1-кп/755/1400/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005666 від 05.07.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Німеччини, м. Потсдат, українця, громадянина України, не працюючого, з вищою освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , приблизно о 18 годині 08 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Тоуоta Avensis», д/н НОМЕР_1 , рухався у правій смузі руху по проїзній частині пр-ту Броварського, зі сторони станції метро «Лісова», у бік мосту «Бровари» в м. Києві, зі швидкістю приблизно 60-70 км/год. Проїзна частина була розділена на три смугу руху в бік станції метро «Лісова» та розділена на три смугу руху в бік мосту «Бровари» в м. Києві, на даній ділянці дороги мається дорожня розмітка 1.1, 1.5 ПДР України.Під час руху, водій ОСОБА_3 , допустив порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Порушення вище вказаних вимог з боку водія ОСОБА_3 виразилось в тому, що він керував автомобілем «Тоуоta Avensis», д/н НОМЕР_1 , при цьому, не врахував дорожню обстановку, відволікся від керування керованого ним автомобіля, а саме - повернув голову назад, щоб подивитись, що там відбувається, у результаті чого, втратив контроль над автомобілем та з`їхав з дороги у правий бік, не впоравшись з керуванням керованого ним автомобіля, здійснив наїзд передньою правою частиною свого автомобіля на електроопору, після чого, вилетів з дороги в лісосмугу, де в подальшому, здійснив наїзд на дерева. У результаті даної ДТП пасажирка автомобіля «Тоуоta Avensis», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження та була доставлена до ЛШМД м. Києва.
Згідно з висновком судової авто-технічної експертизи № 12-1/1543 від 29.07.2019 року: 1. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Тоуоta Avensis», д/н НОМЕР_1 - ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами п. 12.1 Правил дорожнього руху України.2. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Тоуоta Avensis», д/н НОМЕР_1 - ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути досліджуваної ДТП, шляхом виконання вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. 3. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Тоуоta Avensis», д/н НОМЕР_1 - ОСОБА_3 , експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. 4. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Тоуоta Avensis», д/н НОМЕР_1 - ОСОБА_3 вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 042-1462-2019 від 23.08.2019 року: в результаті даної ДТП пасажирка автомобіля «Тоуоta Avensis» - ОСОБА_5 отримала наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: забійно-рвана рана нижньої повіки лівого ока, контузія лівого ока II ст., забійна рана лобної ділянки зліва, перелом нижньої стінки лівої орбіти, ускладнений гемосинусом, струс головного мозку. Відповідно до п.п. 4.6 та 2.2.1/в «Правил», зазначені тілесні ушкодження відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі та показав, що, оскільки він раніше працював таксистом, то отримав замовлення. Приїхавши на визначене місце, він побачив жінку (потерпілу) з дитиною та маленькою собачкою. Забравши пасажирів, він, виїжджаючи на Броварський проспект, рухався у правій смузі, у напрямку м. Бровари. Рухався зі швидкістю 60-70 км/год. Раптом, він чомусь вирішив озирнутися та подивитися на собачку, яка була з ними в автомобілі, у результаті чого, автомобіль почав рухатись у правий бік. Він побачив електроопору, яка була вже за 12 метрів від його автомобіля і оскільки у нього вже не було часу, щоб здійснити маневр, то здійснив наїзд на дану електроопору. Після зіткнення з електроопорою, його автомобіль вилетів з дороги у лісосмугу, де в подальшому, здійснив наїзд на дерева. У автомобілі спрацювала подушка безпеки. Далі, він витягнув із автомобіля потерпілу з дитиною і в цей час, автомобіль почав диміти. Він ще повертався до автомобіля, щоб знайти речі потерпілої та свої речі, внаслідок чого, отримав опіки. Потім, приїхали пожежники та швидка допомога. На місці ДТП він питав у потерпілої як вона себе почуває, оскільки у неї була розбита брова та були сліди крові, на що остання відповіла, що почуває себе нібито нормально, після чого, він поїхав до ЛШМД, де вирішив здати кров на вміст алкоголю у крові. Зокрема, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, щиро каявся у скоєному. Крім того, у судових дебатах прохав не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки автомобіль є єдиний джерелом його доходу і раніше, він жодного разу не порушував ПДР України.
Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу огляду місця ДТП від 16.06.2019 року; схеми пригоди; постанови про визнання та приєднання речових доказів від 08.07.2019 року; висновку експерта № 042-1462-2019 від 23.08.2019 року; висновку експерта № 12-1/1543 від 29.07.2019 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), яке, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного вину визнав повністю, щиро каявся у скоєному, дані про ОСОБА_3 , а саме: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання та реєстрації скарг на останнього не надходило, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Зокрема, потерпілій ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні було роз`яснено зміст ст. 128 КПК України, щодо можливості пред`явити цивільний позов у даному кримінальному провадженні, однак, остання повідомила, що відмовляється від його пред`явлення, оскільки, претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 , а ні матеріального, а ні морального характеру, не має.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової авто-технічної експертизи № 11-1/1543 від 29.07.2019 року в розмірі 1 256 гривень 08 копійок та судово-медичної експертизи № 042-1462-2019 від 23.08.2019 року в розмірі 2 070 гривень 70 копійок, а всього на загальну суму 3 326 гривень 78 копійок.

Речовий доказ у справі, а саме: автомобіль марки «Тоуоta Avensis», д/н НОМЕР_1 , що зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів повернути ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя