Справа № 314/4130/19
Провадження № 1-кс/314/1770/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2019 м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Вільнянськ клопотання слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого заступником керівника Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000835, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2019, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м.Пологи Запорізької області, громадянина України, освіта базова загальна середня, який не працює, відбуває покарання в ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)», раніше судимий:
- 05.03.2010 Бердянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 1 р. позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76,104 від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік;

- 06.12.2010 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Бердянського районного суду Запорізької області від 05.03.2010 р. та визначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 10.09.2015 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 05.02.2018 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 ч.1 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
встановив:
З наданих суду матеріалів вбачається, що в провадженні Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000835 від 10.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в 10.09.2019 приблизно о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на умисне заподіяння працівникам правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівниками своїх службових обов`язків, незаконно знаходився у приміщенні відділення соціально-психологічної служби №8 Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)», за адресою: Запорізька область, м.Вільнянськ, вул.Металістів,1, де, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що співробітники установи, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на посаді заступника чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки, а ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на посаді оперуповноваженого оперативного відділу цієї установи, а отже відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», є працівниками правоохоронного органу, які у зазначений час, у форменому одязі, згідно з наказом №252 дск від 10.09.2019 про забезпечення охорони і нагляду на добу та відповідно до вимог посадової інструкції №23-18 від 04.04.2018 р. знаходилися на території установи та брали участь у проведенні раптової перевірки засуджених, і саме у цей час здійснювали перевірку засуджених у відділенні СПС №8. З метою перешкоджання виконанню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 своїх службових обов`язків, що полягали у законній вимозі прослідувати до приміщення чергової частини після вилучення у нього мобільного телефону, ОСОБА_5 виказав категоричну відмову та почав чинити активний опір працівникам вищевказаної установи, під час чого ОСОБА_5 , знаходячись навпроти ОСОБА_8 , кулаком правої руки наніс один удар в ліве плече останнього, при цьому ж, знаходячись поряд з ОСОБА_9 кулаком лівої руки наніс не менше 5-ти ударів в його ліве плече, а також хапав вказаних співробітників установи за формений одяг та шляхом ривку розірвав тканину кітеля на рукаві зліва, надірвав комір, погон та шеврон на кітелі ОСОБА_8 і розірвав тканину на рукаві зліва кітеля ОСОБА_9 .

В подальшому, силами працівників чергової зміни, протиправні дії засудженого ОСОБА_5 були припинені.

Відповідно до висновку експерта № 42 від 23.09.2019 «У ОСОБА_8 , 1988 р.н. були виявлені синці (8) лівої верхньої кінцівки. Данні тілесні ушкодження у ОСОБА_8 як такі, що викликали незначні скороминущі наслідки на термін не більше 6 днів, кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження (згідно п.2.3.5., діючих «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 р. №6)».

Відповідно до висновку експерта № 41 від 23.09.2019 «У ОСОБА_9 , 1996 р.н. були виявлені синці (5) лівого плеча. Данні тілесні ушкодження у ОСОБА_9 як такі, що викликали незначні скороминущі наслідки на термін не більше 6 днів, кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження (згідно п.2.3.5., діючих «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 р. №6)».

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: «умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків».

25.09.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру по кримінальному провадженню №0000835 від 10.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України.
Таким чином, підозрюваний ОСОБА_10 , будучи особою, засудженою до позбавлення волі та відбуваючи вказане покарання, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин середньої тяжкості, за який санкцією ч.2 ст.345 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5-ти років.
Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, яке може бути приєднано до не відбутої частини покарання за попереднім вироком суду, підозрюваний ОСОБА_5 , з урахуванням встановлених обставин може впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, органом досудового слідства відповідно до положення п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, які ще не були допитані в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Зокрема, вищевказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_5 утримується в установі разом із свідками вчиненого ним правопорушення, при цьому його ізолювати від них відповідно до вимог чинного кримінально-виконавчого законодавства не можливо.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені в клопотанні.
Підозрюваний у судовому засіданні покладається на розсуд суду.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000835 від 10.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.345 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, який стійких соціальних зв`язків ні з ким не підтримує, має схильність до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки раніше неодноразово був засуджений за вчинення злочинів, що свідчить про асоціальну поведінку останнього.
Крім цього, необхідно прийняти до уваги, що за період відбування покарання, на засудженого ОСОБА_5 були накладені стягнення, що свідчить про його зухвале ставлення до виконання вимог відбування режиму покарання, принципову відмову від їх дотримання, а також у свою чергу про можливе продовження вчинення нападів на представників адміністрації виправної установи, створення конфліктних і провокаційних ситуацій, і в цілому підриву авторитету службових осіб колонії перед іншими засудженими та режиму в установі виконання покарань.
Виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, зазначених у клопотанні слідчого та наведених прокурором у судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України», крім іншого, зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Виходячи з інкримінованого ОСОБА_5 злочину, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним. Суд вважає, що ризики щодо того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.
Натомість тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність незаконного впливу на свідків у провадженні, підтверджує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено .
Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного впливати на свідків у провадженні, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу,
За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно з якою строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного до 23.11.2019 включно.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 23.11.2019 включно, який обчислювати з 25.09.2019 року.
Встановити строк дії даної ухвали до 23.11.2019 включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1

25.09.2019