Справа № 307/769/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13.11.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11-кп/4806/528/19, за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_7 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2019 року.

Цією ухвалою:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України,

на підставі ст.45 КК України звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.335 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрито у зв`язку з дійовим каяттям.

Згідно ухвали суду, ОСОБА_6 ставиться за провину те, що він, перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись військовозобов`язаним у зв`язку із призовом на строкову військову службу у Збройні Сили України, будучи визнаним 17 жовтня 2018 року військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 придатним до проходження військової служби та отримавши повістку 17 жовтня 2018 року про явку на відправку до Збройних Сил України, умисно вчинив дії щодо ухилення від призову на строкову військову службу. Так, ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неприбуття за викликом, з метою ухилення від призову, діючи умисно, 17 жовтня 2018 року, пройшовши уточнення військово-облікових даних та військово-медичну комісію в ІНФОРМАЦІЯ_4 , вул. Незалежності, 49, Закарпатської області, будучи визнаним придатним до строкової військової служби, того ж дня був відправлений до обласного збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Ужгород, вул. Бородіна, 22, Закарпатської області, для подальшої відправки у військову частину для проходження строкової військової служби, де 17 жовтня 2018 року був відпущений у звільнення до 10 години 05 листопада 2018 року, у зв`язку з тим, що не було відправки до Збройних Сил України. Однак, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з метою ухилення від призову, не з`явився 05 листопада 2018 року на 10 годину до обласного збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_5 для подальшої відправки у військову частину, при цьому не надав документи, що давали б йому право на відстрочку, або підтверджували поважність причини неявки, чим саме ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та призову на строкову військову службу, та тим самим порушивши вимоги ст.65 Конституції України, положення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та вимоги Указу Президента України «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2018 році» за №33/2018 від 15 лютого 2018 року.

Як зазначив суд першої інстанції, органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ст. 335 КК України як ухилення від призову на військову строкову службу.

На обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, з посиланням на положення ст.45 КК України, ст.ст.285, 286 КПК України, роз`яснень, які містять у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» та враховуючи, що під час досудового розслідування справи ОСОБА_6 вперше вчинив кримінальне правопорушення за ознаками злочину невеликої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення та активно сприяв слідству, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з його дійовим каяттям.

В апеляційній скарзі прокурор просить зазначену ухвалу суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосування закону, який не підлягав застосуванню. В обґрунтування вимог апеляції прокурором зазначено, що суд, звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, не дотримався вимог ст..45 КК України щодо обов`язкової наявності усіх трьох умов дійового каяття. Також зазначає, що рішення суду про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності належним чином не мотивовано.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив призначити новий розгляд кримінального провадження судом першої інстанції, думку обвинуваченого ОСОБА_6 про законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивного з`ясування обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримані.

Відповідно до ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК, і лише після цього має бути постановлене (ухвалене) відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Отже, суд першої інстанції приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, мав встановити факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, переконатися, що кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, дійсно мало місце, що кримінальне правопорушення містить склад злочину і він винен у його вчиненні та навести в ухвалі аналіз доказів його винуватості, що відповідало б вимогам ст.372 КПК України.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України, у мотивувальній частині ухвали, що викладається окремим документом має бути зазначено встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону яким він керувався.

Проте, як вбачається з ухвали, цих вимог закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції не дотримався.

Як видно, приймаючи рішення про задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України, суд послався на визнання ОСОБА_6 своєї вини за обставин , зазначених у обвинувальному акті, а також те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

При цьому, даних про те, що ж було встановлено безпосередньо у судовому засіданні в ході судового розгляду, в результаті яких встановлених обставин суд прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України, мотивувальна частина ухвали не містить.

Крім того, дослідивши детально матеріали кримінального провадження, ознайомившись із журналами судових засідань, заслухавши наявні в справі записи судових засідань, колегією суддів було встановлено, що розглядаючи дане кримінальне провадження, судом першої інстанції було допущено грубе порушення кримінального процесуального закону України, зокрема, положень ст. 351 КПК України та не проведено належним чином допиту обвинуваченого ОСОБА_6 щодо фактичних обставин кримінального провадження, не з`ясовано обставини вчиненого ним злочину.

Зважаючи на те, що в порушення вимог ст.351 КПК України, судом першої інстанції допит обвинуваченого ОСОБА_6 не проводився, зазначене у вироку суду першої інстанції твердження про те, що обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті щодо нього, визнав повністю, не відповідає дійсності .

Зазначені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції принципу безпосередності дослідження доказів, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені ст. 7 п. п. 10, 13, 16 КПК України і є вимогами, що містять загальні засади кримінального провадження, які за своїм змістом та формою повинні бути суворо дотримані.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України у зв`язку із дійовим каяттям, є необгрунтованим.

Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , колегія суддів вважає істотними.

Згідно п.3 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, встановити, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні, а також наявність чи відсутність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, яке б відповідало вимогам ст.370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2019 року, якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ст.335 КК України у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст.45 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у суді першої інстанції .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: