Справа № 755/6544/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 грудня 2018 року за №0011879 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Подільського районного суду м. Києва від 05 травня 2009 року за ч. 3 ст. 185, ст.69 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2011 року за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 31 грудня 2013 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання 3 місяці 24 дні,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 29 грудня 2018 року приблизно о 05 годині 20 хвилин, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, обрав об`єктом свого злочинного умислу майно з квартири АДРЕСА_3 , що розташована на другому поверсі вказаного будинку.

Реалізуючи свої злочинні наміри ОСОБА_3 , шляхом віджиму пластикового вікна, проник до квартири АДРЕСА_4 .

В подальшому, переконавшись, що сторонні особи за його діями не спостерігають, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, скориставшись сприятливою навколишньою обстановкою, таємно викрав з вказаної квартири майно, що належало потерпілій ОСОБА_5 , а саме: ланцюжок виготовлений зі сплаву на основі срібла, що відповідає 925 пробі, масою 11,00 г, вартістю 1312 грн. 62 коп.; ланцюжок виготовлений зі сплаву на основі срібла, що відповідає 925 пробі, масою 3,74 г, вартістю 43 грн. 61 коп.; ланцюжок виготовлений зі сплаву на основі срібла, що відповідає 925 пробі, масою 6,03 г, вартістю 719 грн. 55 коп.; ланцюжок довжиною 70,5 см з підвіскою у вигляді кота, вартістю 55 грн. 00 коп.; футляр червоного кольору, вартістю 25 грн. 00 коп. в середині якого міститься зігнутий фрагмент дроту, який матеріальної цінності не становить; годинник марки «Tissot», вартістю 8300 грн. 00 коп.; гаманець, вартістю 27 грн. 50 коп., підвісок у вигляді рибки, вартістю 300 грн.; кольє зі вставками з каміння, який матеріальної цінності не становить; підвісок у вигляді дерева зі вставками з каміння до якого прикріплений ярлик з написом: «Дерево життя Арт: 3292 Маса: 4.12 гр срібло 925 Премиум », вартістю 300 грн.; монети у кількості 13 штук: номіналом 50 цент - дві штуки; 20 цент - три штуки; 10 цент - дві штуки; 5 цент - дві штуки; 2 цента - три штуки; 1 цент - одна штука, а всього на загальну суму 11083 грн. 28 коп.

Після чого, ОСОБА_3 з викраденими речами намагався з місця вчинення кримінального правопорушення зникнути, однак в подальшому був затриманий свідками та працівниками поліції.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вищевикладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно,29 грудня 2018 року приблизно о 05 годині 20 хвилин, шляхом віджиму пластикового вікна, проник до квартири АДРЕСА_4 , та скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає викрав майно, зокрема вироби зі срібла, прикраси, годинник та монети, які належало потерпілій ОСОБА_5 . Після чого, він з викраденими речами намагався з місця вчинення кримінального правопорушення зникнути, однак в подальшому був затриманий свідками та працівниками поліції.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, тобто виконав всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 3 та 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у злочинах проти власності» № 10 від 06 листопада 2009 року крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.
Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.
Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).
Крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування залежно від характеру насильства чи погрози як грабіж чи розбій.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та ті, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; має постійне місце проживання, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, судимості за які не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, за місцем відбування покарання та за місцем проживання характеризується посередньо, повідомив, що працює не офіційно, неодружений, має задовільний стан здоров`я); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини третьої статті 185 КК України у виді позбавлення волі, з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України щодо призначення покарання за незакінчений злочин,оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування його ст. 69, чи норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Адже, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Враховуючи викладене суд вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення волі пропорційним вчиненому злочину та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді застави, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту оголошення вироку, зарахувавши термін попереднього ув`язнення з 29 грудня 2018 року по 08 січня 2019 року у строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення дактилоскопічної експертизи (висновок № 8-1/23 від 15 січня 2019 року) у сумі 1144 грн., трасологічної експертизи (висновок № 8-3/20 від 15 січня 2019 року) у сумі 1144 грн., судової експертизи матеріалів, речовин і виробів (висновок № 11-1/3 від 17 січня 2019 року) у сумі 2288 грн., судової товарознавчої експертизи (висновок № 13-1/602 від 05 квітня 2019 року) у сумі 1144 грн., а всього на загальну суму 5720 грн.

Речовий доказ у кримінальному провадженні DVD-R диск, номер DR5FA1-00968, біло-червоного кольору з надписом «DATEX», 4.7GB зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази у кримінальному проваджені жіночий наручний годинник марки «Tissot»; прозорий поліетиленовий пакетик з пазовим замком в якому знаходився кулон срібного кольору з біркою «Дерево життя» арт. 3292; прозорий поліетиленовий пакетик з пазовим замком в котрому міститься 3 ланцюжки, срібного кольору; біжутерія; срібний мішечок в середині котрого прозорий поліетиленовий пакетик з пазовим замком, в середині котрого містився кулон у формі рибки, срібного кольору; червоний футляр в якому знаходиться зігнутий фрагмент дроту з металу жовтого кольору; сумочка чорного кольору в середині котрої міститься монети у кількості 13 штук номіналами: 50 цент - дві штуки; 20 цент три штуки; 10 цент - дві штуки; 5 цент - дві штуки; 2 цента - три штуки; 1 цент - одна штука, які передані на зберігання ОСОБА_6 залишити у володінні ОСОБА_5 .
Речові докази у кримінальному проваджені спеціальний пакет Експертної служби №0002157 в якому містяться рукавчики з первинною упаковкою та 1 конверт в якому містяться сліди структури матеріалу, дактилокарту та сліди пальців рук, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського РУ ГУНП в м. Києві знищити.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а засудженим який утримується під вартою у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя