Справа № 438/636/17
Провадження № 1-кп/438/8/2019
ВИРОК
іменем України

26 листопада 2019 року Бориславський міський суд Львівської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Бориславі Львівської області кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000449 від 03 липня 2017 року, за №0000020 від 15 січня 2019 року, за №0000078 від 20 лютого 2019 року, за №0000103 від 05 березня 2019 року, за №0000198 від 25 квітня 2019 року та за №0000423 від 03 жовтня 2019 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислав Львівської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, зі слів обвинуваченого має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

за участю сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 , раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, востаннє вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, на шлях виправлення не став та вчинив нові злочин проти власності.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 02 липня 2017 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , маючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно через незачинені вхідні двері вищевказаного будинку, таємно викрав з нього мобільний телефон марки «Bravis Next», який належить потерпілій ОСОБА_7 , чим спричинив останній майнову шкоду на суму 1100 гривень.

Крім цього, 14 січня 2019 року близько 15 год. 45 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, зайшов через незачинену хвіртку на подвір`я будинку АДРЕСА_4 , звідки шляхом вільного доступу, таємно, повторно, намагався викрасти металеву трубу вагою 130 кг 150 грам вартістю 585 гривень 68 копійок, яка на праві власності належить потерпілому ОСОБА_8 , однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був викритий свідком ОСОБА_9 .

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 , 15 лютого 2019 року близько 22 год. 40 хв. маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, з приміщення квартири АДРЕСА_5 , де тимчасово проживав, викрав кухонний комбайн марки «Moulinex FP 655» вартістю 1710 гривень, яке на праві власності належить потерпілій ОСОБА_10 , чим заподіяв останній майнову шкоду на вказану суму.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 04 березня 2019 року близько 23 год. 00 хв., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, через незачинені двері проник на горище господарського приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , звідки повторно, таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_11 дві алюмінієві каструлі об`ємом по 40 літрів кожна, загальною вартістю 300 гривень та два латунних змійовики загальною вартістю 140 гривень, чим заподіяв останньому майнову шкоду на загальну суму 440 гривень.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 24 квітня 2019 року близько 03 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з території подвір`я будинку АДРЕСА_7 шість автомобільних гальмівних дисків вартістю 480 гривень та алюмінієвий ящик вартістю 70 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 550 гривень.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 , 01 жовтня 2019 близько 18 год. 00 хв., перебуваючи неподалік будинку №177 по вул. В. Великого у м. Бориславі, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом обману потерпілого ОСОБА_13 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, повторно, заволодів його мобільним телефоном марки «SAMSUNG SM-J330FN», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 3 100 гривень, з чохлом чорного кольору типу «книжка» вартістю 120 гривень, чим завдав потерпілому майнової шкоди на загальну суму 3 220 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема показав, що влітку 2017 року, точної дати не пам`ятає, зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де на столі побачив мобільний телефон. Викрав зазначений телефон, проте у подальшому його затримали діти потерпілої. Викрадений телефон повернув потерпілій.

Взимку 2019 року, точної дати та години не пам`ятає, зайшов через незачинену хвіртку на подвір`я будинку АДРЕСА_4 , де побачив металеву трубу та намагався її викрасти. Проте викрасти трубу не зміг, оскільки був затриманий родичами потерпілого.

Взимку цього ж року, з приміщення квартири АДРЕСА_5 , де тимчасово проживав разом із цивільною дружиною ОСОБА_10 , викрав належний останній кухонний комбайн марки «Moulinex FP 655» та здав його в ломбард. У подальшому зазначений кухонний комбайн викупив.

Весною цього ж року, точної дати не пам`ятає, проник через незачинені двері на горище господарського приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , звідки викрав дві алюмінієві каструлі та два латунних змійовики. Викрадене сховав по дорозі під мостом. Проте у подальшому дві алюмінієві каструлі пропали.

Далі у квітні 2019 року, точної дати не пам`ятає, обвинувачений викрав з території подвір`я будинку АДРЕСА_7 шість автомобільних гальмівних дисків та алюмінієвий ящик, попередньо склавши все у мішок. Сховав викрадене неподалік під мостом. Як у попередньому випадку викрадене з-під моста пропало.

У жовтні 2019 року забрав у знайомого мобільний телефон марки «SAMSUNG» під приводом здійснення телефонного дзвінка. У подальшому телефон пропав. У подальшому обвинувачений відшкодував потерпілому завдану майнову шкоду.

Просить суд суворо не карати, обрати мінімальне покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінальних проваджень, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.
Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.
Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах, враховуючи покази обвинуваченого про визнання вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно та за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

Обираючи міру покарання відповідно до ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Відповідно, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд бере до уваги тяжкість злочинів, які законодавцем віднесено до злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, спосіб вчинення злочинів, наслідки, які настали від вчинення злочинів.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Суд не погоджується з доводами сторони обвинувачення про наявність обставин, що пом`якшують покарання, як щире каяття в кримінальних провадженнях, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000020 від 15 січня 2019 року, за №0000078 від 20 лютого 2019 року та за №0000423 від 03 жовтня 2019 року.

Зокрема, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинених злочинах хоча і визнано в обвинувальному акті в даному кримінальному провадженні обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, проте така обставина має лише формальний характер. Каяття передбачає, крім визнання особою самого факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне, визнання своєї провини, щирий осуд своєї поведінки, які мають втілюватися в намаганні компенсувати збитки, завдані таким злочином, та бажанні виправити наслідки такого злочину. Факт щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в певних діях обвинуваченого після вчинення злочину. Проте зазначені дії відсутні.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000449 від 03 липня 2017 року, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , в інших кримінальних правопорушеннях судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, раніш судимого, є особою яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за злочин проти власності, має високу ймовірність вчинення обвинуваченим повторних правопорушень, негативний спосіб життя обвинуваченого, має постійне місце проживання, одружений, має малолітню дитину, не працює, наявність не відшкодованої майнової шкоди, заподіяної вчиненими злочинами, наявність посередньої характеристики з місця проживання, на обліку в наркологічному диспансері та на обліку в психіатричному кабінеті не перебуває, а також беручи до відома досудову доповідь Дрогобицького МРВ з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як високий, враховуючи, що ризик зростає за умови зміни обстановки: відсутність стабільного доходу, може виявляти агресивність, а також висновок органу пробації про те, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної міри з реальним відбуттям міри покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частин статті інкримінованих кримінальних правопорушень із застосуванням правил, визначених ч.1 ст.70 КК України шляхом частково складання призначених покарань у виді позбавлення волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Суд не вбачає підстав для застосування ст.75КК України до обвинуваченого, із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, виходячи з наступного.
Дійсно, звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, згідно з положеннями ст. 75 КК України, можливе, якщо суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Оскільки обвинувачений, маючи не погашену та не зняту судимість в порядку ст.89 КК України за вчинення умисного злочину проти власності, вчергове притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, належних висновків для себе не зробив, враховуючи конкретні обставини справи, зокрема те, що обвинувачений не працював і не займався будь-якою суспільно корисною працею, умисний злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин вчинив з корисливих мотивів, не відшкодував потерпілим заподіяну злочинами майнову шкоду, враховуючи те, що відсутність претензій зі сторони потерпілих не може бути визначальною при вирішенні питання про звільнення обвинуваченого від відбування у кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статей обвинувачення з реальним його відбуванням.
Зазначене узгоджується з положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Крім цього, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ч.3 ст.78 КК України в разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.71 цього Кодексу, зокрема, суд до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.
Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду від 29 жовтня 2019 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000420 від 02 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислав Львівської області винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання:
за ч.3 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці;
за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом частково складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2017 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Речові докази у справі: мобільний телефон марки «Bravis Next», передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити останній, металеву трубу, передану на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити останньому, два латунних змійовики, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_11 , залишити останньому.
Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1