Провадження №11-сс/801/418/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
власника майна ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Винницької області суду від 31 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах відділу Управління СБУ у Вінницькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_10 , погоджене прокурором ВП ВГ ЦРУ ОСОБА_6 , про арешт майна та накладено арешт на майно, яке вилучено в ході обшуку квартири АДРЕСА_1 , де проживає підозрюваний ОСОБА_8 .
Ухвала суду мотивована тим, що враховуючи правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також доведеності необхідності такого арешту, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі адвокат вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання та повернути грошові кошти власнику.
Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, адвокат зазначає, що висновки суду першої інстанції, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки частина майна, а саме грошові кошти, на які накладено арешт, не є особистою приватною власністю його підзахисного та не є об`єктом кримінально протиправних дій.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та вважає рішення суду законним та обґрунтованим, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, в провадженні слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_11 перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч.3 ст. 362, ч.2 ст. 361-2, ч.3 ст. 368 КК України.
В ході здійснення досудового розслідування отримано дані про причетність громадян України ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 до організації мережі незаконного поширення (за грошову винагороду) відомостей з обмеженим доступом, що зберігаються та обробляються у автоматизованій системі митного оформлення ДФС України, в тому числі військовослужбовцям Збройних сил України, що проходять військову службу у зоні проведення ООС, а також мешканця населених пунктів Луганської та Донецької областей, в тому числі тимчасово-окупованих територій ОРДЛО, окремі з яких підтримують активні контакти з членами незаконних збройних формувань т.зв. «ДНР», співробітниками «правоохоронних» органів й адміністративного апарату самопроголошеної республіки та можуть сприяти діяльності терористичної організації «ДНР».
Зокрема, на підставі здобутих доказів встановлено, що протягом 2019 року, головним державним інспектором відділу митного оформлення № 6 митного поста «Подільськ» Одеської митниці ДФС ОСОБА_12 за пособництва громадянина України ОСОБА_8 неодноразово, за грошову винагороду у розмірі 200 грн. за один автомобіль, незаконно передано відомості з обмеженим доступом, що зберігаються та обробляються у автоматизованій системі митного оформлення ДФС України, що призвело до їх витоку.
В ході проведення 16.05.2019 санкціонованого обшуку в рамках кримінального провадження №0000007 від 24.01.2019 за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_8 , виявлено та вилучено: мобільний телефон білого кольору марки Iphone з сім-карткою з номером телефону НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки РОСО з сімкарткою з номером телефону НОМЕР_2 ; картка «Приватбанк» з № НОМЕР_3 , картка «Ощадбанк» з № НОМЕР_4 , картка «А-Банк» з № НОМЕР_5 , картка «А-Банк» з № НОМЕР_6 ; 9 пластикових слотів для сім-карток з номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 та 3 сім-картки; флеш-носій чорного кольору марки «Apacer»; грошові кошти: 1100 гривень, 2080 євро, 650 євро, 10000 доларів США, 7350 доларів США; 3500 гривень, 60 гривень, 231 гривня, 300 доларів США.
З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту вказаного майна перевірялись судом першої інстанції, при цьому були досліджені матеріали кримінального провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Серед всього іншого зазначено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути вказано підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Тобто, у клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.
Даних вимог закону слідчим дотримано.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, яке вилучено під час обшуку, є законним та обґрунтованим.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, достатність даних, які вказують на вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_8 , а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України.
Посилання адвоката в апеляційній скарзі про те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на грошові кошти є необґрунтованими, оскільки арешт майна до судового рішення про конфіскацію чи вилучення такого майна є тимчасовим заходом обмеження права власності. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини з володіння, користування та розпорядження майном. Арешт майна обмежує, але повністю не позбавляє особи права власності на відповідне майно.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 травня 2019 року про накладення арешту на майно залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді (підпис)
Згідно з оригіналом Суддя