, відповідно до досудової доповіді органу пробації до нього неможливе застосування покарання не пов`язаного із обмеженням чи позбавленням волі на певний строк, раніше неодноразово судимий, а також враховуючи обставини справи, думку потерпілої суд призначає ОСОБА_4 покарання необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного неможливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази:

- мобільний телефон, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 залишити потерпілій.

Стягнути зі ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати, пов`язані із проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 436 грн. 67 коп.

Цивільний позов заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, призначивши покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Речові докази:

- мобільний телефон, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 залишити потерпілій.

Стягнути зі ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати, пов`язані із проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 436 грн. 67 коп.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1