ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1638/19 Справа № 202/679/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001832, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року було задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 та накладено арешт на автомобіль марки Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 .в.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки прокурором доведено необхідність накладення арешту на автомобіль марки Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 2000 р.в. , право власності на яке зареєстроване на ОСОБА_7 від 03.07.2008 Кременчуцьким ВРЕР, як на знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_6 зазначає, що ніякої інформації та повісток від суду щодо проведення судових засідань стосовно накладення арешту на автомобіль він не отримував, справу розглянуто без його участі, копію ухвали отримав лише 05 листопада 2019 року.
В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з відсутністю підстав для арешту майна.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала є незаконною у зв`язку з тим, що відсутні підстави тимчасового вилучення майна, передбачені ст. 167 КПК України.

Вказує, що автомобіль, згідно свідоцтва про право на спадщину за Законом, належить саме йому.

Прокурор в судове засідання не з`явився про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про перенесення розгляду справи до суду не надав, про причини не явки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів, 16.10.2016 року працівниками 3 роти 3 батальйону УПП у м. Дніпро було виявлено автомобіль Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився у розшуку та супроводжено до Індустріального ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області.

Того ж дня слідчим СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області проведено огляд автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_3 , та встановлено, що станом на 16.10.2016 року автомобіль знаходився під керуванням гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.10.2016 року слідчим у кримінальному провадженні допитано як свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що зазначеним автомобілем керував за згодою ОСОБА_7 з 2015 року. З лютого місяця 2016 року право керування автомобілем йому надав його знайомий гр. ОСОБА_9 , який діяв на підставі довіреності від ОСОБА_7 , посвідченої 08.02.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 .

Також, в ході досудового розслідування допитано як свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що гр. ОСОБА_7 уповноважив його відповідною довіреністю на користування та розпорядження автомобілем Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_3 , яка була посвідчена 08.02.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , в тому числі на вчинення певних правочинів, а саме здачу в найм, позичку, тощо.

З урахуванням наведеного майно, на яке був накладений арешт оскаржуваною ухвалою слідчого судді, відповідає вимогам ст. 98 КПК України як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а отже арешт на нього був накладений з дотриманням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують. Так, посилання апелянта на те, що арешт належного йому автомобіля накладений безпідставно не є обґрунтованими зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що автомобіль марки Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 2000 р.в., право власності на яке зареєстроване на ОСОБА_7 від 03.07.2008 Кременчуцьким ВРЕР є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що якщо в подальшому відпаде потреба у арешті майна, інший власник або володілець майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна.

З урахуванням наведеного підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001832.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001832 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: