ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1089/19 Справа № 183/4528/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6

третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0001287 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Новомосковського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та накладено арешт на автомобіль марки Nissan Leaf, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , ключі від вказаного автомобіля, що належить на праві власності ОСОБА_10 з метою забезпечення збереження речового доказу, та залишити автомобіль на зберіганні у ОСОБА_10 .
Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчим доведено, наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки Nissan Leaf, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , ключі від вказаного автомобіля, що належить на праві власності ОСОБА_10 , являються предметом вчинення кримінального правопорушення, відповідає ст. 98 КПК України та з метою збереження речових доказів, клопотання підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати.

Вказує, що ухвала є незаконною та необгрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що вказаним транспортним засобом відкрито володів та користувався ОСОБА_7 на підстав довіреності від власника автомобіля ОСОБА_10 .. Вказаною довіреністю ОСОБА_7 був уповноважений на будь-які дії з транспортним засобом. Технічний паспорт на автомобіль ОСОБА_7 отримав від третьої особи, ОСОБА_11 , який також діяв на підставі довіреності від ОСОБА_10 .
На підставі довіреності було укладено договір купівлі-продажу 21.05.19 р. у простої письмової формі, де чітко відображено, що ОСОБА_11 , діючи від імені власника транспортного засобу ОСОБА_10 , гроші за продаж автомобіля отримав.
ОСОБА_7 згідно з актом прийома-передачі транспортного засобу від ОСОБА_11 отримав автомобіль, в справному стані, ключі, технічний паспорт, сервісну книгу, зарядний пристрій, страховий поліс.
Вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого не в повній мірі дослідив обставини справи. Зазначає, що в рамках кримінального провадження слідчим не було допитано ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 Нікому не повідомлено про підозру.
Зауважує, що клопотання слідчого не містить жодного обґрунтування необхідності накладення арешту на транспортного засобу.
Крім того, слідчий суддя порушив права ОСОБА_7 на захист, клопотання про накладення арешту було розглянуто за відсутності власника майна або його представника. Зазначає, що слідчим суддею не було досліджено договір купівлі-продажу, який є чинним та у відповідності до ст.204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Рішень судів, якими визнано недійсним договір купівлі-продажу, на підставі якого договір між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , діючим на підстави довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_10 , в матеріалах справи не має.
Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_6 , третьої особи ОСОБА_13 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно наданих матеріалів, в провадженні Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування №0001287, відомості про яке внесені до ЄРДР від 23.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

23.07.2019 року автомобіль Nissan Leaf, 2013 р.в., д.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 був оглянутий та вилучений до Новомосковського ВП по вул. Гетьманській 7 м. Новомосковська разом із ключами від автомобіля, які було приєднано до матеріалів кримінального провадження.
23.07.2019 року вказаний автомобіль Nissan Leaf, 2013 р.в., д.н. НОМЕР_1 , та ключі від нього було визнано по кримінальному провадженню речовим доказом, про що старшим слідчим винесено постанову.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вилучене 23.07.2019 року, майно є предметом кримінального правопорушення, відповідає ст. 98 КПК України, може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.
Тому, посилання апелянта на незаконність накладення арешту на вилучене під час обшуку майна, зазначені в оскаржуваній ухвалі, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.
Також матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення зберігання речових доказів та запобігання можливості його приховування чи відчуження.
З урахуванням викладеного вище, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги.
Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4