ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1884/19 Справа № 210/2225/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003078 від 23 жовтня 2015 року, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2019 року щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 дя у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 345 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання: за ч.1 ст. 125 КК України - у виді штрафу у розмірі 850 грн, що становить 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 2 ст. 345 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України, ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі зі сплатою штрафу в дохід держави у розмірі 850 грн., що становить 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які виконувати самостійно. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком 2 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Окрім того, судом вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 345 КК України, за таких обставин.
23 жовтня 2015 року, близько 12:00 години ОСОБА_6 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 , маючи інформацію про здійснення нібито незаконної вирубки лісу, прибули на територію ділянки №4 кварталу №66 урочища «Дзержинське» ДП «Криворізьке лісове господарство» в районі вул. Дніпровське шосе (до перейменування, - «Дніпропетровське шосе») в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з метою запобігання вчиненню зазначених дій.
В цей же час на вказаній лісовій ділянці ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись робітником ДП «Криворізьке лісове господарство», у складі робочої бригади, згідно з лісорубним квитком від 21 жовтня 2015 року, виданим керівництвом зазначеного лісового господарства, здійснював вибірково-санітарну вирубку дерев.
Безпідставно підозрюючи робітників ДП «Криворізьке лісове господарство» у здійсненні незаконної вирубки дерев, ОСОБА_6 спровокував сварку з ОСОБА_11 та, утримуючи у лівій руці мобільний телефон з функціями фотозйомки та відеозапису, почав знімати ОСОБА_11 .
Зазначені дії ОСОБА_12 обурили ОСОБА_11 та він спробував прикрити рукою об`єктив камери мобільного телефону ОСОБА_12 , запобігаючи в такий спосіб спробам його відеофіксації, чим викликав в свою чергу у ОСОБА_12 обурення на свої дії та раптово виниклий умисел на спричинення тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , знаходячись на ділянці №4 кварталу №66 урочища «Дзержинське» ДП «Криворізьке лісове господарство» в районі вул. Дніпровське шосе (до перейменування, - «Дніпропетровське шосе») в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, діючи з метою спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, з мотивів неприязні до нього, дістав з кишені вдягненої на ньому куртки газовий балончик з невстановленою слідством хімічною речовиною та близько 12:10 години 23 жовтня 2015 року почав умисно розбризкувати дану речовину в обличчя потерпілому ОСОБА_11 , чим спричини останньому тілесні ушкодження у вигляді: хімічного опіку слизових оболонок обох очей, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №2723 від 31 грудня 2015 року за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім того, 24 листопада 2015 року, близько 12:00 години, ОСОБА_6 , у складі автомобільної колони громадських активістів, з метою демонстрації протесту, щодо проведення мітингу «За стабильний Кривбасс против львовских и днепропетровских рейдеров», який проводився згідно з повідомленням Криворізького регіонального відділення Українського союзу промисловців і Підприємців вих.№0061/16 від 23 листопада 2015 року, та проходив на площі Молодіжній (до перейменування, - «Радянська») в Металургійному (до перейменування, - «Дзержинському») районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, прибув на автомобілі «ВАЗ-2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 на майданчик, поблизу ТРК «Юніон» по вул. Героїв АТО (до перейменування, - «Димитрова»), 30г в Металургійному (до перейменування, - «Дзержинському») районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, розташований навпроти місця проведення даного масового заходу.
Проявляючи свою незгоду з вказаним мирними заходами громадян, та створюючи перепони їх подальшому проведенню, зазначені громадські активісти почали подавати звукові сигнали зі своїх автомобілів та вмикати сирени мегафонів.
В цей же час, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходилася на даній площі та приймала участь у проведенні мітингу, будучи невдоволеною діями зазначених осіб, підійшла до малознайомого їй ОСОБА_6 , який утримував у руці мегафон з увімкненою сиреною та попрохала його вимкнути зазначений звуковий пристрій.
На вказаному ґрунті ОСОБА_6 , проявляючи своє неприязне ставлення до ОСОБА_13 , як до політичного опонента, з близької відстані спрямував їй в обличчя мегафон, посиливши гучність сирени.
Після чого, ОСОБА_13 , намагаючись ухилитися від спрямованого на неї звукового потоку, рукою відвела від себе мегафон, який ОСОБА_6 продовжував утримувати у руці, що викликало в свою чергу у останнього обурення та умисел на спричинення тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.
Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, з мотивів неприязні до неї, ОСОБА_6 дістав з кишені, вдягненої на ньому куртки, газовий балончик з невстановленою слідством хімічною речовиною, та, знаходячись на ділянці майданчику поблизу ТРК «Юніон» по вул. Героїв АТО, 30 (до перейменування, - «Димитрова») в Металургійному (до перейменування, - «Дзержинському») районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, близько о 12:10 годині 24 листопада 2015 року, почав умисно розбризкувати дану речовину в обличчя потерпілій ОСОБА_13 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: хімічного опіку шкіри обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2532 від 04 грудня 2015 року за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім того, 02 грудня 2015 року, у вечірній час, ОСОБА_6 знаходився поблизу будівлі Криворізької міської ради, розташованої на площі Молодіжній, 1 (до перейменування, - «Радянська») в Металургійному (до перейменування, - «Дзержинському») районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де відбувалася безстрокова акція протесту проти результатів виборів міського голови міста Кривого Рогу.
В цей же час біля будівлі Криворізької міської ради відповідно до вимоги начальника Криворізького відділу поліції ОСОБА_14 , зазначеної в службовій телеграмі №10/113 від 30 листопада 2015 року, знаходилися співробітники патрульної поліції, які згідно наданих їм повноважень, на підставі ст.23 ч.1 п.10 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року (далі, - Закону) вживали заходів по забезпеченню публічної безпеки та порядку на площі та в приміщенні Криворізької міської ради, серед яких знаходилися співробітники Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, - сержант поліції ОСОБА_15 , та сержант поліції ОСОБА_16 , призначені на посади відповідно до наказу №1о/с від 07 листопада 2015 року Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Вказані працівники поліції у відповідності до ст.17 Розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону перебували па службі у форменому обмундировані, визначеному для працівників міліції, з відповідними знаками розрізнення.
О 22:05 годині 02 грудня 2015 року до чергового чергової частини Криворізької відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, надійшло анонімне повідомлення про наявність вибухового пристрою в будівлі Криворізької міської ради.
У зв`язку з тим, що вказане анонімне повідомлення, створювало загрозу загибелі та травмування людей, співробітники поліції, що здійснювали охорону публічної безпеки та порядку в приміщенні та поблизу будівлі міської ради, згідно наданих їм повноважень, на підставі ст.23 ч.1 п.4, ст.31 ч.1 п.5 Закону, вживаючи превентивні поліцейські заходи, спрямовані на усунення загрози життю та здоров`ю людей та публічній безпеці, розпочали евакуацію людей з даної будівлі, обмежуючи доступ до приміщення Криворізької міської ради інших фізичних осіб та негайне проведення робіт по встановленню місця знаходження вибухівки.
Під час проведення зазначених поліцейських заходів, близько о 22:30 годині 02 грудня 2015 року ОСОБА_6 з іншими невстановленими особами в кількості приблизно більше 50 осіб, наблизились до приміщення Криворізької міської ради та, будучи незадоволеним правомірними діями співробітників поліції, почали порушувати публічний порядок шляхом висловлювання відносно працівників поліції ненормативної лексикою та штовханням останніх. Де в цей же час ОСОБА_6 через центральні вхідні двері намагався ввірватись до приміщення міськради.
Діючи у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію» співробітники поліції ОСОБА_15 та ОСОБА_16 перебуваючи у зимовому форменому одязі, при виконанні своїх службових обов`язків, зробили ОСОБА_6 зауваження щодо негайного припинення порушення публічного порядку, пояснивши причини обмеження доступу до приміщення Криворізької міської ради.
Однак, ОСОБА_6 ігноруючи законні вимоги працівників поліції, близько о 22:40 годині 02 грудня 2015 року, знаходячись на ганку будівлі Криворізької міської ради, розташованої на площі Молодіжній, 1 (до перейменування, - «Радянська») в Металургійному (до перейменування, - «Дзержинському») районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, усвідомлюючи, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 є працівниками правоохоронного органу, які здійснюють покладені на них службові обов`язки по охороні публічного порядку, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, почав умисно хапати сержанта поліції ОСОБА_15 руками за формений одяг та, діставши з кишені газовий балончик з невстановленою слідством хімічною речовиною, умисно розбризкав дану речовину в обличчя сержанту поліції ОСОБА_15 та сержанту поліції ОСОБА_16 .
Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 співробітникам Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, - сержанту поліції ОСОБА_15 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: хімічного опіку шкіри обличчя і кон`юнктиви правого і лівого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2537 від 04 грудня 2015 року за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; сержанту поліції ОСОБА_16 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: хімічного опіку шкіри обличчя і кон`юнктиви правого і лівого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2536 від 04 грудня 2015 року за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Захисник вказує на те, що суд обґрунтував свої висновки про доведеність винуватості обвинуваченого доказами про дослідження яких сторони у кримінальному провадженні не заявляли, чим порушив вимоги ст.ст. 7, 17, 22, 23 КПК України. Поряд із цим, суд у вироку посилався на докази, які вочевидь є недопустимими, у зв`язку з порушенням порядку їх отримання, а саме на протокол огляду від 29 грудня 2015 року інтернет сторінки соціальної мережі "Вконтакте" та дисками з відеозаписами місцевості поблизу будівлі ТРК "Юніон". Адвокат зазначає, що порядок отримання тимчасового доступу до речей і документів було порушено. Поряд із цим, на думку захисту, поза увагою суду було залишено також й відсутність доказів на підтвердження правомірної вирубки дерев, шкідливої дії хімічної речовини, яку використовував обвинувачений, наявності тілесних ушкоджень у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , демонстрації ОСОБА_6 протесту незгоди з проведенням мітингу, неприязних відносин обвинуваченого з ОСОБА_13 , належності ОСОБА_15 та ОСОБА_16 до співробітників патрульної поліції КВ ГУНП в Дніпропетровській області та виконання ним свої службових обов`язків, повідомлення в ЧЧ ВП про наявність вибухового пристрою, проведення заходів ліквідації наслідків надзвичайної ситуації у зв`язку з цим повідомленням. Окрім того, суд не надав належної оцінки поясненням самого обвинуваченого та не спростував його версію щодо обставин вчинення злочину. Захисник вважає, що за вказаних обставин вирок суду є таким, що не відповідає ст. 374 КПК України. На переконання адвоката, суд не навів у вироку докладних мотивів, за яких він визнає обвинувачення доведеним та не спростував всі доводи захисту. До того ж, поза увагою суду залишилось й те, що досудове розслідування проводилось з порушенням строків, передбачених ст. 219 КПК України та за відсутності відповідного рішення уповноваженого на те прокурора.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, звільнити ОСОБА_6 від покарання за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв"язку з закінченням строків давності, виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення про призначення ОСОБА_6 покарання на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор вказує на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що строк притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, сплинув та всупереч вимогам ст. 49 КК України, 284 КПК України суд не звільнив обвинуваченого від призначеного покарання при цьому помилково призначив йому покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу сторони обвинувачення підтримав та заперечував проти задоволення скарги захисника, обвинуваченого та захисника, які підтримали скаргу сторони захисту та заперечували проти задоволення скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені.
Мотивувальна частина вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини та його мотивів.
Обґрунтування обвинувачення, це не перелік доказів наданих органами досудового розслідування, це аналіз усіх зібраних у провадження доказів, тобто всі фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, обвинуваченого, у висновках експертів та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення.
Суд зобов`язаний саме після всебічного, повного і об`єктивного розгляду, дати оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для ухвалення обвинувального вироку.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.
Так, у ст. 7 КПК України закріплено загальні засади кримінального провадження, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження, до яких, зокрема, належить принцип безпосередності дослідження показань, речей і документів.
Згідно з вимогами ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 349 КПК України, обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.
Перевіркою матеріалів провадження, судом апеляційної інстанції встановлено порушення судом при ухваленні вироку принципу безпосередності та порядку дослідження доказів.
Так, з технічного запису судового розгляду та мотивувальної частини вироку видно, що суд обґрунтовував свої висновки тими доказами, які ним під час судового розгляду не оголошувались та не досліджувались.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у вироку суд першої інстанції, дійшовши висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, послався як на докази, зокрема, на картки виїзду швидкої медичної допомоги № 26 від 23.10.2015 та № 28 від 24.11.2015, висновки експертів № 2382 від 10.11.2015, № 2723 від 31.12.2015, № 2532 від 04.12.2015, № 2536 від 04.12.2015, № 2537 від 04.12.2015, протоколи пред`явлення особи для впізнання від 30.12.2015 та 06.01.2016, рапорти поліцейських від 03.12.2015, довідки КЗ "Криворізька міська лікарня №4"ДОР".
Разом із цим, технічний запис судових засідань відомостей про дослідження цих доказів безпосередньо судом не містить.
Окрім того, суд, при наявності письмового клопотання прокурора про дослідження доказів, обгрунтовано відмовив в дослідженні доказів у вигляді протоколів допиту свідків та потерпілих у провадженні, керуючись принципом безпосередності дослідження доказів (т.2 а.п.112-114). Разом з цим, судом залишилось не вирішенним, в установленому законом порядку, питання про дослідження або відмову в дослідженні інших доказів, вказаних у цьому клопотанні.
За вказаних умов, вважати винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів доведеною, колегія суддів не може та приходить до висновку, що ці порушення перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України, враховуючи те, що прокурор та захисник в інтересах обвинуваченого питання про дослідження доказів у кримінальному провадженні не порушують, чим позбавляють суд апеляційної інстанції ухвалити своє рішення, колегія суддів вважає, що вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Отже, скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційних скаргах, не досліджує їх та вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4