У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.10.2019 року, якою
засудженому: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Єреван Республіки Вірменія, особи без громадянства, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 18 травня 2017 року Малиновським районним судом міста Одеса за ч.2 ст.186 КК України, відповідно до ст.71 КК України, до 04 років 02 місяців позбавлення волі,
- відмовлено в умовно достроковому звільненні від подальшого відбування покарання.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.10.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України.
_________________________________________________________________

Провадження 11-кп/812/921/18 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Категорія: в порядку вик. вироку Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Узагальнені доводи апелянта.

Апелянт вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи.

Вважає, що судом першої інстанції не були враховані всі дані, що свідчать про динаміку виправлення засудженого ОСОБА_6 .

Стверджує, що засуджений довів своє виправлення, а судом безпідставно було проігноровано факти, що це доводять.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Малиновського районного суду міста Одеса від 18 травня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.186 КК України, відповідно до ст.71 КК України, до 04 років 02 місяців позбавлення волі із зарахуванням строку попереднього ув`язнення з 05 січня 2017 року по 16 лютого 2017 року та з 18 травня 2017 року по 19 вересня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи дані про відбування ОСОБА_6 покарання, а саме те, що загалом за весь період відбування покарання він має 7 стягнень, які погашені в установленому порядку та 1 заохочення, суд прийшов до висновку, що підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, передбачені ст. 81 КК України, не знайшли свого підтвердження, тому суд прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення ухвали без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Статтею 81 КК України передбачені підстави, за яких може бути застосовано умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.
Вироком Малиновського районного суду міста Одеса від 18 травня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.186 КК України, на підставі ст.71 КК України, до 04 років 02 місяців позбавлення волі.

На момент розгляду заяви судом першої інстанції засуджений вже відбув не менше двох третин строку покарання призначеного судом.

Суд першої інстанції прийшовши до висновку, що підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, відмовив у задоволенні клопотання останнього.

Колегія суддів з даним висновком погоджується.

Так, згідно положень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У пункті 17 вказаної постанови роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.

Вказана норма вимагає від суду ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Суд першої інстанції зазначив, що оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_6 не доводять, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, то клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого про умовно дострокове звільнення не підлягає задоволенню.
Так, як вбачається з матеріалів судового провадження засуджений ОСОБА_6 в період відбування покарання піддавався стягненням за: порушення локалізації 5 разів та за відсутність та запізнення на перевірку 2 рази ( а.с.п.21)
Також, із матеріалів судового провадження та особової справи ОСОБА_6 вбачається, що 11 січня 2019 року розглядалося питання на комісії, відповідно до статті 82 КК України, щодо можливості заміни йому невідбутого строку покарання більш м`яким. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення.

Окрім того, 06 серпня 2019 року розглядалося питання на комісії відповідно до статті 81 КК України, щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення. Рішенням комісії йому було відмовлено у зв`язку з тим, що він не довів свого виправлення.

Також, ОСОБА_6 16.05.2018р. комісією було відмовлено на підставі ст. 101 КВК України в переведенні до відділення соціальної реабілітації ( а.п. 10).

З характеристики, затвердженої начальником державної установи «Вознесенська виправна колонія» (№72), вбачається, що засуджений ОСОБА_6 намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи, а також робиться висновок і про інші дані про його особу.

Дана характеристика була досліджена судом першої інстанції.

Посилання захисника на те, що засуджений довів своє виправлення, а судом це було проігноровано є безпідставними.

Так, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Аналізуючи наведене судом першої інстанції та дані особової справи засудженого, наявність протягом тривалого часу відбування покарання тільки одного заохочення у ОСОБА_6 та переважаючої кількості стягнень, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даного клопотання повністю дотримався вимог кримінального закону та інших нормативних актів, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.

Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 , з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Так, згідно до вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, належним чином врахував умови, передбачені ст. 81 КК України для такого звільнення та погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що за період часу відбування покарання засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а тому вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 376,405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п ос т а н о в и в :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.10.2019 року, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено в умовно достроковому звільненні від подальшого відбування покарання залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Судді: