Ухвала

Іменем України
17 вересня 2019 р.

м. Київ

справа №2604/20344/12
провадження № 51-10545км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04 червня 2009 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців,

засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

встановив:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2012 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та засуджено:
- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю на 3 роки з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Київський апеляційний суд задовольнивши апеляцію прокурора, скасував зазначений вирок у частині призначеного ОСОБА_6 покарання і постановив свій вирок від 11 жовтня 2018 року, яким призначив ОСОБА_6 покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Вирішено питання про зарахування у строк покарання строк попереднього увязнення.
В решті вирок суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.
01 лютого 2012 року приблизно о 05:30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля торгового кіоску по пр. Гагаріна, 3 в м. Києві, помітивши сумку з речами, що належать ПП ОСОБА_7 , таємно викрав її, заподіявши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1047 грн.
27 березня 2012 року в період часу з 21:10 год. до 21:25 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в салоні маршрутного автобусу № 211, під час руху від зупинки «Ленінградська площа» до зупинки «вулиця Лобачевського», що по вул. Празька в м. Києві, таємно викрав із сумки ОСОБА_8 , гаманець із грошима, заподіявши матеріальної шкоди на суму 700 грн.
07 серпня 2012 року приблизно 03:00 год. ОСОБА_6 проник до підвалу будівлі магазину «Фора» по вул. Будівельників, 29 в м. Києві, звідки намагався викрасти товар на загальну суму 1068 грн, проте не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий працівниками міліції.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вирок суду апеляційної інстанції щодо нього змінити, пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши ст.75 КК України. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що апеляційним судом при призначенні покарання неповною мірою враховано тяжкість вчинених злочинів, те, що він щиро каявся у вчинених злочинах та активно сприяв їх розкриттю, а тяжких наслідків в результаті вчиненого не наступило.

Позиції інших учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України (у редакції 1960 року) касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у тій частині, в якій вони були оскаржені.

Доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, правильність кваліфікації його дій за вказаними частинами статей кримінального закону у касаційній скарзі не оспорюється.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б перешкодили суду апеляційної інстанції постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При розгляді кримінальної справи щодо ОСОБА_6 апеляційний суд встановив, що місцевий суд при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, позитивно характеризувався за місцем проживання, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Одночасно апеляційний суд визнав, що при визначенні порядку відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України місцевий суд недостатньо враховував дані про особу ОСОБА_6 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини проти власності та до якого застосовувалось умовно-дострокове звільнення (звільнення від відбування покарання з випробуванням), однак він на шлях виправлення не став і на час вчинення злочину, мав не зняту та не погашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину.

Окрім того, апеляційний суд вказав на те, що при застосуванні ст. 75 КК України місцевий суд не мотивував свого рішення про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання та не зазначив підстав за наявності яких він дійшов висновку про необхідність застосування ст. 75 КК України.

У зв`язку з цим, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. З цим висновком погоджується і колегія суддів.

У касаційній скарзі не наведено таких обставин та даних про особу ОСОБА_6 , які б не були враховані при призначенні йому покарання і свідчили про можливість його виправлення без відбування покарання, як на цьому наголошує засуджений.

З огляду на викладене, підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 394396 КПК України (у редакції 1960 року), п. 11, 15 «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

у х в а л и в:

Вирок Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3