У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000056

за апеляційною скаргою цивільного позивача - представника ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 травня 2018 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Житомирської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

представник цивільного позивача ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 травня 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Постановлено стягнути з ПАТ «Європейський страховий союз» на користь ГУНП в Миколаївській області в рахунок відшкодування майнової шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 50000 грн.

В задоволенні вимог за цивільним позовом ГУ НП в Миколаївській області до ОСОБА_6 про відшкодування спричинених дорожньо-транспортною пригодою збитків, відмовлено.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_9 та прокурора в інтересах Миколаївської Міської лікарні швидкої медичної допомоги про відшкодування витрат на лікування в сумі 3088 грн. 55 коп. залишено без розгляду.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_6 процесуальні витрати по залученню експертів під час здійснення досудового розслідування в сумі 3784 грн. та 2641 грн. 20 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Представник цивільного позивача просить вирок скасувати в частині цивільного позову, постановити новий вирок, яким стягнути зі ОСОБА_6 на користь ГУ НП в Миколаївській області в рахунок відшкодування майнової шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, 72 518 грн.68 коп.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник цивільного позивача вважає, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, с абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Просить врахувати, що потерпілий вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика, та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Зазначає, що цивільний позов був заявлений до ОСОБА_6 , а не до ПАТ "Європейський страховий союз", а тому, на думку апелянта, судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог чинного законодавства.

Вважає недоведеним факт наявності трудових відносин між ФОП ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , оскільки він не підтверджений належними доказами. Тому, враховуючи що судом першої інстанції не встановлено, що водій на момент ДТП перебував у трудових відносинах і виконував трудові обов`язки, або ж він заволодів транспортним засобом не правомірно і цьому сприяла недбалість власника, суд помилково дійшов висновку, що відсутні підстави для покладення відповідальності по відшкодуванню майнової шкоди на її заподіювача ОСОБА_6 .

Узагальнений виклад заперечень обвинуваченого ОСОБА_6 на апеляційну скаргу.

Вважає, що вирок є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

22 березня 2016 року, близько 22.00 год., ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «MAN», р.н. НОМЕР_1 , із напівпричепом мерки «Kogel» , р.н. НОМЕР_2 , рухався по автомобільній дорозі «М-14» «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» у напрямку м. Києва, поблизу с. Зайчевське Вітовського району Миколаївської області, в темний час доби.

Здійснюючи обгін попутного транспортного засобу, ОСОБА_6 грубо порушив п.п. «в», «г» п. 14.2., п. 12.3. Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не впевнившись в безпеці свого маневру, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він виїжджає, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, допустив зіткнення свого автомобіля «MAN» із автомобілем «ВАЗ-2107», р.н. НОМЕР_3 , який їхав назустріч та в якому перебувала слідчо-оперативна група Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, внаслідок чого пасажир цього автомобіля ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді поперечному перелому третини правого плеча зі зміщенням, після травматичного невриту правого променевого нерву.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості. Його дії кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника цивільного позивача ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, а також прокурора, які просили ухвалу в частині вирішення цивільного позову залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд дійшов до наступного.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, є правильними та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. У цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Що стосується вирішення судом цивільного позову, суд приходить до такого.

Як передбачено ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК.

Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК).

У кримінальному провадженні, як зазначено у ч. 1 ст. 62 КПК, цивільним відповідачем може бути юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями обвинуваченого, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналіз норм статей 1172, 1187 ЦК дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Однак, зазначених вимог закону суд першої інстанції не врахував при прийнятті рішення при вирішенні цивільного позову.

Так, у вироку суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 на час ДТП перебував у трудових відносинах із приватним підприємцем ОСОБА_10 і керував його автомобілем, однак не залучив останнього як співвідповідача.

Отже, під час судового розгляду суд першої інстанції, встановивши, що обвинувачений керував автомобілем, що належить роботодавцю, прийняв рішення лише про стягнення в рахунок відшкодування майнової шкоди (в межах страхової суми) лише з ПАТ «Європейський страховий союз» на користь ГУ НП в Миколаївській області, в сумі 50000 грн.

Разом з тим, за цивільним позовом ГУ НП в Миколаївській області про відшкодування спричинених дорожньо-транспортною пригодою збитків, судом першої інстанції не вирішено цивільного позову щодо решти позовних вимог.

На думку суду, прийнято необгрунтоване рішення про відмову у позові. Рішення в цій частині не відповідає вимогам закону, належним чином не мотивовано, та відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КПК України позбавляє право цивільного позивача пред`являти той же позов щодо решти позовних вимог.

Тому є частково обгрунтованими доводи апелянта про неправильне вирішення судом першої інстанції цивільного позову представника ГУ НП в Миколаївській області про відшкодування майнової шкоди.

У зв`язку із викладеним, апеляційний суд вважає, що прийняте судом рішення у частині вирішення цивільного позову не можна вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки під час розгляду не визначено коло відповідачів, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Зазначене, відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушені загальні засади кримінального провадження в частині вирішення цивільного позову як законність, вирок в цій частині підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Щодо доводів апелянта про безпідставне стягнення в рахунок відшкодування майнової шкоди 50000 грн з ПАТ "Європейський страховий союз", а не зі ОСОБА_6 , до якого пред`явлено позов, і лише з якого, на думку апелянта, слід стягнути майнову шкоду, то ці доводи суд не обговорює через скасування вироку в частині вирішення цивільного позову з призначенням в цій частині нового розгляду, за результатами якого слід прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407,409, 412, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу цивільного позивача - представника ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 травня 2018 року у відношенні ОСОБА_6 скасувати в частині вирішення цивільного позову і призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_3