Справа № 580/1794/17
Номер провадження 1-кп/580/53/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000455 від 15.09.2017 року та кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000522 від 10.11.2017 року по обвинуваченню,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янівка Кіровського району Приморського краю Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , не військовозобов`язаного, раніше судимого:
- 06.12.2005 р. Ковпаківським районним судом м. Суми по ч.1 ст. 121, 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений 03.03.2008 р. умовно-достроково, невідбута частина покарання 9 місяців 14 днів;
- 29.03.2010 р. Білопільським районним судом Сумської області по ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Звільнений 08.10.2013 р. умовно-достроково, невідбута частина покарання 11 місяців 3 дні;
- 13.09.2017 р. Лебединським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин;
- 18.04.2018 р. Лебединським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Вироком Сумського апеляційного суду від 21.12.2018 р. вказаний вирок Лебединського районного суду змінено та призначено покарання за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 389 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що 05.08.2017 р. близько 18 год. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на сміттєзвалищі поблизу с. Гарбарі Лебединського району Сумської області знайшов придатні до стрільби 13 патронів калібру 5,6 мм та 4 патрони калібру 9 мм, які в подальшому незаконно, без передбаченого законом дозволу придбав та переніс до місця свого проживання по АДРЕСА_2 де незаконно їх зберігав. Пізніше, у зв`язку зі зміною місця проживання ОСОБА_3 , 10 вересня 2017 року незаконно переніс вказані патрони до місця свого тимчасового проживання по АДРЕСА_3 та продовжив незаконно їх зберігати.
Під час проведення обшуку 15.09.2017 р. квартири АДРЕСА_4 в якій тимчасово проживав ОСОБА_3 , в кімнаті на ліжку, під матрацом працівниками поліції було виявлено та вилучено 13 патронів калібру 5,6 мм, які згідно висновку судової криміналістичної балістичної експертизи № 19/119/6-2/335е від 29.09.2017 р. є бойовими припасами до нарізної спортивної та промислово-мисливської вогнепальної зброї (карабінів ТОЗ-16, ТОЗ-17 та інших калібру 5,6 мм) та до стрільби придатні, виготовлені промисловим способом; 4 патрони калібру 9 мм є бойовими припасами до вогнепальної стрілецької зброї (пістолетів Макарова та Стечкіна калібру 9 мм) та до стрільби придатні, виготовлені промисловим способом.
Також суд визнав доведеним, що вироком Лебединського районного суду Сумської областівід 13.09.2017 р. ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і по цьому закону йому призначено покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин. 25.10.2017 р. ОСОБА_3 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також з ним була проведена профілактична бесіда про недопущення прогулів та добросовісного відбуття громадських робіт, відібрано підписку та пояснення, в якому він зазначив, що ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт згідно ч. 2 ст. 389 КК України. Разом з тим, ОСОБА_3 відмовився від отримання направлення для відбуття громадських робіт, за що йому було винесено застереження у вигляді письмового попередження, проведено бесіду повторно, попереджено про відповідальність за ухилення від відбування покарання згідно ч. 2 ст. 389 КК України, а його направлення для відбування громадських робіт передано до Комунального підприємства «Будинкоуправління мікрорайону «Черемушки». 27.10.2017 р. з КП «Будинкоуправління мікрорайону «Черемушки» до відділу з питань пробації надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_3 26.10.2017 р. до відбуття громадських робіт не приступив.
Повторно з`явившись за викликами до відділу з питань пробації 31.10.2017 р. та 07.11.2017 р. ОСОБА_3 надав пояснення про те, що він без поважної причини, знаючи про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання до відбування громадських робіт не приступив, оскільки не мав бажання та займався власними справами, а також повідомив, що відмовляється в подальшому відбувати громадські роботи.
Незважаючи на профілактичні бесіди, під час яких ОСОБА_3 було роз`яснено наслідки ухилення від відбування покарання та письмові попередження про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від призначеного судом покарання, обвинувачений відбувати громадські роботи відмовився і з призначеного йому порання у виді громадських робіт строком на 100 годин, не відпрацював жодної години і таким чином з 26.10.2017 р. по 07.11.2017 р. ухилився від відбування призначеного судом покарання.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.Також суд кваліфікує дії ОСОБА_3 , за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України спочатку не визнавав, а після дослідження доказів винуватість визнав повністю та пояснив, що 05.08.2017 р. він перебуваючи на сміттєзвалищі поблизу с. Гарбарі Лебединського району Сумської області знайшов 13 патронів калібру 5,6 мм, 4 патрони калібру 9 мм, які переніс до місця свого проживання по АДРЕСА_2 . У подальшому, 10.09.2017 р. він переніс вказані патрони до місця свого тимчасового проживання по АДРЕСА_3 та залишив їх там зберігатися. 15.09.2017 р. під час проведення обшуку зазначеної квартири в кімнаті на ліжку, під матрацом працівниками поліції було виявлено та вилучено вказані патрони.
Також ОСОБА_3 визнав повністю свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та пояснив, що вироком Лебединського районного суду Сумської області йому призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт, які він мав відбувати в КП БУ мікрорайону «Черемушки». Оскільки він не бажав працювати, тому не виходив на роботу не маючи на те поважних причин і не відбув жодної години з призначеного йому покарання, не зважаючи на зроблені йому роз`яснення порядку і умов відбування покарання та на неодноразові попередження інспектора Лебединського РВ з питань пробації про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування громадських робіт.У вчиненому щиро розкаюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 349 КПК України, обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи згоду учасників процесу, судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які правильно усвідомлюються обвинуваченим та іншими учасниками процесу і ніким не оспорюються.

Разом з тим, винуватість ОСОБА_3 , підтверджується такими дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Фактичними даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 від 04.10.2017 р. та на оптичному диску з відеозаписом слідчої дії доданому до даного протоколу підтверджується факт та місце в якому обвинувачений знайшов та зберігав патрони.

Висновком експерта від 29.09.2017 №19/119/6-3/335е з якого вбачається, що вилучені 15.09.2017 р. під час обшуку по АДРЕСА_3 : 13 гвинтівкових патронів калібру 5,6 мм, є бойовими припасами до нарізної спортивної та промислово-мисливської вогнепальної зброї (карабінів ТОЗ-16, ТОЗ-17 та інших калібру 5,6 мм), придатні до стрільби, виготовлені промисловим способом; 4 пістолетних патрони калібру 9 мм з кулями зі сталевими сердечниками є бойовими припасами до вогнепальної стрілецької зброї (пістолетів Макарова та Стечкіна калібру 9 мм), придатні до стрільби, виготовлені промисловим способом.
Показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , підтверджується, що 20.10.2017 р. вирок відносно ОСОБА_3 , якому суд призначив покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин надійшов на виконання до Лебединського районного відділу з питань пробації. 25.10.2017 р. ОСОБА_3 було ознайомлено з порядком відбування покарання та роз`яснено наслідки ухилення від відбування покарання, проте він повідомив, що відмовляється відбувати покарання бо не бажає. Направлення відбувати покарання ОСОБА_3 було направлено до КП «Будинкоуправління мікрорайону «Черемушки», але він не з`явився для відбуття покарання. Потім ОСОБА_3 ще кілька разів викликали до Лебединського районного відділу з питань пробації та роз`яснювали порядок та наслідки ухилення від відбування покарання, але він відмовлявся приступати до відбування громадських робіт.
Показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , підтверджується, що КП «Будинкоуправління мікрорайону «Черемушки» було отримано повідомлення про те, що ОСОБА_3 буде відбувати покарання на даному підприємстві. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не з`явився відбувати покарання він повідомив про це Лебединський районний відділ з питань пробації.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що безпосередньо досліджені докази та фактичні обставини справи, які правильно усвідомлюються обвинуваченим та іншими учасниками процесу і ніким не оспорюються в сукупності є достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_3 та визнання його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 389 КК України.

Також суд вважає необхідним зазначити, що ухилення від відбування покарання, призначеного судом на підставі угоди, не можна розглядати як умисне невиконання засудженим угоди про примирення в розумінні ч. 5 ст. 476 КПК України та ст. 389-1 КК України, тому ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт містить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а не злочину, передбаченого ст. 389-1 КК України. Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 р. по справі № 638/15818/14-к.Відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому суд враховує, що скоєне ним кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України згідно ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а скоєне ним кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 389 КК України згідно ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, а також досудову доповідь органу пробації в якій зазначено про високий рівень ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та неможливістю застосування до нього соціально-виховних заходів, необхідних для впливу на його поведінку з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі, а також у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 389 КК України, у виді арешту. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточно ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Частина 4 вказаної статті містить положення про те, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Крім того, згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. При застосуванні правил ст. 71 КК України необхідно враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК.

Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК ( 2341-14 ): спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням вироку Лебединського районного суду Сумської області від 18.04.2018 р., який був змінений ухвалою Сумського апеляційного суду від 21.12.2018 р., суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань.
Також враховуючи, що обвинуваченому на підставі вироку Лебединського районного суду Сумської області від 13.09.2017 р. призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт строком на 100 годин, суд застосовує правила, передбачені ст. 71, 72 КК України та до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов не заявлявся.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керується положеннями ч. 9 ст. 100 КПК України та вважає за необхідне речові докази:

- 5 гільз калібру 5,6 мм, 8 патронів калібру 5,6 мм, 2 гільзи калібру 9 мм, 3 патрони калібру 9 мм, 1 патрон калібру 7,62 мм, які знаходяться на зберіганні в кімнаті для зберігання речових доказів Лебединського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області - знищити.

Відповідно до статей 118, 122, 124, 126 Кримінального процесуального кодексу України з обвинуваченого належить стягнути на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової балістичної експертизи № 19/119/6-2/335е від 29.09.2017 року в розмірі 1 237 грн. 00 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 7, 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 389 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на 3 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Лебединського районного суду Сумської області від 18.04.2018 р., який був змінений ухвалою Сумського апеляційного суду від 21.12.2018 р. призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці 20 днів.
Відповідно до ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, приєднати частково до призначеного покарання за цим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком Лебединського районного суду Сумської області від 13.09.2017 р. у виді 10 днів позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці 30 днів.
Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 20.09.2019 р. зарахувавши до нього строк покарання, відбутого за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 18.04.2018 р., який був змінений ухвалою Сумського апеляційного суду від 21.12.2018 р., з 14.01.2019 року по 20.09.2019 року.
Речові докази: 5 гільз калібру 5,6 мм, 8 патронів калібру 5,6 мм, 2 гільзи калібру 9 мм, 3 патрони калібру 9 мм, 1 патрон калібру 7,62 мм, які знаходяться на зберіганні в кімнаті для зберігання речових доказів Лебединського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на користь держави, отримувач Лебединське УК/Лебединський район, код отримувача (ЄДРПОУ) 37345566, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, номер рахунку 8214, код класифікації доходів бюджету 24060300, найменування ККД «Інші надходження» витрати на проведення судової балістичної експертизи № 19/119/6-2/335е від 29.09.2017 року в розмірі 1 237 грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1