йСправа № 304/1147/19 Провадження № 1-кс/304/474/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , фактичного користувача майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 від 16 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 від 16 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України про накладення арешту на транспортний засіб марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , піщано-гравійну суміш, яка знаходиться на кузові вказаного автомобіля, піщано-гравійну суміш, яку вилучено з берега річки Уж, трактор марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , шляхом заборони використовувати, відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином зазначеним майном, при цьому автомобіль марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , на кузові якого наявна піщано-гравійна суміш, залишити на відповідальному зберіганні на майданчику тимчасового тримання Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: м. Перечин, вул. Ужгородська, №37 Закарпатської області, а трактор марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , залишити на відповідальному зберіганні на території, яка належить приватному підприємцю ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 . Клопотання мотивує тим, що 16 липня 2019 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 16 липня 2019 року о 13.00 год по вул. Головній у с. Зарічево Перечинського району невідомі особи на автомобілі марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 здійснюють незаконний забір гравію з річки «Уж». 16 липня 2019 року слідчим СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000316 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України. 16 липня 2019 року під час огляду місця події на березі річки «Уж», неподалік с. Зарічево Перечинського району Закарпатської області, виявлено та вилучено вантажний автомобіль марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , на кузові якого виявлено піщано-гравійну суміш, та трактор марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , які перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 . Окрім того, в ході огляду місця події з берега річки «Уж» було вилучено піщано-гравійну суміш та відібрано зразки піщано-гравійної суміші з кузова автомобіля марки «Камаз», які необхідні для проведення судових експертиз. Після проведення огляду місця події автомобіль марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , разом з піщано-гравійною сумішшю, яка знаходиться на кузові вказаного автомобіля, доставлено до Перечинського відділення поліції та поміщено на майданчик тимчасового тримання, трактор марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 у зв`язку з технічною несправністю залишено на відповідальне зберігання на території за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить приватному підприємцю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_4 . Враховуючи вищевикладене та те, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що автомобіль марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , на кузові якого було виявлено піщано-гравійну суміш, та трактор марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , який було залишено на відповідальне зберігання на території, яка належить приватному підприємцю ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, а піщано-гравійна суміш є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, набута кримінально-протиправним шляхом, а також містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів, проведення необхідних судових експертиз та інших слідчих дій, тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий СВ ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, у якому просить у зв`язку із значною завантаженістю розглянути клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити, відповідно до ч. 6 ст. 107 КПК України не заперечує щодо незастосування технічних засобів фіксування під час розгляду даного клопотання та не заперечує проти визнання таких дій та результатів їх здійснення чинними.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав та просив таке задовольнити, при цьому посилаючись на викладені у нього обставини. Проти передання транспортних засобів на відповідальне зберігання фактичного користувача ОСОБА_4 заперечив у повному обсязі з огляду на необхідність проведення слідчих дій та експертиз з їх участю.

Фактичний користувач майна ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання про арешт майна не заперечив та одночасно заявив клопотання про передання йому на відповідальне зберігання транспортного засобу марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 та екскаватора марки «ЕО-2621», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши надані слідчим матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З протоколу огляду місця події від 16 липня 2019 року вбачається, що об`єктом огляду являється берег річки «Уж» на відстані близько 500 м - 1 км від села Зарічево Перечинського району, на якому виявлено два транспортні засоби, зокрема марки «Камаз», д/н НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 , на кузові якого навантажена гравійна суміш, яка близько 40 см виступає вверх від бортів. Також від вказаного транспортного засобу на відстані близько 1 м з правої сторони виявлено трактор червоного кольору, д/н НОМЕР_2 , документи на який на час ОМП відсутні. На вказаному тракторі наявні стріла з ковшем, який опирається у землю і у цьому місці є яма, довжиною 4,8 м, глибиною 0,80 м, шириною 3,5 м. Неподалік наявні ще три ями. Після цього з кузова транспортного засобу марки «Камаз», д/н НОМЕР_1 , вилучено зразки гравію, які поміщено до спец пакту з логотипом. Також з берега, де знаходився ковш із трактора, відібрано зразки гравійної суміші, які поміщено до спецпакету з логотипом.

Постановою слідчого СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 16 липня 2019 року, автомобіль марки «Камаз», д/н НОМЕР_1 , на кузові якого було виявлено піщано-гравійну суміш, трактор марки «ЮМЗ», д/н НОМЕР_2 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000316 від 16 липня 2019 року. Автомобіль марки «Камаз», д/н НОМЕР_1 , на кузові якого було виявлено піщано-гравійну суміш залишено на зберіганні на майданчику тимчасового утримання Перечинського ВП, а трактор марки «ЮМЗ», д/н НОМЕР_2 , залишено на відповідальне зберігання на території приватного підприємця ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 .

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 вбачається, що транспортний засіб марки «Камаз», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1984 року випуску, належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 .

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручан¬ня в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими слова¬ми, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного слідчій суддя дійшов висновку, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно слід задовольнити, передавши при цьому транспортний засіб марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 на відповідальне зберігання його фактичному володільцю.

Що стосується клопотання фактичного користувача ОСОБА_4 у частині передання йому на відповідальне зберігання екскаватора марки «ЕО-2621», реєстраційний номер НОМЕР_3 , то з врахуванням позиції прокурора, який проти передання транспортних засобів на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , беручи до уваги виявлені суперечності, оскільки у клопотанні зазначено про арешт трактора марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , тоді як ОСОБА_4 стверджує, що це екскаватор з іншим номерним знаком, тому слідчий суддя вважає, що таке до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 40, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 від 16 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , піщано-гравійну суміш, яка знаходиться на кузові вказаного автомобіля, піщано-гравійну суміш, яку вилучено з берега річки Уж, трактор марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , шляхом заборони використовувати, відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином зазначеним майном.

Трактор марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , залишити на відповідальному зберіганні на території, яка належить приватному підприємцю ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 .

Арештований транспортний засіб марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 передати на відповідальне зберігання фактичного користувача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , забезпечивши слідчому у разі необхідності доступ до вказаного транспортного засобу.

Піщано-гравійну суміш, яка знаходилася на кузові транспортного засобу марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , з метою проведення у майбутньому експертиз, залишити на відповідальному зберігання на майданчику тимчасового тримання Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: м. Перечин, вул. Ужгородська, №37.

У задоволенні клопотання фактичного користувача ОСОБА_4 про передачу трактора марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 йому на відповідальне зберігання відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.

Виконання ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1