Справа № 211/6997/19
Провадження № 1-кс/211/1887/19
У Х В А Л А
іменем України
за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 ,-
09.11.2019 року слідчий СВ Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з клопотанням про примусове відібрання біологічних зразків, яке мотивувала тим, що на момент зупинки транспортного засобу 08.11.2019 під керуванням ОСОБА_4 , останній поводив себе неадекватно, що дає підстави вважати, що він знаходився в стані сп`яніння.
Однак, ОСОБА_4 відмовився від освідування, про що написав на вказаній постанові.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та зазначив, що встановлення факту сп`яніння необхідне для збирання характеризуючих матеріалів та можливого пред`явлення підозри у вчиненні іншого злочину.
Підозрюваний та його захисник заперечували, крім того, ОСОБА_4 фактично не відмовлявся, оскільки в постанові прокурора від 08.11.2019 року написав, що не буде здавати біологічні зразки за відсутності свого адвоката.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення сторін, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулась за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею.
Частиною 3 ст.245 КПК України передбачено, що відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами передбаченим ст.241 цього кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку передбаченого ст. 160-166 цього кодексу має право дозволити слідчому, прокурору здійснити відібрання біологічних зразків примусово.
За вказаною аналогією, керуючись п.6 ч.2 ст.160 КПК України у клопотанні про примусове відібрання біологічних зразків слідчим повинна бути зазначена можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах.
Як вбачається з клопотання та отриманих в ході розгляду клопотання від прокурора пояснень, вимога ст.160 КПК України не виконана, слідчим та прокурором не наведена жодна з обставин, яка підлягає доказуванню в межах пред`явленої підозри за ч.1 ст.263 КК України, за допомогою отриманих даних в ході освідування ОСОБА_4 .
Крім того, наявний допис ОСОБА_4 , який станом на 08.11.2019 року не мав статусу підозрюваного щодо відмови від освідування без свого адвоката не може бути розцінено, на переконання слідчого судді, як очевидна відмова особи.
Таким чином, клопотання слідчого не підлягає задоволенню, оскільки є необгрунтованим та недоведеним.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 162-166, 245 КПК України, слідчий суддя, -
в задоволенні клопотання слідчого Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про примусове відібрання біологічних зразків - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1