Справа215/3395/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
Учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №1 в м.Кривому Розі кримінальне провадження №0001326 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:

-21.04.2004 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 3, 289 ч. 3, 185 ч. 2, 289 ч. 1, 309 ч.1 КК України, до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна

-01.07.2008 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.3, 185 ч. 2, 186 ч. 2, 185 ч. 1, 70 ч. 1, 70 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.04.2004 року у вигляді 1 року позбавлення волі, та призначено до відбуття 5 років з конфіскацією майна. 29.12.2011 року за постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2011 року на підставі ст. 81 КК України звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 13 днів.

-16.12.2014 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3 КК України, до 3 років позбавлення волі

-30.06.2015 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 289 ч. 2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі На підставі ст. 71 КК України частко приєднати невідбуте покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від16.12.2014 року і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. 18.05.2017 року за постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2017 року на підставі ст. 81 КК України звільнений від відбуття покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 28 днів

за ознаками кримінального правопорушення за ст.185 ч.3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимим, за вчинення злочинів проти власності, останній раз 30.06.2015 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 289 ч. 2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від16.12.2014 року і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. 18.05.2017 року за постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2017 року на підставі ст. 81 КК України звільнений від відбуття покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 28 днів, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив і маючи не зняту і не погашену у встановленому порядку судимість в період умовно-дострокового звільнення вчинив новий корисливий злочин проти власності.

Так, повторно, ОСОБА_5 у невстановлений час, але не пізніше 07.06.2018 приблизно о 14.30 годині, проходив повз будинку АДРЕСА_2 та помітив, по зовнішньому вигляду домоволодіння, що довгий час в будинку ніхто не мешкає.

Після чого у ОСОБА_5 виник раптовий умисел на крадіжку майна з вище вказаного будинку, яке могло становити матеріальну цінність.

Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , таємно, скориставшись відсутністю свідків та очевидців, через паркан проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 . Після цього, ОСОБА_5 підійшов до будинку і помітив, що вхідні двері відчинені, а замок пошкоджено.

Продовжуючи діяти з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 таємно, скориставшись відсутністю свідків та очевидців, проник до приміщення будинку, та почав шукати речі, які могли б становити матеріальну цінність. Так, зайшовши до коридору вище вказаного будинку, ОСОБА_5 помітив чавунну ванну вітчизняного виробництва довжиною 170 см, вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи № 17/12.1/424 від 24.07.2018, становить 716, 67 гривень та яку останній розбив металевим молотком, який знайшов в будинку.

ОСОБА_5 , перебуваючи в коридорі вище вказаного будинку побачив чавунні батареї, а саме дві чавунні батареї б/у вітчизняного виробництва на 7 секцій кожна, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 17/12.1/424 від 24.07.2018, становить 972,67 гривень; чавунну батарею б/у вітчизняного виробництва на 4 секції, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 17/12.1/424 від 24.07.2018, становить 150 гривень; чавунну батарею б/у вітчизняного виробництва на 3 секції, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 17/12.1/424 від 24.07.2018, становить 100 гривень. Вище вказані батареї ОСОБА_5 металевим молотком розбив на невеликі фрагменти.

Після чого ОСОБА_5 вище вказане майно, а саме фрагменти ванної та чавунних батарей поскладав у мішки, які знайшов в будинку і по черзі вивіз з будинку

Таким чином, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь, спричинивши потерпілий ОСОБА_4 матеріальний збиток на загальну суму 1939,34 гривень

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до приміщення, вчиненого повторно.

1.В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе не визнав, відмовився від надання суду пояснень. Ставлячи запитання свідку ОСОБА_7 , обвинувачений зауважив, що свідок вказує на купівлю в нього цілої батареї на 2-3 секції, тоді як згідно обвинувачення викрадені батареї на 3-4-7 секцій він розбив молотком на фрагменти, крім того у свідка ОСОБА_7 вилучено батарею на 7 секцій. Позов не визнає. В судових дебатах обвинувачений вказує, що крадіжку не скоював, в домоволодіння потерпілої не був, як не бачив і свідка ОСОБА_7 , якому за даними обвинувачення продав батарею. Вважає, що свідок ОСОБА_7 його оговорює, інші докази вчинення крадіжки відсутні, з місця пригоди вилучений слід низу взуття, експертиза по якому не проведена.
2. Докази, на які посилається сторона обвинувачення.
Протокол огляду місця події від 09.06.2018 р. а.с.53-67 т.1 яким встановлено відсутність пошкодження замка вхідних дверей будинку, які відчинені, зафіксовано отвір з горища в стелі кімнати будинку.
Пояснення потерпілої ОСОБА_4 .

Протокол слідчого експерименту від 30.07.2018 р. а.с.131-136 т.1., який проведено з підозрюваним ОСОБА_5 , в ході якого ОСОБА_5 показував на місці обставини вчиненої крадіжки.

Пояснення свідка ОСОБА_7 який купив у ОСОБА_5 батарею.

Протокол огляду батареї на 7 секцій, вилученої у ОСОБА_7 а.с.73-80 т.1.

Висновок товарознавчої експертизи а.с.90-97 т.1.

Також сторона обвинувачення посилається на вилучені речові докази батарею на 7 секцій.

3. Докази, на які посилається сторона захисту.
Сторона захисту просить виправдати ОСОБА_5 , оскільки його винуватість не підтверджується доказами наданими стороною обвинувачення, дослідженими в судовому засіданні. Пояснення підозрюваного на досудовому розслідуванні не є доказом, а суперечливі пояснення свідка ОСОБА_7 спростовують докази сторони обвинувачення, та не можуть бути покладені в обґрунтування обвинувального вироку. Крім того слідчим прийнято від ОСОБА_5 заяву про відмову від захисника від 27.07.2018 р. всупереч ст.ст.48, 54 КПК України, хоча така відмова повинна відбуватися виключно в присутності самого захисника а.с.93 т.1.
Відповідно в зв`язку з порушенням права обвинуваченого на захист, заявою від 12.02.2019 р. а.с.213 т.1 просить визнати недопустимими докази - протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протокол слідчого експерименту з підозрюваним, повідомлення про підозру, протоколи про надання доступу до матеріалів кримінального провадження, протокол про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування а.с.100-103, 104-106, 131, 143-144, 145 т.1. Просить визнати недопустимими докази: розписку свідка ОСОБА_7 а.с.72 т.1 яка не має дати, та постанову про призначення групи прокурорів яка не має підпису керівника а.с.51 т.1.
Відповідно до правил ст.89 КПК України судом ухвалено вирішити питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.
4.Висновки суду.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом… а також на припущеннях. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування цих обставин покладається на слідчого, прокурора.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена за стандартом «поза розумним сумнівом». Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме: винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Відповідно до ч.1 п.3, ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що…в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Незважаючи не невизнання своєї вини ОСОБА_5 , відмову обвинуваченим від надання пояснень, суд вважає винуватість обвинуваченого за ст.185 ч.3 КК України доведеною поза розумним сумнівом.

Винуватість ОСОБА_5 підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , за якими 09.06.2018 р. вона приїхала в будинок по АДРЕСА_2 , в якому не проживає, та виявила, що з будинку викрадені майже всі речі, які мали хоч якусь цінність. Замок на дверях був не пошкоджений, але зловмисники проникали в будинок неодноразово через горище, та діру в стелі, речі виносили через відчинені двері. По крадіжці вчиненій 08.06.2019 р. в її будинку суд засудив ОСОБА_8 , який пояснював в судовому засіданні, що в будинку під час крадіжки зустрів ОСОБА_9 . Дійсно, була викрадена чавунна, ванна, та 4 батареї: 2 на 7 секцій, та по одній на 4 і 3 секції. В ході досудового розслідування вилучена батарея на 7 секцій, видану свідком ОСОБА_7 , на суму не повернутого майна нею заявлено цивільний позов.

Поясненнями свідка ОСОБА_7 який пояснив, що по АДРЕСА_1 на початку червня 2018 р. він охороняв отару баранів, поряд знаходився пункт прийому металобрухту. В цей час до нього прийшов знайомий ОСОБА_10 , приніс із собою мішки з металобрухтом, які залишив в нього для продажу на пункт прийомки лома. В мішках були в тому числі куски розбитої чавунної ванни, а також батарею на 2-3 секції, яку він купив у ОСОБА_5 для свого кума за 70-80 грн. На запитання сторони захисту, чому ОСОБА_7 була видана працівникам поліції батарея на 7 секцій, свідок пояснив, що погано пам`ятає події за давністю, але наполягає, що саме ОСОБА_5 приносив мішки з металобрухтом, шматками ванної, та цілою батареєю.

Винуватість обвинуваченого підтверджується протоколом огляду місця події від 09.06.2018 р. а.с.53-67 т.1 яким встановлено відсутність пошкодження накладного замка вхідних металевих дверей будинку, які відчинені зсередини, зафіксовано отвір з горища в стелі однієї з кімнат будинку, безлад та відсутність майна.
Протоколом слідчого експерименту від 30.07.2018 р. а.с.131-136 т.1., який проведено з підозрюваним ОСОБА_5 , в ході якого ОСОБА_5 показував на місці обставини вчиненої крадіжки.

Протокол огляду батареї на 7 секцій, добровільно видану свідком ОСОБА_7 згідно розписки а.с.72, 73-80 т.1, залучену до матеріалів справи як речовий доказ

Висновком товарознавчої експертизи а.с.90-97 т.1, за якими вартість чавунної ванни становить 716,67 грн, а вартість чавунних батарей відповідно могла становити: 7 секцій- 972,67 грн. ( 2 шт.), 4 секції 150 грн. і 3 секції 100 грн., та іншими доказами.

Згідно вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.06.2015 р. ОСОБА_5 засуджено за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 289 ч. 2, 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. 18.05.2017 року за постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2017 року на підставі ст. 81 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбуття покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 28 днів а.с.110-112.

Тобто злочин, по якиму суд ухвалює вирок, вчинений обвинуваченим в період умовно - дострокового звільнення, не відбутого покарання за попереднім вироком.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає що поясненнями потерпілої і свідка обвинувачення ОСОБА_7 опитаних судом, висновком експертизи, протоколами слідчих дій, судом встановлено що зібрані обвинуваченням докази в їх сукупності є достовірними, та достатньою мірою поза межами розумного сумніву підтверджують винуватість обвинуваченого в кримінальному правопорушенні за ст.185 ч.3 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в приміщення, вчиненого повторно.
Дійсно свідок ОСОБА_7 дав суду пояснення, які суперечать ним же самим складеній розписці про видачу працівникам поліції батареї на 7 секцій а.с.72. Вказана розписка на має дати, але очевидно, що вказана розписка складена 13.07.2018 р., в день допиту свідка, та огляду батареї на території Тернівського відділення поліції а.с.73-79 т.1. До допиту свідка в суді в квітні 2019 р. пройшов значний час, крім того свідок ОСОБА_7 наполягав на тому що саме ОСОБА_5 залишав у нього мішок з шматками ванної і судом не встановлено мотивів з яких свідок ОСОБА_7 міг оговорювати обвинуваченого. З цих же підстав суд не визнає недопустимим доказом розписку свідка ОСОБА_7 за клопотанням сторони захисту, оскільки очевидна недопустимість цього доказу, відповідно до правил ст.ст.87, 89 КПК України судом не встановлена, доказом є саме протокол огляду батареї, розписка свідка підтверджує лише факт добровільної видачі майна для огляду.
Обговорюючи клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими а.с.213-215 т.1, суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст.87 ч.1, ч.2 п.3, ч.3 п.1, ст.89 КПК України - недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:
3) порушення права особи на захист;
3. Недопустимими є також докази, що були отримані:
1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Захист наполягає на недопустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування після 27.07.2018 р., подання підозрюваним ОСОБА_5 заяви про відмову від захисника а.с.93. Дійсно відмова від захисника відповідно до правил ст.54 ч.2 КПК України повинна відбуватися виключно в присутності захисника, після надання можливості конфіденційного спілкування з підзахисним. Правила ст.54 КПК України передбачають відмову від захисника, коли цей захисник вже залучений до участі у справі.

У випадку з ОСОБА_5 , то останньому згідно заяви було роз`яснено права підозрюваного передбачені ст.42 КПК України, яка передбачає право підозрюваного мати захисника на першу вимогу, та ОСОБА_5 ознайомившись з правами заявив, що буде захищати себе самостійно а.с.93, тим більше що участь захисника не була обов`язковою. Таким чином, ОСОБА_5 не побажав реалізувати своє право на захист, яке було йому роз`яснено, а не відмовився від конкретного захисника. Тому у суду відсутні підстави про визнання недопустимими доказів: протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протокол слідчого експерименту з підозрюваним а.с.104-106, 131 т.1.
Повідомлення про підозру, протоколи про надання доступу до матеріалів кримінального провадження, протокол про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, постанова про призначення групи прокурорів яка не має підпису керівника а.с.100-103, 143-144, 145, 51 т.1. не є доказами в кримінальному провадженні в розумінні ст.84 КПК України. Щодо постанови про призначення групи прокурорів яка не має підпису керівника а.с.51 т.1., то прокурори ОСОБА_3 і ОСОБА_11 були уповноважені на здійснення функцій прокурорів 27.07.2018 р. з часу внесення заяви про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР а.с.43.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 а.с.146 т.1 про стягнення 1939,34 грн. завданої майнової шкоди, та 10000 грн. моральної шкоди. Вказує, що крім викрадення майна на суму 1939,34 грн., що встановлено обвинуваченням, внаслідок крадіжки з проникненням до будинку, були порушені її права на недоторканість житла, вона була позбавлена майна необхідного для облаштування житла, що завдає їй значних моральних страждань, та потребує значних додаткових зусиль для організації свого життя

29.10.2018 р. а.с.155 т.1 потерпіла ОСОБА_4 поданою заявою збільшила майнові позовні вимоги до 2939,34 грн., а поданою заявою від 14.11.2018 р. навпаки зменшила майнові позовні вимоги до 1453.00 грн., вказуючи що одна чавунна батарея вилучена та може бути повернута.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 позов підтримала, вказує що загалом з дачного будинку було викрадене все майно, яке було перевезене в зв`язку з продажем її квартири.

Обвинувачений ОСОБА_5 позов не визнав.

Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст.1166, 1167, 1192 ЦК України згідно норм яких особа яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати майнову та моральну шкоду завдану винними, незаконними діями.

Відповідно до норм ст.1192 ЦК України яка регулює способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Судом встановлена незаконність дій обвинуваченого, потерпілій ОСОБА_4 заподіяні моральні страждання викраденням та пошкодженням її майна, що загальновідомо вимагало та вимагає від потерпілої додаткових зусиль для організації свого життя, та спричиняє глибокі моральні страждання.

Виходячи з наслідків що наступили суд вважає обгрунтованим стягнення з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 5000 грн. моральної шкоди, та 1453.00 грн. завданої майнової шкоди, задовольнивши позов частково.

Висновком товарознавчої експертизи визначена вартість однієї чавунної батареї на 7 секцій яка становить 486,34 грн., вартість викраденого майна згідно обвинувачення становить 1939,34 грн., тому з урахуванням вилученого майна розмір завданих збитків становить 1453.00 грн.

Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_5 має рецидив злочинів, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має матір непрацездатного віку а.с.185-186. З урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину який згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ст.185 ч.3 КК України у вигляді позбавлення волі за сукупністю вироків, відповідно до ст. 71 ч.1 КК України.
Питання речових доказів та судових витрат вирішити відповідно до норм КПК України.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.3 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі

На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання, частково приєднати не відбутий строк за вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 30.06.2015 р. за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 289 ч. 2, 70 КК України у вигляді 6 місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_5 до відбуття 4 роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з 07.08.2019 року.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 його перебування під арештом з дня затримання 30.07.2018 р. по 07.08.2019 р. включно з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому залишити тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.
Речові докази які зберігаються в Тернівському ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області чавунну батарею на 7 секцій, повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодуванн шкоди завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 - 1453,00 грн. майнової шкоди, 5000 моральної шкоди, а всього 6453,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 1144.00 грн. витрат за залучення експерта по проведенню товарознавчої експертизи на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

СУДДЯ: