1Справа № 335/9985/19 1-кс/335/6266/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , подане у кримінальному провадженні за № 0000417 від 08.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Першопокровки Нижньосірогозького району Херсонської області, одруженого, працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2019 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із погодженим з прокурором з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів клопотання вбачається, що 08.09.2019 року, о 13:36 год., водій ОСОБА_5 , керуючи автобусом «Volkswagen Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині автодороги Запоріжжя-Донецьк, з боку м. Запоріжжя в напрямку м. Донецька, на території с. Матвіївки, Вільнянського району, Запорізької області.

В цей же час, у зустрічному автобусу «Volkswagen Crafter» напрямку рухався автомобіль «ВАЗ 21102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 . В автомобілі, в якості пасажирів перебували ОСОБА_8 (на передньому пасажирському сидінні) та малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (в спеціальному дитячому кріслі ззаду зліва).

В районі 20 км вказаної автодороги, на території с. Матвіївки, Вільнянського району Запорізької області, водій ОСОБА_5 , не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху вліво, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 і виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

Своїми діями водій ОСОБА_5 , порушив вимоги п. 10.1. та розділу 34 (дорожня розмітка 1.1) чинних на момент ДТП Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- розділ 34. «Дорожня розмітка.

1. Горизонтальна розмітка.

1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей».

Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля «ВАЗ 21102», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події, а малолітній пасажир ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та водій автомобілю «ВАЗ 21102» доставлені до КНП «Вільнянського ЦКЛ» з тілесними ушкодженнями.

За вказаним фактом 08.09.2019 року були внесені відомості до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження за № 0000417 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

09.09.2019 року ОСОБА_5 було оголошено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до протоколу про затримання ОСОБА_5 затримано 08.09.2019 року.

На думку слідчого - обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідне у зв`язку із запобіганням спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні слідчий та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали, при цьому прокурор погодився із наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Допитаний при розгляді клопотання підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вважав, що переховуватися від органу досудового розслідування та суду він наміру не має.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання у вигляді взяття під варту, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді клопотання, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000417 від 08.09.2019 року, у рамках якого було подане клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав:

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

На час розгляду клопотання дії підозрюваного ОСОБА_5 кваліфіковані ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

На думку слідчого судді, підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є обґрунтованою.

При цьому, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997 року у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, § 51; рішення від 30.08.1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Аналіз змісту наданих слідчому судді доказів, з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, свідчить, що обставини, з якими пов`язана подія кримінального правопорушення, у своїй сукупності свідчать про об`єктивність обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором наведені, у відповідності до ст.ст. 177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу, а також, враховані обставини, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Між тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто, постановлення обвинувального вироку (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до ч. 1 п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Також, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_5 який хоча, як встановлено на даному етапі досудового розслідування, є раніше не судимим, має родину та постійне місце проживання, до затримання працював, однак на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за обставин яких має місце смерть потерпілого, що створює реальні ризики як щодо його можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, так і можливості перешкодити кримінальному провадженню будь-яким чином, в тому числі і через незаконний вплив на потерпілих та свідків. Наведене свідчить, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в даному конкретному випадку не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме такий запобіжний захід є співмірним у вказаному кримінальному провадженні.

Водночас, слідчим суддею беруться до уваги і інші дані, такі як характеризують підозрюваного ОСОБА_5 , також його вік, сімейний стан, те, що він проживає разом з дружиною ОСОБА_10 , має двох дітей та онука, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, є раніше не судимою особою, однак вказане, на переконання слідчого судді, не може нівелювати зазначені ризики неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , а відтак не можуть свідчити на користь застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Як передбачено ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обовязків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частина 4 ст. 183 КПК України передбачає, що в окремих випадках суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в тому числі і щодо злочину, який спричинив загибель людини, має право не визначати розмір застави.

Дана норма закону не містить прямої заборони визначати розмір застави у такому випадку, а лише надає суду таке право, при цьому слідчий суддя, суд, повинен вирішувати питання щодо наявності підстав для визначення розміру застави поряд із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кожному конкретному випадку окремо, виходячи з обставин справи і даних про особу підозрюваного.

При визначенні чи не визначенні застави підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя, крім вищевикладених обставин встановлених в ході судового засідання, та ризиків, враховує особу підозрюваного та приходить до висновку про застосування застави.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Згідно вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави визначається слідчим суддею у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 76 840 грн. 00 коп., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обовязків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України, у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими, експертами чи свідками у кримінальному провадженню; носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Таким чином, слідчий суддя вважає клопотання слідчого обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто в межах строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, до 06.11.2019 року включно, який обчислювати з 08.09.2019 року з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі № 10.

Встановити ОСОБА_5 , заставу 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 76 840 грн. 00 коп., яка може бути внес ена протягом строку дії запобіжного заходу на депозитний рахунок № 1205, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ МФО 820172, отримувач платежу ТУ ДСА України в Запорізькій області, , призначення платежу застава за ОСОБА_5 по справі № 335/9985/19, Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими, експертами чи свідками у кримінальному провадженню;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти.

Роз`яснити ОСОБА_5 чи іншому заставодавцю відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваного вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити строк дії ухвали до 06.11.2019 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали, яка підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 10.09.2019 року.

Повний текст ухвали виготовлений 10.09.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1