В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.06.2019 Справа №607/22185/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002251 від 5 серпня 2018 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, не працюючого, котрий проживає по АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування та прокурором ОСОБА_3 пред`явлене обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України за наступних обставин:

«03 серпня 2018 року, близько 20 год. 20 хв., у ОСОБА_3 , який перебував на сходовій клітці 4-го поверху, на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 близько 20 години 20 хвилин, 3 серпня 2018 року, перебуваючи на сходовій клітці 4-го поверху, під`їзду №4, що по АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту, який виник під час спільного вживання спритних напоїв, наніс останньому декілька ударів кулаками обох рук в ділянку обличчя та голови, чим спричинив ОСОБА_5 садна тім`яної ділянки голови, сколи емалі коронкових частин 1-2-го верхніх лівих зубів, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень та рани ділянки лівої брови і верхньої губи справа, які за степенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, слідчий за погодженням з прокурором дійшли до переконання, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене, ч.2 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ».

Однак, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно виправдати за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України з наступних мотивів.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вини у скоєнні інкримінованого злочину не визнав.

По суті провадженні повідомив, що влітку, точнішої дати не пригадує він перебував по місцю проживання. На балконі, викурюючи сигарету, помітив потерпілого ОСОБА_5 , котрий повертався з роботи. Потерпілий запропонував йому вжити спиртні напої, зокрема, якусь настояну, котру мав із собою. На таку пропозицію потерпілого він погодився. Вони зайшли в квартиру обвинуваченого, де він приготував їжу та каву. В подальшому вони із потерпілим вжили алкоголь і потерпілий почав засинати. Така поведінка останнього його не влаштувала, оскільки мала повернутись сестра, а також він поспішав на перегляд футбольного матчу у свого товариша. У зв`язку із наведеним, він попросив потерпілого покинути приміщення квартири. Вони вийшли на сходову клітку і він вирішив провести потерпілого додому, однак останній відмовлявся іти, а тому він його залишив сидіти на сходах між 3-м і 4-м поверхами та пішов до свого знайомого дивитись футбол. Що було далі з потерпілим йому невідомо.

Визнає той факт, що виходячи із під`їзду бачив батька потерпілого з яким привітався. Через декілька днів після вищеописаних подій, до нього зателефонувала сестра потерпілого та запитала, навіщо він побив її брата.

На його думку, потерпілий в судовому засіданні повідомив неправдиві відомості. Пояснити такі показання потерпілого він не може, конфліктів між ними раніше не було.

Просить визнати його невинуватим та виправдати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що 3 серпня 2018 року, прийшовши з роботи, викурював сигарету, обвинувачений в той же момент перебував на балконі, де також викурював сигарету, та спустився до нього. Після чого піднялися на 3 поверх, в квартиру обвинуваченого, де розмовляли та вживали спиртні напої. Згодом піднялися на сходову клітку між 3 і 4 поверхами, де між ними розпочалась суперечка. В ході даної суперечки обвинувачений наніс йому спочатку удар правою рукою в ліву частину обличчя, в результаті чого розбив йому брову та губу. На цьому обвинувачений не зупинив своїх дій, продовжував наносити тілесні ушкодження обома кулаками, в зв`язку з чим він втратив свідомість. Прийшов до тями лише в лікарні.

Просить покарати обвинуваченого відповідно до закону.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що є сестрою потерпілого. Близько 19.30 год. в 2018 року, точної дати не пригадує, прийшла до квартири батьків, щоб вивести батька на прогулянку. ЇЇ батьки живуть на 7 поверсі. Викликаючи ліфт, почула шум, який зчинили діти, перехилившись через поручні на сходовій клітці, почула голос ОСОБА_3 , який скаржився на шум та побачила брата, котрий тримався за поручень сходової клітки на сходинку нижче. Спершу не звернула на них уваги, бо вони і раніше спілкувалися. Спустившись вниз, залишивши батька на вулиці, повертаючись в квартиру пішки по сходах, на 4 поверсі побачила брата в крові, викликала швидку, покликала сусідів. Батько повідомив, що ОСОБА_3 , вибігаючи з під`їзду, привітався з ним. ОСОБА_5 госпіталізували, надали медичну допомогу. Проте з кожним днем йому ставало все гірше. Зранку, 8 листопада 2018 року він внаслідок отриманої травми, не прокинувся. У зв`язку з вказаним, зробили йому другу операцію встановлення металевої пластини в череп. Коли брат отямився, то сказав, що його побив ОСОБА_3 , разом вони розпивали спиртні напої, після чого конфліктували, також повідомив і те, що ОСОБА_3 хотів від нього 1000 грн.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що проживає на 4 поверсі в квартирі АДРЕСА_3 . В вечірню пору доби, в серпні 2018 року почула шум на сходовій клітці. Вийшовши туди побачила, що на підлозі лежала людина, це був ОСОБА_5 , біля нього були жінка та чоловік. Жінка на ім`я ОСОБА_9 повідомила, що чоловік, який лежить на підлозі, є її братом. Біля нього була кров. За декілька хвилин прийшли лікарі швидкої допомоги і госпіталізували потерпілого. На наступний день дізналася про те, що побили ОСОБА_5 . ОСОБА_3 на той момент не бачила.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила, що в другій половині дня, в серпні 2018 року, точної дати не пригадує, перебувала в своїй квартирі АДРЕСА_4 . Сусідка з квартири АДРЕСА_5 прийшла та сказала, що ОСОБА_5 побили. Оскільки вона є медичним працівником, прийшовши на 4 поверх, побачила, що він лежав в куті між квартирами АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , на боку, в крові. На той момент біля нього була його сестра та сусіди. На його обличчі побачила травми, носову кровотечу. Намагалися надати йому першу медичну допомогу. Коли вдруге її покликали, то ОСОБА_5 лежав в церебральній комі, його сестра викликала швидку, яка його госпіталізувала. Даний його стан був наслідком побиття, яке мало місце в серпні 2018 року. Його оперували два рази. Наявні у ОСОБА_5 тілесні ушкодження жодним чином не могли виникнути в результаті падіння з висоти власного росту.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив, що з приводу отримання ОСОБА_5 3 серпня 2018 року тілесних ушкоджень йому нічого не відомо.

Окрім показань потерпілого та свідків, на підтвердження вини ОСОБА_3 у скоєнні, вищевказаного злочину, стороною обвинувачення надано суду виключно такі докази як:

- рапорт інспектора чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 5 серпня 2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 звернулась до працівників поліції із заявою про те, що 3 серпня 2018 року ОСОБА_12 на сходовій клітці побив її брата ОСОБА_5 ;

- протокол прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 5 серпня 2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 повідомив слідчому СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільські області про те, що 3 серпня 2018 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи на сходовій клітці четвертого поверху під`їзду №4 по вул. Лучаківського , 13 у м.Тернополі спричинив йому тілесні ушкодження;

- ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 серпня 2018 року про призначення судово-медичної експертизи щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ;

- висновок експерта №966 від 26 вересня 2018 року судово - медичної експертизи, відповідно до резолютивної частини якого встановлено наступне:

«При судово-медичній експертизі у ОСОБА_5 були виявлені садна тім`яної ділянки голови, рани ділянки лівої брови і верхньої губи справа та сколи емалі коронкових частин 1-2-го верхніх лівих зубів.

З приводу ран, при зверненні ОСОБА_5 за медичною допомогою в травмпункт КНП "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги", була проведена їх первинна хірургічна обробка і зашивання.

Зазначені вище ушкодження виникли від дії тупих предметів незадовго до звернення за медичною допомогою, приблизно за тиждень до судово-медичної експертизи, що підтверджується їх характером, посиланням у медичній довідці на забійний характер ран, виявленими при судово-медичній експертизі властивостями ушкоджень та станом поверхонь саден, забарвленням синця.

Детальних відомостей, які б пояснювали виникнення описаних вище ушкоджень, ОСОБА_5 при судово-медичній експертизі не повідомив; не описано умов його травмування також у наданій ухвалі. Таким чином, вирішити запитання щодо можливості виникнення у ОСОБА_5 цих ушкоджень за тих чи інших обставин, за відсутності вичерпних даних про умови його травмування, немає як.

Виявлені у ОСОБА_5 рани за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я - п. 2.3.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995). Інші ушкодження - належать до легких (п. 2.3.5 них "Правил")»;

- протокол проведення слідчого експерименту від 27 вересня 2018 року із таблицею ілюстрацій до нього, з якого вбачається, що: «… перед початком слідчої дії потерпілому ОСОБА_5 запропоновано коротко розповісти про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень, на що останній погодився та показав що: 3 серпня 2018 року близько 20:20 год. я разом із ОСОБА_3 , після спільного вживання алкогольних напоїв, вийшли на сходову клітку 4-го поверху в під`їзді №4, що по АДРЕСА_2 . Під час чого у нас виник словесний конфлікт. В ході вказаного конфлікту ОСОБА_3 наніс мені удар кулаком правої руки у виличну ділянку голови із лівої сторони (потерпілий прикладає кулак правої руки до виличної ділянки голови із лівої сторони статиста), після чого ОСОБА_3 наніс удар кулаком лівої руки в ділянку обличчя із лівої сторони (потерпілий прикладає кулак лівої руки до ділянки обличчя із лівої сторони статиста), після чого ОСОБА_3 наніс мені ще один удар кулаком правої руки в ділянку губ із лівої сторони (потерпілий прикладає кулак правої руки до ділянки губ із лівої сторони статиста), після чого ОСОБА_3 наніс удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока (потерпілий прикладає кулак правої руки до ділянки лівого ока статиста), в результаті чого я вратив свідомість».

Окрім того, самим потерпілим, до цивільного позову надано наступні документи:

-світлокопія виписки із медичної карти стаціонарного хворого №02/11261 стосовно ОСОБА_5 . Тернопільської університетської лікарні;

-світлокопія виписки з історії хвороби №00758 ТОККПНЛ стосовно ОСОБА_5 , розділі якої «Анамнез хвороби» зазначено : вважає себе хворим з серпня 2018 року, коли був побитий невідомими;

-світлокопія довідки №8878 ТМКЛШД з якої вбачається, що 3 серпня 2018 року в травмпункт був доставлений ОСОБА_5 з приводу 3.08.2018 року о 19 год. 50 хв. побутової травми. Діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана лівої брови. Осадження тім`яної ділянки. Надано допомогу ПХО, шви, асептична пов`язка, вияснити за щеплення. Рекомендовано продовжити лікування в поліклініці №3.

Надаючи оцінку вищенаведеним доказам у даному кримінальному провадженні, суд вважає за необхідне перш за все зазначити наступне.

Відповідно до ч.5,6 ст. 13 Закону України про «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Як вбачається із п.п. 21-26 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445:

«п. 21. При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають:

«2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом…

4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

п. 22. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

п. 24. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

п. 25. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

п. 26. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням».

Застосовуючи вказані норми законодавства та рішення Верховного Суду в даному кримінальному проваджені, суд відмічає наступне. Фактично, обвинувачення ОСОБА_3 у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ґрунтується виключно на показаннях останнього, котрі, як вбачається із наданих ним самим документів змінювались (зокрема, згідно виписки з історії хвороби №00758 ТОККПНЛ ОСОБА_5 повідомляв, що його побили невідомі). Будь-яких інших доказів, які б безпосередньо вказували на нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень саме ОСОБА_13 стороною обвинувачення суду не надано та в судовому засіданні не встановлено.

Більше того, висновком судово-медичної експертизи №966 від 26 вересня 2018 року взагалі не визначений механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 . З врахуванням того, що як потерпілий, так і ОСОБА_3 стверджували, що перед подією 3 серпня 2018 року вони вживали алкогольні напої, тобто перебували в стані алкогольного сп`яніння, в подальшому їхнє спілкування завершилось на сходовій клітці, жодних очевидців отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не встановлено, версії про те, що тілесні ушкодження потерпілий міг отримати внаслідок самостійного падіння зі сходів (побутова травма, про що вказано в довідці з травмпункту ТМКЛШД), або ж нанесення тілесних ушкоджень іншою ніж ОСОБА_3 особою є правдоподібними, що є підставою для розумного сумніву в доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України необхідно виправдати у зв`язку із недоведеністю вчинення ним вказаного злочину.

Відповідно до ч.2 ст. 126 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

За таких обставин, цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 слід залишити без розгляду.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати невинним та виправдати за ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1