Справа № 602/457/19
провадження № 1-кп/598/177/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2019 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , інших учасників судового провадження: потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження №602/457/19 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Макіївка Донецької області, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, тимчасово непрацюючого, раніше судимого:

- 19 червня 2007 року вироком Центрально-Міського районного суду м.Макіївка Донецької області за ч.1 ст. 115 КК України до 09 років позбавлення волі;

- 13 жовтня 2015 року вироком Лановецького районного суду Тернопільської області за ч.3 ст.185, ст.395 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі;

- 03 травня 2018 року вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч.2 ст.185, ст. 389 КК України до 06 місяців арешту,

за ч.2 ст.185 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 13 квітня 2019 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , і яка знаходиться в АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю інших осіб та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, умисно повторно таємно викрав бувший у користуванні ноутбук торгової марки «Asus» моделі «А541N» вартістю 4852 гривні 59 копійок, що належав ОСОБА_5 , чим завдав шкоди потерпілому на вказану суму.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинене повторно.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження, а саме 14 листопада 2019 року, між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди, потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Також, сторони узгодили покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, а саме за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. При цьому ОСОБА_4 погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч.3 ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкоду завдано ОСОБА_5 , правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення укладено на стадії судового розгляду, обвинуваченим відшкодовано завдані злочином збитки, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, цілком розуміє права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, судом встановлено не було, що не заперечували у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 ..

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження вищевказаної угоди про примирення і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 392, 394, 471, 473-475 КПК України, суд,-

засудив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 14 листопада 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №602/457/19.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий 19 листопада 2009 року Миколаївським РВ УМВС України у Львівській області) в користь держави судові витрати в розмірі 785 гривень 05 копійок за проведену судову товарознавчу експертизу №6.1-468/19 від 25.04.2019 року.

Речовий доказ по справі, а саме ноутбук торгової марки «Asus» моделі «А541N», сірого кольору, який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 , повернути ОСОБА_5 , як власнику.

На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя : ОСОБА_1