Справа № 477/3405/13-к
Провадження № 1-кп/488/25/19 р.

У Х В А Л А

01.08.2019 року Корабельний районний суд міста Миколаєва

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Миколаєві матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом відносно,-
ОСОБА_5 за п. 1,7,12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 за п. 1,7,12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 за п. 1,7, 12 ч.2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , посилаючись на те, що наявний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, такий як, можливість переховування обвинувачених від органу досудового розслідування і суду, не зменшився.
Захисник ОСОБА_9 та її підзахисний ОСОБА_13 просили змінити запобіжний захід обвинуваченому на домашній арешт; при цьому послались на те, що лише тяжкість інкримінованого злочину та суворість вироку не можуть свідчити про можливість переховування обвинуваченого від суду, ризик втечі має бути оцінений разом із характером особи, її моральністю, місцем проживання та іншими факторами, саме тому, за думкою захисника, позитивна характеристика обвинуваченого з СІЗО м.Миколаєва, зменшення з часом розгляду справи ризику, необхідність ОСОБА_14 проходити медичне лікування та міцність його соціальних зв`язків, є підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт. Також захисник, посилаючись на скрутне матеріальне становище родини обвинуваченого, просила зменшити ОСОБА_5 розмір застави до розміру, який не є завідомо непомірним для нього.
Захисник ОСОБА_11 та його підзахисний ОСОБА_7 , посилаючись на недоведеність прокурором зазначеного ним ризику, тривалістю перебування обвинуваченого під вартою, міцністю його соціальних зв`язків та потребування ним лікування від маючих місце захворювань, просили змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає за доцільне продовжити тримання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_7 під вартою, виходячи із наступного:
08.05.2013 року ухвалою Ценрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.
І ОСОБА_15 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, який характеризуються великою суспільною небезпекою, бо вчинений стосовно трьох осіб, яким було заподіяно смерть, з хуліганських мотивів та за попередньою змовою групою осіб; санкція інкримінованого обвинуваченим правопорушення передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, тобто суд приймає до уваги тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватими. Злочин обвинуваченими, поміж іншого, вчинено за обтяжчуючих обставин - у стані алкогольного сп`яніння.
Встановлено також, що обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_7 до затримання офіційно не працювали, постійного та стабільного джерела прибутку не мали.
Вищевикладені обставини в достатній мірі обгрунтовують ризик ухилення обвинувачених від суду.
Вказане, на думку суду, свідчить про те, що, незважаючи на те, що у обвинувачених є постійне місце проживання, вони вперше притягуються до кримінальної відповідальності, потребують медичного лікування від маючих місце хронічних захворювань, мають неповнолітніх дітей, застосування до них менш суворого запобіжного заходу, може призвести до того, що вони можуть переховуватися від суду.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З огляду на підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, з метою забезпечення запобіганню названому вище процесуальному ризику, який на данний час не припинив своє існування та не зменшився, а також за відсутності вагомих підстав для скасування або зміни запобіжного заходу на більш м`який, та відсутності обставин, що свідчать про неможливість утримання обвинувачених під вартою, колегія суддів вважає за доцільне продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , колегія суддів вважає таку міру виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії»).
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Судом відносно обвинувачених визначений розмір застави наближений до мінімального порогу, встановленого абзацом 3 частини 5 статті 182 КПК України у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 192 100 грн.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_13 та обставини, за яких його було скоєно, дані про особу обвинуваченого та встановлений судом ризик, передбачений статтею 177 КПК України, суд не вбачає підстав для зменшення розміру застави, тому у клопотанні захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 слід відмовити за необгрунтованістю
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 183, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 30.09.2019 року (включно).
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою до 30.09.2019 року (включно).
У клопотанні захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на домашній арешт та у клопотанні адвоката ОСОБА_9 про зменшення розміру застави - відмовити за необгрунтованістю.
Копію ухвали направити начальнику СІЗО м. Миколаєва.
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року, ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3