Справа № 128/2215/19
УХВАЛА

22 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , у присутності представника ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції в дистанційному провадженні з Державною установою «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», заяву адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява адвоката ОСОБА_6 , подана в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України. Заява обґрунтована тим, що 28.04.2015 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, і на підставі санкції даної статті призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією усього майна, яке йому належить. В Державну установу «Стрижавська виправна колонія № 81» засуджений прибув 03.08.2015. За 4 роки відбування покарання засуджений ОСОБА_4 має 7 заохочень, 2 з них за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Не має відкритих дисциплінарних стягнень. Працевлаштований, до поставлених завдань ставиться добре, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок, виконує роботи по благоустрою установи, дотримується вимог пожежної безпеки. Приймає участь у програмах диференційного виховного впливу на засуджених. Постійно спілкується з мамою та цивільною дружиною. Вину в скоєному злочину визнав повністю. Заборгованостей за виконавчими листами ОСОБА_4 не має. Отже, ОСОБА_4 став на шлях виправлення, повністю покаявся, характеризується сумлінною поведінкою та ставленням до праці, не конфліктний, підтримує спілкування з мамою та цивільною дружиною, з повагою ставиться до персоналу установи, бережно використовує майно установи, охайний, тобто повністю готовий до життя на свободі.
В судове засідання адвокат ОСОБА_6 не з`явився з невідомих суду причин, хоч в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. В матеріалах справи наявна його письмова заява, попередньо ним подана через канцелярію суду, в якій адвокат ОСОБА_6 просить заяву про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 розглядати у його відсутності.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заяву про умовно-дострокове звільнення, просив її задовольнити, не заперечує проти її розгляду у відсутності адвоката ОСОБА_6 .

Представник установи виконання покарань ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Представник Спостережної комісії при Вінницькій РДА в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоч в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду заяви адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України.

Вивчивши заяву захисника, вислухавши пояснення засудженого ОСОБА_4 та представника установи відбування покарань, з`ясувавши позицію прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до такого висновку.
У відповідності до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, в тому числі й питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Судом установлено, що згідно з наданою станом на 23 серпня 2019 року характеристикою на засудженого ОСОБА_4 початком строку відбування покарання за вироком Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 28 квітня 2015 року, яким останнього засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та з урахуванням ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року, якою засудженому ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою з 26 лютого 2015року по 29 травня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є 26 лютого 2015 року, а кінцем строку 22 листопада 2021 року.

В Державну установу «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» засуджений ОСОБА_4 прибув 03 серпня 2015 року. За період відбування покарання в установі ОСОБА_4 зарекомендував себе посередньо, має 10 дисциплінарних стягнень, які погашені в установленому законом порядку, а також 7 заохочень, останнє ще за 16 квітня 2018 року. На виробництві установи ОСОБА_4 не працевлаштований за власним бажанням; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, з метою поблажливого ставлення до себе; утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд; самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; роботи по благоустрою установи виконує, але робить це не щиро. Також ОСОБА_4 приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення», «Фізкультура і спорт» і у роботі самодіяльної організації «Санітарного обслуговування». Соціально-корисні зв`язки на волі підтримує з рідними, а саме: з матір`ю та громадянкою ОСОБА_7 шляхом листування, телефонних розмов та побачень. Вину у скоєному злочині визнав повністю. Виконавчих листів за вироком суду до установи не надходило, є витрати на експертизу в розмірі 631,80 грн. Перебуває на профілактичному обліку як схильний «до членоушкодження».

Застосуванню ст. 101 КВК України (переведенню до установи з іншим рівнем безпеки) за формальними ознаками ОСОБА_4 підлягав по відбуттю 1/3 частини строку покарання з 23 березня 2017 року (протоколом комісії № 11 від 18 квітня 2017 року було відмовлено за особистою заявою засудженого).
Застосуванню ст. 82 КК України (заміні невідбутої частини покарання більш м`яким) за формальними ознаками ОСОБА_4 підлягав по відбуттю 1/2 частини строку покарання з 22 травня 2018 року (протоколом комісії № 15 від 24 травня 2018 року з`ясовано, що засуджений став на шлях виправлення і вирішено клопотати перед Вінницьким районним судом Вінницької області про застосування ст. 82 КК України, проте засуджений вчинив порушення встановленого порядку відбування покарань (неправомірна поведінка до медичного працівника, у зв`язку з чим постановою від 19 червня 2018 року засудженому ОСОБА_4 оголошено сувору догану), тому матеріали було повернуто до установи).
Застосуванню ст. 81 КК України (умовно-достроковому звільненню) за формальними ознаками ОСОБА_4 підлягав по відбуттю 2/3 частини строку покарання з 22 липня 2019 року (протоколом комісії № 24 від 05 серпня 2019 року було відмовлено, як особі яка не довела свого виправлення).
Згідно з положеннями, викладеними в ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Судом установлено, що ОСОБА_4 є особою, яка станом на 27 серпня 2019 року відбула більше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Таким чином, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення, суд враховує, що останній раніше неодноразово судимий за умисні корисні тяжкі злочини, на шлях виправлення не став, знову вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, вину у вчиненні якого визнав в повному обсязі.
Також суд враховує, що головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як установлено судом засуджений ОСОБА_4 за час відбуття покарання працевлаштований на підприємстві установи не був за власним бажанням.

Наявність семи заохочень за весь час відбування покарання, останнє з яких ще за 16 квітня 2018 року, не свідчить про сталість виправлення та сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_4 під час всього відбуття покарання.
Лише 05 серпня 2019 комісією установи було відмовлено засудженому ОСОБА_4 в застосуванні ст. 81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення.
З пояснень в судовому засіданні представника Державної установи «Стрижавська ВК (№81)» за період з моменту розгляду комісією установи питання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 до даного часу ніяких позитивних змін не відбулося.

Враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 немає, оскільки засуджений хоч і відбув більше 2/3 строку покарання, однак не довів своєю поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, а тому, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити за відсутності підстав для застосуванням до засудженого ОСОБА_4 умов ст. 81 КК України.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1