Справа № 158/1172/19
Провадження № 1-кп/0158/97/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2019 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 0000157 від 28.03.2019 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

24.03.2019 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись у с. Сокиричі, по вул. Весняній, 12, Ківерцівського району, таємно, з корисливих мотивів, із гаманця ОСОБА_4 , викрав платіжну банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_1 , належну останній і яка згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.10.1998 року №414, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, як засіб доступу до банківського рахунку.

У подальшому, після викрадення банківської картки «ПриватБанк», належної ОСОБА_4 , орієнтовно о 10 год. 30 хв. достовірно знаючи код доступу до цієї картки, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_5 підійшов до банкомату, що знаходиться в м. Ківерці, вул. Визволителів,4, з якого таємно викрав грошові кошти з банківської картки «ПриватБанк» НОМЕР_1 в сумі 2000 грн.

Він же, 25.03.2019 року близько 19 год. 15 хв., продовжуючи свої дії, керуючись єдиним злочинним умислом на викрадення грошей, маючи викрадену банківську картку «ПриватБанк», належну ОСОБА_4 , достовірно знаючи код доступу до цієї каркти, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, підійшов до банкомату в м. Ківерці, вул. 17-го Вересня, 4, з якого, таємно викрав грошові кошти з банківської картки «ПриватБанк» НОМЕР_1 в сумі 500 грн.

Також, ОСОБА_5 , 26.03.2019 року у період часу з 09 год. 00 хв. по 10 год. 00 хв., продовжуючи свої дії, керуючись єдиним злочинним умислом на викрадення грошей, маючи викрадену банківську картку «ПриватБанк» належну ОСОБА_4 , достовірно знаючи код доступу до цієї картки, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, підійшов до банкомату в м. Ківерці, вул. Визволителів, 4, з якого таємно викрав грошові кошти з банківської картки «ПриватБанк» НОМЕР_1 в сумі 100 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та дав пояснення, що 24.03.2019 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у с. Сокиричі, по вул. Весняній, 12, Ківерцівського району із гаманця ОСОБА_4 , викрав платіжну банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_1 з якої знімав грошові кошти на загальну суму 2600 грн., якими скористався на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 немає, просила суворо не карати.

З урахуванням того, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, заслухавши думку учасників процесу, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини справи доведеними наявними у справі доказами.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, та у викраденні офіційного документу з корисливих мотивів, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту першого частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 року (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Так, до обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд відносить щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який працює, посередньо характеризується за місцем проживання, його відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , а також попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді штрафу, в мінімальному розмірі санкцій статей, за якими останній притягується до кримінальної відповідальності (ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України) з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільних позовів по справі заявлено не було.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України - у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень;

за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 ( п`ятсот десять) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 ( одна тисяча триста шістдесят) гривень.

Речові докази по справі:

- диск DVD-R, з надписом «ARITA» та маркувальним позначенням DR5F60-PW44 з фотознімками на ньому залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1