Справа № 438/862/19
Провадження № 1-кп/438/94/2019
В И Р О К
іменем України

20 вересня 2019 року Бориславський міський суд Львівської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000308 від 08 липня 2019 року,
стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого вироком Бориславського міського суду Львівської області від 11 липня 2019 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим відповідно до вироку Бориславського міського суду Львівської області від 11 липня 2019 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин, на шлях виправлення не став, а знову вчинив новий злочин проти власності за таких обставин.
Так, 7 липня 2019 року близько 19 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік магазину «Лук`ян», розташованого за адресою: Львівська область, м. Борислав, вул. Ірини Сеник, 16 «в», маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, підійшов до відпочинкового столу, з якого таємно повторно викрав мобільний телефон марки «HUAWEI Y7», вартістю 2500 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема показав, що 7 липня 2019 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, неподалік магазину «Лук`ян», викрав мобільний телефон у свого знайомого ОСОБА_6 , який заснув за столом. Наступного дня даний мобільний телефон був вилучений працівниками поліції, які приїхали разом із потерпілим ОСОБА_7 .

Просить суд суворо не карати, обрати покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбуття покарання, запропонований стороною обвинувачення.
Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.
Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.
Суд, враховуючи покази обвинуваченого про визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000308 від 8 липня 2019 року, знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, та вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обираючи міру покарання відповідно до ст. ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, законодавцем віднесено до злочинів середньої тяжкості.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.
Суд не погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття.
Зокрема, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому злочині хоча і визнано в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, проте така обставина має лише формальний характер. Каяття передбачає, крім визнання особою самого факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне, визнання своєї провини, щирий осуд своєї поведінки, які мають втілюватися в намаганні компенсувати збитки, завдані таким злочином, та бажанні виправити наслідки такого злочину. Факт щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в певних діях обвинуваченого після вчинення злочину. Поряд з цим, будь-яких дій обвинуваченим вчинено не було.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, раніш судимого за вчинення злочину проти власності, не перебуває на обліку лікаря нарколога та на обліку у лікаря-психіатра, за місцем проживання даних про негативну характеристику немає, не одружений, не працює, майнова шкода злочином потерпілому не заподіяна, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді обмеження волі зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, беручи до уваги наявність обставини, яка обтяжує покарання, та досудову доповідь Дрогобицького МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Державної установи «Центр пробації» з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як середній, а також висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, відповідно суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, в межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді обмеження волі, що є достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Крім цього, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Бориславського міського суду від 11 липня 2019 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.
Згідно інформації старшого інспектора Дрогобицького МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Державної установи «Центр пробації» від 20 вересня 2019 року за № 546/Б/36-19 станом на 20 вересня 2019 року засуджений ОСОБА_3 відбув 16 годин громадських робіт із призначених судом 160 годин.
Відповідно судом призначається покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом повного складання призначених покарань, оскільки після постановлення попереднього вироку, в справі встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку із врахуванням вимог п.4 ч.1 ст.72 КПК України, зокрема одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.
Беручи до уваги вищезазначені обставини, зокрема тяжкість злочинів, відсутність обставин, які обтяжують покарання, що знижує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а також беручи до відома вищезазначену досудову доповідь органу пробації, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття покарання у виді обмеження волі і тому до нього необхідно застосувати вимоги ст. 75 КК України у межах максимального терміну, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Зазначене узгоджується з положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження у даному провадженні до обвинуваченого не застосовувалися.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань із врахуванням покарання, призначеного вироком Бориславського міського суду Львівської області від 11 липня 2019 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин, призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Борислава Львівської області остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 18 днів.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо останній протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у справі: мобільний телефон марки «HUAWEI Y7», переданий на зберігання в кабінет зберігання речових доказів Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського Апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1