пр. № 1-кп/759/1538/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000780 від 25.06.2019 по обвинуваченню: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Решетилівського району Полтавської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою-спеціальною освітою, солдата, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , механік апаратної групи зв`язку центру зв`язку мобільного узла зв`язку, який знаходиться в розпорядженні командира військової частини, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що він 31.05.2019 о 10 год. 30 хв., будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військовуслужбу», без поважних причин та дозволу командування військової частини самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою:

АДРЕСА_3 , перелізши через огорожу військової частини,

після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його

з проходженням військової служби, перебуваючи у АДРЕСА_1 , допоки 12.08.2019, усвідомивши протиправність своїх дій щодо незаконної відсутності на військовій службі, добровільно з`явився до військової прокуратури Київського гарнізону, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , повідомив про себе та про незаконність відсутності за місцем служби з 31.05.2019 по 11.08.2019 (окрім 27.06.2019).

Крім того, 14.08.2019 о 9 год. 00 хв., діючи з прямим умислом, з мотивів небажання тимчасово виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без дозволу командування та поважних причин, ОСОБА_3 , не з`явився до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , повторно, та направився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, допоки 30.10.2019 усвідомивши протиправність своїх дій щодо незаконної відсутності на військовій службі, добровільно з`явився до військової прокуратури Київського гарнізону, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8А, повідомив про себе та про незаконність відсутності за місцем служби з 14.08.2019 по 29.10.2019.

Таким чином ОСОБА_3 здійснив самовільне залишення частини без поважних причин, вчинене військовослужбовцем військової служби за контрактом в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та нез`явився вчасно на службу без поважни причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем, повторно тобто скоїв злочини, передбачені ч. 4 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 31.05.2019 близько 10 год. 30 хв. без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , проте 12.08.2019 він самостійно прибув до військової прокуратури Київського гарнізону та заявив про себе. Крім того, 14.08.2019 близько 09 год. 00 хв. без дозволу командування та поважних причин, не з`явився до військової частини НОМЕР_1 та направився за місцем свого проживання за адресою: Полтавська обл., с. Покровське, допоки 30.10.2019 добровільно з`явився до військової прокуратури Київського гарнізону, повідомив про себе та про незаконність відсутності за місцем служби з 14.08.2019 по 29.10.2019. У скоєному щиро покаявся.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочинів, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

Судом встановлено, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проходження служби характеризується негативно, що пов`язане з вчиненням злочинів які викладені в мотивувальній частині вироку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, є членом багатодітної сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України - за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу .

Ураховуючи особу обвинуваченого, який щиро покаявся та висловив бажання надалі залишатись в лавах Збройних Сил України, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що при призначенні покарання за ч.4 ст. 407 КК України обвинуваченому слід застосувати положення ч.1 ст. 69 КК України шляхом призначення іншого покарання більш м`якого, ніж передбачене санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: у виді арешту із його відбуванням на гауптвахті відповідно до положень ч.2 ст. 60 КК України.

Речові докази по справі - відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд,

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді арешту строком на 1 місяць з утриманням на гауптвахті.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня його затримання в порядку виконання даного вироку.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1