Справа № 574/870/19
Провадження 1-кс/574/473/2019
У Х В А Л А

30 липня 2019 року м. Буринь

Слідчий суддя Буринського районного суду Сумської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду клопотання старшого слідчого СВ Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000138 від 28.05.2019 року,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 звернувся до Буринського районного суду з клопотанням, погодженим з прокурором в кримінальному провадженні прокурором Буринського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на посіви сільськогосподарських культур на земельних ділянках площею 36,0758 га, з кадастровим номером :04:001:0861 та площею 25,6915 га, з кадастровим номером :04:001:0856, що знаходяться на території Олександрівського старостинського округу Буринської міської ради, мотивуючи тим, що ним проводиться досудове розслідування кримінального провадження по факту самовільного зайняття вказаних земельних ділянок невстановленими особами. Посилаючись на те, що вказані земельні ділянки були засіяні незаконно, з метою збереження речових доказів посівів сільськогосподарських культур, просив накласти на них арешт шляхом позбавлення особи, яка самовільно володіє даним посівом права відчуження, розпорядження та користування даними посівами.

Старший слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив судовий розгляд провести без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою.
Представник Буринської міської ради просив розгляд даного клопотання відкласти, оскільки йому невідомо обставини при яких проводилася перевірка земельних ділянок представниками контролюючих органів без повідомлення міської ради, яка є власником цих земель.
Системний аналіз ч.1 ст.172 КПК України свідчить, що неприбуття слідчого та інших осіб, в тому числі і власників майна не перешкоджає розгляду клопотання.
При цьому слідчий суддя вважає, що представник Буринської міської ради не навів переконливих аргументів для відкладення його розгляду, адже дане клопотання подане і в інтересах громади, оскільки ставиться питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження не відносно земельних ділянок, а сільськогосподарської продукції, якою самовільно були засіяні вказані земельні ділянки.
За таких обставин, суддя вважає можливим розгляд клопотання провести без участі слідчого та представника власника земельних ділянок.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється відповідно до положень ч.4 ст. 107 КПК України.

Перевіривши підстави поданого клопотання та дослідивши наданні до нього докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Системний аналіз ст.ст.131,132 КПК України дозволяє слідчому судді прийти до висновку, що арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, і слідчий, прокурор повинен довести, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступені тяжкості, що може бути підставою для їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено, що старшим слідчим СВ Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000138 від 28.05.2019 року за ознаками злочину передбаченого ст.197-1 ч.1 по факту самовільного зайняття невстановленими особами земельних ділянок на території Олександрівського старостинського округу Буринської об`єднаної територіальної громади міської ради, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В ході досудового розслідування встановлено, що до таких земельних ділянок ввійшли земельні ділянки з кадастровим номером :04:001:0861 площею 36,0758 га, та з кадастровим номером :04:001:0856, площею 25,6915 га, що знаходяться на території Олександрівського старостинського округу.

При проведенні огляду місця події 28.05.2019 року встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0861 площею 36,0758 га (угіддя рілля) засіяна сільськогосподарською культурою кукурудзою, а земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0856 площею 25,6915 га частково соєю та соняшником. Вказані обставини підтверджуються протоколами огляду та фото таблицями до них.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.06.2019 року, проведеного уповноваженою особою ГУ Держгеокадастру в Сумській області, за результатами обстеження, в тому числі, вищевказаних земельних ділянок встановлено, що дані земельні ділянки мають цільове призначення землі запасу(земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) і на час перевірки самовільно зайняті, розорані та засіяні товарними сільськогосподарськими культурами не встановленими особами.

Витягами з публічної кадастрової карти та Державного реєстру речових прав, а також листа відділу у Буринському районі ГУ держгеокадастру у Сумській області №375/116-19 підтверджується, що вказані у клопотання земельні ділянки перебувають у комунальній власності Буринської міської ради і жодним особам в оренду не передавалися чи іншим шляхом не відчужувалися.

Постановою слідчого від 09.07.2019 року посіви сільськогосподарських культур, що ростуть на вказаних земельних ділянка, визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів провадження.

Частиною 1 статті 197-1 КК України встановлена кримінальна відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.
Відповідно до ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України право власності, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка проводиться відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно зі ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Аналізуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку щодо наявності в діях невстановлених осіб ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Положеннями до ст. 212 Земельного кодексу України встановлено, що самовільно зайнята земельна ділянка підлягає поверненню власнику землі або землекористувачу без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування нею.
Як зазначено в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляду цивільних справ», відповідно до статей 90, 95, 212 ЗК самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам з передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування
ними.
Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що земельні ділянки були самовільно зайняті, заподіяна шкода в теперішній час не обрахована, однак сумнів в її наявності за критерієм «поза розумним сумнівом» немає, слідчий суддя вважає, що дійсно виникла необхідність забезпечити збереження речових доказів у кримінальному провадженні - посівів кукурудзи, соняшнику та сої, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та подальшого звернення врожаю в дохід держави.
Також, слідчим суддею застосовується і практика Європейського суду з прав людини при вирішенні питань, поставлених в клопотанні слідчого.
Зокрема, Суд в своїх Постановах від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та необхідність його задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :

Клопотання старшого слідчого СВ Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на посіви сільськогосподарської культури кукурудзи, що посіяні на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0861 площею 36,0758 га на території Олександрівського старостинського округу, яка перебуває в комунальній власності Буринської міської ради Буринського району Сумської області, позбавивши особу, яка самовільно володіє даним посівом права відчуження, розпорядження та користування цим посівом кукурудзи.
Накласти арешт на посіви сільськогосподарських культур соняшника та кукурудзи, що посіяні на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0856 площею 25,6915 га на території Олександрівського старостинського округу, яка перебуває в комунальній власності Буринської міської ради Буринського району Сумської області, позбавивши особу, яка самовільно володіє даним посівом права відчуження, розпорядження та користування цим посівом кукурудзи.
Роз`яснити, що особи визначені в ч.1 ст.174 КПК України мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1