Справа № 583/1633/17
Провадження № 1-кп/591/99/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі колегії суддів: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю секретарів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Зарічному районному суді м. Суми кримінальне провадження № 0000077 про обвинувачення:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Охтирка, Сумської області, громадянки України, розлученої, з вищою освітою, працюючої офіціантом у ФОП « ОСОБА_12 », проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої

за ч. 4 та ч. 5 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

14.07.2009 ОСОБА_11 зареєструвалась як фізична особа-підприємець (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та стала вести підприємницьку діяльність, у тому числі по наданню послуг у сфері ведення бухгалтерського обліку. Протягом 2014-2016 років ОСОБА_11 відповідно до домовленості надавала послуги із ведення бухгалтерського обліку фізичній особі - підприємцю ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та фізичній особі - підприємцю ОСОБА_9 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ). При цьому, ОСОБА_11 на виконання даних домовленостей, забезпечувала правильне нарахування та сплату податків, зборів, внесків, заробітної плати та інших виплат та платежів; контролювала відображення на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; здійснювала контроль за дотриманням порядку оформлення первинних документів, розрахунків та платіжних зобов`язань, своєчасно складала бухгалтерську податкову звітність та подавала їх у встановленому порядку до відповідних органів.

Для виконання вказаних обов`язків ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 надали доступ ОСОБА_11 до своїх розрахункових рахунків № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 відповідно, відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк», з яких ОСОБА_11 узгоджено з даними підприємцями здійснювала різного роду їх обов`язкові платежі, в тому числі сплату податків, платежі за комунальні послуги, оплату за товар та інші послуги надані вказаним підприємцям. Для зручності здійснення таких безготівкових операцій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали їй логіни та паролі для входу в електронну систему «Приват24» ПАТ КБ «Приватбанк», за допомогою якої, через мережу «Інтернет» можливо було здійснювати усі необхідні операції по їх розрахунковим рахункам. При цьому, цілковито довіряючи ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 самі безпосередньо баланс та операції, які проводились по вказаним рахункам не перевіряли, а за домовленістю з ОСОБА_11 періодично отримували від неї звіти щодо здійснених операцій та залишку коштів на їх рахунках.

В грудні 2014 року, ОСОБА_11 , користуючись не достатнім контролем з боку ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 за рухом грошових коштів на своїх розрахункових рахунках, маючи фактично необмежений доступ до здійснення будь-яких операцій на цих рахунках, діючи таємно, з корисливих мотивів вирішила заволодіти грошовими коштами вказаних підприємців. При цьому для того, щоб приховати свої протиправні дії по заволодінню грошовими коштами, ОСОБА_11 вирішила викрадати незначні суми грошей (від 400 грн. до 17500 грн.) протягом тривалого проміжку часу, таким чином забезпечуючи наявність необхідного залишку на рахунках для сплати платежів даних підприємців, оплати рахунків, тощо. Для вчинення крадіжок грошей ОСОБА_11 використовувала комп`ютерну техніку, яка знаходилась як на робочому місці в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , так і вдома - в АДРЕСА_3 . При цьому вона, використовуючи надані їй підприємцями логіни та паролі за допомогою з`єднання в мережі «Інтернет», входила в електронну систему «Приват24» ПАТ КБ «Приватбанк», де мала змогу здійснювати операції з грошовими коштами вказаних підприємців. Викрадаючи грошові кошти з даних рахунків, ОСОБА_11 , таємно, не ставляючи до відома ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 , без їхнього дозволу здійснювала безготівкові операції по перерахуванню грошей з їх розрахункових рахунків, відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк» на карткові рахунки, відкриті у цьому ж банку на своє ім`я ОСОБА_11 та свого чоловіка - ОСОБА_13 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), який не був обізнаний про вчинення даних протиправних дій ОСОБА_11 .

У подальшому після переведення відповідної суми грошей, вона витрачала викрадені гроші за своїм розсудом, у тому числі для оплати своїх платежів, здійснення оплати за покупки, а також за допомогою банківських карток у банкоматах отримувала готівкові кошти, які витрачала на власні потреби.

Враховуючи, що електронна система «Приват24» ПАТ КБ «Приватбанк» передбачає здійснення смс-повідомлень та телефонних дзвінків з банку для підтвердження входу в систему відповідного користувача, а також при здійсненні операцій по рахунку та зміни його балансу, ОСОБА_11 в якості фінансового телефону для вказаних розрахункових рахунків ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 вказала свій номер телефону - НОМЕР_7 . Саме на цей номер, належний ОСОБА_11 , і надходили відповідні смс-повідомлення та телефонні дзвінки з банку під час операцій з рахунками ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 .

Для приховування своїх злочинних дій, ОСОБА_11 періодично, за допомогою електронної системи «Приват24» ПАТ КБ «Приватбанк», в електронному вигляді отримувала виписки по вказаним рахункам ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 , редагувала їх, видаляючи операції по перерахуванню грошових коштів на свої банківські рахунки та рахунки свого чоловіка ОСОБА_13 , і в такому вигляді надавала їх власникам, що дозволяло протягом значного проміжку часу вчиняти протиправні дії, та не бути виявленими потерпілими.

Так, в період часу з 18.12.2014 по 10.11.2016 ОСОБА_11 з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , належного ФОП ОСОБА_8 , у вказаний спосіб здійснила перерахування грошових коштів на власні рахунки та рахунки свого чоловіка ОСОБА_13 . Зокрема на рахунок № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_11 були перераховані кошти: 18.12.2014 в сумі 600 грн., 25.12.2014 в сумі 3000 грн., 30.01.2015 в сумі 3000 грн., 17.02.2015 в сумі 3000 грн., 24.04.2015 в сумі 3000 грн., 15.12.2015 в сумі 2000 грн., 28.12.2015 в сумі 3000 грн., 25.02.2016 в сумі 4000 грн., 06.06.2016 в сумі 4500 грн., 24.06.2016 в сумі 2500 грн., 24.06.2016 в сумі 4000 грн., 01.07.2016 в сумі 4000 грн., 08.07.2016 в сумі 4000 грн., 06.09.2016 в сумі 13000 грн.

На рахунок № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_11 з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , належного ФОП ОСОБА_8 , були перераховані кошти: 07.03.2015 в сумі 2600 грн., 18.03.2015 в сумі 1400 грн., 05.04.2015 в сумі 1400 грн., 14.05.2015 в сумі 2600 грн., 15.05.2015 в сумі 1560 грн., 22.05.2015 в сумі 2600 грн., 29.05.2015 в сумі 2600 грн., 05.06.2015 в сумі 1100 грн., 17.06.2015 в сумі 400 грн., 12.08.2015 в сумі 2600 грн.

На рахунок № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_11 з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , належного ФОП ОСОБА_8 , були перераховані кошти: 25.03.2016 в сумі 2300 грн., 31.05.2016 на рахунок № НОМЕР_10 в сумі 4000 грн., 03.06.2016 в сумі 4000 грн., 08.06.2016 в сумі 4500 грн., 20.06.2016 в сумі 4500 грн., 20.06.2016 в сумі 4500 грн., 23.06.2016 в сумі 4500 грн., 04.07.2016 в сумі 4500 грн., 08.07.2016 в сумі 3500 грн., 13.07.2016 в сумі 4500 грн., 14.07.2016 в сумі 4500 грн., 20.07.2016 в сумі 4500 грн., 22.07.2016 в сумі 4500 грн., 25.07.2016 в сумі 4500 грн., 28.07.2016 в сумі 4500 грн., 14.08.2016 в сумі 4500 грн., 15.08.2016 в сумі 4500 грн., 23.08.2016 в сумі 4500 грн.

На рахунок № НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_11 з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , належного ФОП ОСОБА_8 , були перераховані кошти: 31.08.2016 в сумі 4500 грн., 01.09.2016 в сумі 4500 грн., 02.09.2016 в сумі 4500 грн., 21.09.2016 в сумі 4500 грн., 21.09.2016 в сумі 4500 грн., 30.09.2016 в сумі 4500 грн., 03.10.2016 в сумі 4500 грн., 10.10.2016 в сумі 3500 грн., 17.10.2016 в сумі 4000 грн., 26.10.2016 в сумі 5000 грн., 28.10.2016 в сумі 4000 грн., 04.11.2016 в сумі 5000 грн., 10.11.2016 в сумі 5000 грн.

На рахунок № НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_13 з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , належного ФОП ОСОБА_8 , були перераховані кошти: 22.01.2015 в сумі 2000 грн., 08.05.2015 в сумі 2000 грн., 24.07.2015 в сумі 8000 грн., 20.08.2015 в сумі 4000 грн., 21.08.2015 в сумі 3000 грн., 22.10.2015 в сумі 4500 грн., 24.10.2015 в сумі 6000 грн., 25.10.2015 в сумі 4000 грн., 27.10.2015 в сумі 3500 грн., 31.10.2015 в сумі 5000 грн., 01.11.2015 в сумі 5000 грн., 06.11.2015 в сумі 4500 грн., 09.11.2015 в сумі 5000 грн., 13.11.2015 в сумі 10500 грн., 14.11.2015 в сумі 4500 грн., 16.11.2015 в сумі 4000 грн., 20.11.2015 в сумі 4000 грн., 23.11.2015 в сумі 4500 грн., 27.11.2015 в сумі 6000 грн., 28.11.2015 в сумі 3000 грн., 03.12.2015 в сумі 4000 грн., 05.12.2015 в сумі 7000 грн., 09.12.2015 в сумі 5500 грн., 11.12.2015 в сумі 6500 грн., 12.12.2015 в сумі 5000 грн., 13.12.2015 в сумі 4500 грн., 18.12.2015 в сумі 3000 грн., 20.12.2015 в сумі 5000 грн., 26.12.2015 в сумі 8000 грн., 30.12.2015 в сумі 9500 грн., 31.12.2015 в сумі 8000 грн., 06.01.2016 в сумі 9000 грн., 16.01.2016 в сумі 20000 грн., 19.01.2016 в сумі 10000 грн., 27.01.2016 в сумі 5000 грн., 03.02.2016 в сумі 5000 грн., 06.02.2016 в сумі 17500 грн., 08.02.2016 в сумі 5000 грн., 12.02.2016 в сумі 6000 грн., 13.02.2016 в сумі 6000 грн., 24.02.2016 в сумі 5000 грн., 29.02.2016 в сумі 5000 грн., 05.03.2016 в сумі 3000 грн., 12.03.2016 в сумі 3500 грн., 25.03.2016 в сумі 3500 грн., 01.04.2016 в сумі 3500 грн., 06.04.2016 в сумі 3500 грн., 09.04.2016 в сумі 4000 грн., 11.04.2016 в сумі 3500 грн., 26.04.2016 в сумі 4000 грн.

На рахунок № НОМЕР_13 на ім`я ОСОБА_13 з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , належного ФОП ОСОБА_8 , були перераховані кошти: 26.02.2015 в сумі 2800 грн., 05.06.2015 в сумі 2000 грн., 06.05.2016 в сумі 4500 грн.,13.05.2016 в сумі 4000 грн., 22.05.2016 в сумі 4000 грн., 26.05.2016 в сумі 3000 грн., 28.05.2016 в сумі 4500 грн.

На рахунок № НОМЕР_14 на ім`я ОСОБА_13 з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , належного ФОП ОСОБА_8 , були перераховані кошти: 07.02.2015 в сумі 2000 грн., 14.02.2015 в сумі 4000 грн., 19.02.2015 в сумі 2000 грн., 07.03.2015 в сумі 3500 грн., 11.03.2015 в сумі 3000 грн., 18.03.2015 в сумі 4500 грн., 19.03.2015 в сумі 1000 грн., 20.03.2015 в сумі 1000 грн., 21.03.2015 в сумі 2050 грн., 23.03.2015 в сумі 2000 грн., 25.03.2015 в сумі 3000 грн., 26.03.2015 в сумі 2000 грн., 28.03.2015 в сумі 3000 грн., 29.03.2015 в сумі 3000 грн., 05.04.2015 в сумі 3000 грн., 07.04.2015 в сумі 3015 грн., 08.04.2015 в сумі 3050 грн., 11.04.2015 в сумі 3550 грн., 14.04.2015 в сумі 3550 грн., 15.04.2015 в сумі 3550 грн., 18.04.2015 в сумі 4000 грн., 22.04.2015 в сумі 3550 грн., 23.04.2015 в сумі 2000 грн., 25.04.2015 в сумі 4100 грн., 26.04.2015 в сумі 3000 грн., 30.04.2015 в сумі 4100 грн., 02.05.2015 в сумі 4100 грн., 03.05.2015 в сумі 2000 грн., 08.05.2015 в сумі 4500 грн., 14.05.2015 в сумі 4500 грн., 14.05.2015 в сумі 3000 грн., 16.05.2015 в сумі 4100 грн., 18.05.2015 в сумі 3000 грн., 23.05.2015 в сумі 3000 грн., 25.05.2015 в сумі 3000 грн., 29.05.2015 в сумі 3500 грн., 30.05.2015 в сумі 3500 грн., 05.06.2015 в сумі 4000 грн., 13.06.2015 в сумі 7000 грн., 15.06.2015 в сумі 4500 грн., 18.06.2015 в сумі 1000 грн., 19.06.2015 в сумі 2100 грн., 24.06.2015 в сумі 1000 грн., 24.06.2015 в сумі 2000 грн., 26.06.2015 в сумі 5200 грн., 09.07.2015 в сумі 4100 грн., 17.07.2015 в сумі 4100 грн., 20.07.2015 в сумі 3100 грн., 29.07.2015 в сумі 2500 грн., 01.08.2015 в сумі 3500 грн., 08.08.2015 в сумі 4500 грн., 12.08.2015 в сумі 3000 грн., 14.08.2015 в сумі 4000 грн., 15.08.2015 в сумі 5000 грн., 17.08.2015 в сумі 1500 грн., 19.08.2015 в сумі 3000 грн., 23.08.2015 в сумі 4500 грн., 26.08.2015 в сумі 2500 грн., 28.08.2015 в сумі 3500 грн., 31.08.2015 в сумі 4500 грн., 01.09.2015 в сумі 3500 грн., 01.09.2015 в сумі 2300 грн., 17.09.2015 в сумі 5000 грн., 24.09.2015 в сумі 5500 грн., 25.09.2015 в сумі 5000 грн., 03.10.2015 в сумі 4000 грн., 11.10.2015 в сумі 4000 грн., 02.12.2015 в сумі 3500 грн., 19.04.2016 в сумі 4000 грн., 22.04.2016 в сумі 4000 грн., 29.04.2016 в сумі 4500 грн., 03.05.2016 в сумі 4500 грн.

Таким чином ОСОБА_11 , умисно, таємно, з корисливих мотивів за період з 18.12.2014 по 10.11.2016 викрала грошові кошти, належні ОСОБА_8 , на загальну суму 757675 грн., що у 1179 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і являється особливо великим розміром.

Крім того, в період часу з 17.06.2015 по 10.11.2016 ОСОБА_11 з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , належного ФОП ОСОБА_9 , повторно, у аналогічний спосіб здійснила перерахування грошових коштів на власні рахунки та рахунки свого чоловіка ОСОБА_13 .

Зокрема на рахунок № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_11 з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , належного ФОП ОСОБА_9 , були перераховані кошти: 17.07.2015 в сумі 1850 грн., 14.08.2015 в сумі 800 грн., 12.02.2016 в сумі 2500 грн.

На рахунок № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_11 з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , належного ФОП ОСОБА_9 , були перераховані кошти: 26.11.2015 в сумі 3000 грн., 24.03.2016 в сумі 5000 грн., 06.06.2016 в сумі 4500 грн., 01.07.2016 в сумі 3500 грн. та 06.09.2016 в сумі 11000 грн.

На рахунок № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_11 з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , належного ФОП ОСОБА_9 , були перераховані кошти: 31.05.2016 в сумі 3000 грн., 03.06.2016 в сумі 4000 грн., 24.06.2016 в сумі 4000 грн., 13.07.2016 в сумі 4500 грн., 15.07.2016 в сумі 3500 грн., 20.07.2016 в сумі 3000 грн., 25.07.2016 в сумі 3500 грн., 28.07.2016 в сумі 4500 грн., 15.08.2016 в сумі 4500 грн., 23.08.2016 в сумі 4500 грн.

На рахунок № НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_11 з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , належного ФОП ОСОБА_9 , були перераховані кошти: 01.09.2016 в сумі 3500 грн.,02.09.2016 в сумі 3500 грн., 21.09.2016 в сумі 3500 грн., 26.09.2016 в сумі 3500 грн., 03.10.2016 в сумі 3500 грн., 10.10.2016 в сумі 3500 грн., 26.10.2016 в сумі 4500 грн., 28.10.2016 в сумі 4000 грн., 04.11.2016 в сумі 3500 грн., 10.11.2016 в сумі 4500 грн.

На рахунок № НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_13 з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , належного ФОП ОСОБА_9 , були перераховані кошти: 24.07.2015 в сумі 3000 грн., 20.08.2015 в сумі 1500 грн., 21.08.2015 в сумі 2000 грн., 22.10.2015 в сумі 4000 грн.,24.10.2015 в сумі 4000 грн., 25.10.2015 в сумі 3000 грн., 27.10.2015 в сумі 3500 грн., 31.10.2015 в сумі 3000 грн., 06.11.2015 в сумі 3500 грн., 09.11.2015 в сумі 3500 грн., 13.11.2015 в сумі 2000 грн., 28.11.2015 в сумі 2500 грн., 05.12.2015 в сумі 5000 грн., 11.12.2015 в сумі 4500 грн., 13.12.2015 в сумі 3500 грн., 26.12.2015 в сумі 6000 грн., 30.12.2015 в сумі 4000 грн., 06.01.2016 в сумі 5000 грн., 19.01.2016 в сумі 5000 грн., 27.01.2016 в сумі 5600 грн., 04.02.2016 в сумі 5500 грн., 12.03.2016 в сумі 3500 грн., 21.03.2016 в сумі 3000 грн., 06.04.2016 в сумі 3000 грн., 09.04.2016 в сумі 3000 грн., 06.05.2016 в сумі 4000 грн., 13.05.2016 в сумі 4000 грн., 26.05.2016 в сумі 3000 грн.

На рахунок № НОМЕР_14 на ім`я ОСОБА_13 з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , належного ФОП ОСОБА_9 , були перераховані кошти: 17.06.2015 в сумі 3000 грн., 18.06.2015 в сумі 1100 грн., 19.06.2015 в сумі 2100 грн., 10.07.2015 в сумі 4200 грн., 01.08.2015 в сумі 2500 грн., 06.08.2015 в сумі 1500 грн., 17.08.2015 в сумі 750 грн., 23.08.2015 в сумі 2500 грн., 26.08.2015 в сумі 2500 грн., 28.08.2015 в сумі 2500 грн., 01.09.2015 в сумі 2500 грн., 01.09.2015 в сумі 1500 грн., 12.09.2015 в сумі 6500 грн., 24.09.2015 в сумі 4200 грн., 03.10.2015 в сумі 5000 грн., 11.10.2015 в сумі 5500 грн., 16.10.2015 в сумі 5000 грн., 06.02.2016 в сумі 10000 грн.

Таким чином ОСОБА_11 , умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів за період з 17.06.2015 по 10.11.2016 викрала грошові кошти, належні ОСОБА_9 , на загальну суму 274600 грн., що у 420 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і являється великим розміром.

Обвинувачена ОСОБА_11 в судовому засіданні вину у вчиненні злочину при зазначених обставинах не визнала та пояснила, що з 14 липня 2009 року займалася підприємницькою діяльністю, основним видом діяльності була оптово-роздрібна торгівля продуктами харчування, крім того, співпрацюючи з групою підприємців під керівництвом ОСОБА_14 , надавала бухгалтерські послуги, так як зазначені підприємці не мали спеціальних знань в сфері бухгалтерського обліку. З початку 2014 року по грудень 2016 року, здійснюючи підприємницьку діяльність, мала господарські відносини з ФОП ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_8 , а саме постійно аналізуючи ринок продуктів харчування, проводячи моніторинг цін, здійснювала оптову закупівлю різних товарів по самим низьким відпускним цінам і реалізовувала їх ФОП ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_8 по середньо-ринковим цінам, від чого мала прибуток, що підтверджений декларацією про доходи від здійснення підприємницької діяльності, який мається в органах державної фіскальної служби. Пояснила, що вказані операції та суми доходу від реалізації товарів підтверджується офіційною письмовою інформацією з Охтирської об`єднаної податкової інспекції, а також зареєстрованою Книгою обліку доходів ФОП ОСОБА_11 , затвердженої наказом міністерства фінансів України від 15.12.2011 року № 1637, де зазначено період (день, місяць, рік), а також всі суми чистого доходу, з якого вона особисто сплачувала регулярно відповідні нарахування, податки та інші платежі. Торгівля відбувалася оптовими партіями, постачальники різних найменувань харчових продуктів доставляли їх на територію бази та складів, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де залишали на складах продукцію, яку ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 реалізовували в мережі своїх магазинів. Операції по розрахунку за товари а також інші операції вона здійснювала, використовуючи декілька банківських карток, а саме свою кредитну картку а також, у випадку відсутності коштів, картки свого чоловіка ОСОБА_13 . Крім того, за наявності у ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_15 товарів по низьким цінам, вона придбавала оптові партії у цих підприємців. Так, ФОП ОСОБА_14 , виробляючи особисто на своїй лінії крупи різних видів - крупа пшенична, крупа ячнева, горох, крупа кукурудзяна, та інші крупи, відпускали ці товари через ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 по ціні виробника, тобто самій нижчій ціні на ринку, а вона, їх купуючи, реалізовувала по вищим цінам іншим підприємцям, отримуючи дохід. Але з 2014 року по 2016 рік, вона, купуючи великі обсяги товару, не могла їх повністю реалізувати, враховуючи зниження купівельної здатності населення, економічну кризу і у неї утворилася заборгованість перед ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 , яку вона розраховувала покрити в подальшому своїм прибутком. Але у грудні 2016 року з неї почали вимагати дострокового погашення всієї заборгованості в сумі 360 000 гривень. Вона була змушена позичити кошти у своїх знайомих та повернути ці кошти під розписку ФОП ОСОБА_16 , яка також керувала сімейним бізнесом групи підприємців. Але після цього з неї почали вимагати повернення боргу в розмірі більше 600 тисяч гривень, кожного разу ця сума змінювалась. Вона цю суму боргу не визнавала, так як точну суму їй не могли довести документально. За особистими вказівками ОСОБА_14 , який є головою сімейного бізнесу і який приймав всі рішення щодо здійснення діяльності ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 , ці кошти перераховувались через її рахунки (та картку мого чоловіка) на його цілі та потреби. Запитуючи особисто у ОСОБА_14 як їй вказувати призначення платежу, він повідомляв, що потрібно зазначати призначення платежу «на хознужди, а далі розберемося». Вказані кошти вона знімала готівкою та віддавала на потреби ОСОБА_14 за його вказівкою, також цими коштами проводилися розрахунки з різними підприємцями готівкою. Без його вказівок та дозволу ОСОБА_14 , вона б не могла здійснювати ніякі перерахунки, а крім того, не могла б здійснювати господарські операції з представниками його сімейного бізнесу та отримувати дохід через різницю в цінах. Весь бізнес в групі підприємців та відносини з нею були побудовані на довірительних відносинах. Також окрім її карток, перерахунки за товар (купівлю-продаж) ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 здійснювалися на невідомі їй номери банківських карток, де було вказано призначення платежу - «на хознужди». Тобто вони ніколи в господарських операціях не зазначали, що це оплата товару. В зв`язку з її незгодою з сумою, яку вона не визнала, її почали звинувачувати, що вона заробляла кошти за їх рахунок, не маючи стартового капіталу, використовуючи їх мережу складів та магазинів, не віддаючи великі суми боргу, а потім безпідставно обвинуватили у крадіжці, чого об`єктивно не було і не могло бути, тому що це б виявили одразу, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 постійно проводили звірку витрачання коштів та надходження прибутку та банківські виписки. Також в судовому засіданні обвинувачена визнала, що користувалася номерами мобільних телефонів НОМЕР_15 та НОМЕР_16 . Відповідати на запитання ОСОБА_11 в судовому засіданні відмовилася.

Тобто фактично в судовому засіданні ОСОБА_11 не заперечувала факти надходження коштів на банківські картки її та чоловіка ОСОБА_17 від ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 , про які зазначено в обвинуваченні, надходження коштів пояснила тим, що вона здійснювала господарські відносини з цими підприємцями, поставляла їм товар, а вони розраховувалися з нею за нього, наявність заборгованості в сумі 360000 грн., про яку вона надала розписку, обгрунтувала тим, що придбавала різні крупи у ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 , за які своєчасно не розрахувалася.

Незважаючи на такі пояснення обвинуваченої, її вина у вчиненні злочину при зазначених обставинах підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами по справі.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що з 2011 року здійснював підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівлі. ОСОБА_11 надавала бухгалтерські послуги за усним договором, мала доступ до його банківського рахунку, їй були відомі логін і пароль, її телефон був фінансовим, саме їй приходили смс з банку про здійснені операції та здійснювались з банку відповідні телефонні дзвінки. Періодично надавала звіти по розрахунковому рахунку, достовірність звітів не перевіряв, оскільки цілковито довіряв. Наприкінці 2016 року після отримання виписок з банківської установи з`ясувалося, що з його рахунку ОСОБА_11 на свою банківську картку та банківську картку чоловіка без його дозволу перерахувала близько 700 тис. грн., ОСОБА_11 зразу не заперечувала, що викрала кошти, віддала частину викрадених коштів, обіцяла повернути решту, писала розписку на ім`я ОСОБА_16 . Тиску на ОСОБА_11 ніхто не здійснював.

Потерпілий ОСОБА_9 також пояснив, що будучи зареєстрований приватним підприємцем, здійснював торгівлю продуктами харчування, однак ведення цього бізнесу він повністю доручив своїй дружині ОСОБА_16 . Бухгалерські послуги надавала ОСОБА_11 , з якою домовлялася про це дружина. У ОСОБА_11 був окремий кабінет та комп`ютер. Також у нього був відкритий банківський рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк», до вказаного рахунку через систему «Приват 24» мала доступ ОСОБА_11 та мала можливість перераховувати кошти, він взагалі не знає, як користуватися цією системою, чи був доступ до банківського рахунку у його дружини не знає. Фактично він до бухгалтерії ніякого відношення не мав, стан рахунку не перевіряв, про нестачу коштів дізнався від жінки ОСОБА_16 , остання йому казала, що ОСОБА_11 частину коштів повернула, при написанні розписки не був присутній.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що потерпілий ОСОБА_9 є її чоловіком, інший потерпілий ОСОБА_8 є чоловіком її сестри. ОСОБА_11 надавала бухгалтерські послуги кільком підприємцям, в тому числі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , письмовий договір про це укладався, договір зберігався на робочому місці ОСОБА_11 , однак зник, такі договори за 2015 та 2016 роки не збереглися. Тільки ОСОБА_11 мала доступ до банківського рахунку приватного підприємця ОСОБА_9 . ОСОБА_11 беззаперечно довіряли і її ніколи не перепровіряли. Її чоловік ОСОБА_9 спочатку отримував смс повідомлення із банку про операції на рахунках, згодом від цього відмовився, такі повідомлення надходили лише обвинуваченій, операції на рахунку чоловіка проводила лише ОСОБА_11 , ніхто більше доступу не мав. Для перерахування коштів з рахунку ОСОБА_9 в зв`язку з господарською діяльністю останнього вона надавала відповідні вказівки ОСОБА_11 , яка єдина мала доступ до рахунку, при цьому вона ніколи не надавала вказівок про перерахування коштів на рахунки самої ОСОБА_11 чи її чоловіка. Крадіжку коштів виявили 06.12.2016 під час проведення внутрішньо аудиту, коли ОСОБА_18 роздрукувала виписки, в яких містилися транзакції про перерахування коштів, яких не було у виписках, наданих ОСОБА_11 . Коли виявили крадіжку ОСОБА_11 , а згодом і її матір обіцяли їй повернути всі кошти, ОСОБА_11 спочатку визнавала, що здійснила викрадення коштів з рахунків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Зі слів обвинуваченої кошти їй потрібні були на лікування. ОСОБА_11 повернула 268 тис. грн. та 92 тис. грн. Повернула добровільно, тиску не було.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що є дружиною ОСОБА_8 , ОСОБА_11 останньому надавала бухгалтерські послуги згідно договору, однак договір не зберігся. У ОСОБА_8 був банківський рахунок, до якого доступ мала тільки ОСОБА_11 , тільки вона знала логін і пароль щоб перераховувати кошти з рахунку. Винагороду обвинуваченій за надання бухгалтерських послуг ОСОБА_8 платив готівкою. Переважно вказівки про перерахування коштів з рахунку ОСОБА_8 в зв`язку з підприємницькою діяльністю останнього ОСОБА_11 надавала ОСОБА_16 . Вказівок та згоди на перерахування коштів з рахунку ОСОБА_8 на рахунок ОСОБА_11 чи ОСОБА_13 ні вона ні її чоловік не надавали. Коли 06.12.2016 виявили факт крадіжки була присутня при наданні обвинуваченою пояснень та свідком того, що ОСОБА_11 визнала викрадення коштів та пообіцяла їх повернути. Підтвердила, що обвинувачена повернула її чоловіку частину коштів. Також в судовому засіданні підтвердила, що особисто бачила, як ОСОБА_11 працюючи за комп`ютером видаляла зайві рядки з виписки по рахунку, що саме не дивилася, а потім надавала відкорегований рух коштів, однак одразу не звертала на це уваги.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що з липня 2016 року працювала бухгалтером в офісі, де працювала і ОСОБА_11 , яка надавала бухгалтерські послуги зокрема приватним підприємцям ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , останні мали рахунки в ПАТ КБ «Приватбанк». Доступ до їх рахунків був можливий через систему «Приват 24», для цього потрібні логін і пароль, які були записані в зошиті на робочому місці ОСОБА_11 , а також необхідне підтвердження через телефон. Таким телефоном був належний ОСОБА_11 номер телефону. Тільки через її номер мобільного телефону можливо було підтвердити проведення операцій по перерахунку коштів з рахунків приватних підприємців ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Система «Приват 24» дозволяє отримати виписку банку в 2-х форматах, один з них це формат exl, який дозволяє коригувати відомості у виписці. До господарської діяльності зазначених підприємців безпосереднє відношення мала ОСОБА_16 , на прохання останньої вона іноді заміняла ОСОБА_11 . Коли на прохання ОСОБА_16 потрібно було перерахувати кошти з рахунків зазначених підприємців вона брала логін і пароль, а також обов`язково телефонувала ОСОБА_11 для підтвердження операції, щоб вона підтвердила проведення операції по перерахунку коштів зі свого номера мобільного телефону. В кінці 2016 на прохання ОСОБА_16 вона зробила виписку по банківському рахунку ОСОБА_8 та надала останній. Останній ця виписка не сподобалась так як містила розбіжності з випискою, яку в свою чергу раніше надавала ОСОБА_11 , зокрема було видалено частину транзакцій. Після проведення перевірки рахунків було з`ясовано, що ОСОБА_11 надавала ОСОБА_9 та ОСОБА_8 кориговані виписки по рахунках та частину коштів перераховувала на свій та чоловіка рахунки. Вона була присутня при розмові, коли ОСОБА_16 запропонувала ОСОБА_11 надати пояснення з приводу розбіжностей у виписках, це було в кабінеті ОСОБА_16 , також там була присутня ОСОБА_19 . В її присутності ОСОБА_11 визнавала, що вона крала кошти, обіцяла повернути. На наступний день ОСОБА_11 прийшла на роботу разом з матір`ю, ОСОБА_11 віддала кошти в сумі 92 тис. грн. Через кілька днів вона знову прийшла з матір`ю та мабуть з братом і віддала ще частину коштів, написала розписку. При цьому тиску на ОСОБА_11 ніхто не здійснював. Також свідок пояснила, що тільки в системі «Приват 24» можливо коригувати виписку, тобто якщо рахунок відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк», їй не відомо, що це можливо було б зробити при відкритті рахунку в інших банках.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що працювала в одному кабінеті з ОСОБА_11 на протязі близько 6 років, остання надавала бухгалтерські послуги приватним підприємцям. В грудні 2016 року у ОСОБА_19 виникли питання до ОСОБА_11 з приводу перерахування коштів, щось не збігалось у виписках з банку. ОСОБА_11 приходила на роботу з мамою ОСОБА_21 , віддавала кошти. Була свідком написання ОСОБА_11 розписки про зобов`язання повернути кошти, посвідчувала цю розписку своїм підписом, при цьому ОСОБА_11 та її матір були присутні. Тиску на обвинувачену не було, присутні не кричали. Детально до розмов з приводу повернення коштів вона не прислухалася та їх не пам`ятає. Також пояснила, що у випадку відсутності на робочому місці ОСОБА_11 , її підміняла ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що є приватним підприємцем, ОСОБА_11 надавала їй бухгалтерські послуги, їх робоче місце було в одному кабінеті, ОСОБА_11 надавала бухгалтерські послуги близько 15 підприємцям. Про викрадення коштів ОСОБА_11 у підприємців ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вона дізналася від ОСОБА_16 та ОСОБА_18 ОСОБА_11 мала доступ до рахунків підприємців ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_11 була у відпустці, транзакції по рахунках здійснювала ОСОБА_18 , при цьому остання кожного разу телефонувала ОСОБА_11 для підтвердження операцій по рахунках, оскільки саме з телефону ОСОБА_11 потрібно було надати підтвердження операції по рахунку. Підтвердила, що ОСОБА_11 визнавала викрадення коштів, обіцяла повернути, приходила на роботу один раз з мамою та один раз з мамою і братом щоб віддати кошти, писала розписку. Тиску на ОСОБА_11 не було. Також їй відомо, що виписку з банку можливо редагувати тільки якщо рахунок відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк», після цього випадку підприємці відкривали рахунки в інших банках, у неї рахунок відкритий в Кредіагрікольбанк де неможливо редагувати виписку.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що є приватним підприємцем, до 2016 року їй бухгалтерські послуги надавала ОСОБА_11 , за це ОСОБА_16 віддавала ОСОБА_11 200 грн. кожного місяця, у неї рахунок відкритий в банківській установі Укрсоцбанк, крадіжку коштів з її рахунку ОСОБА_11 не здійснювала.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що близько 2-3 роки тому взяла в борг у ОСОБА_11 1850 дол. США, не повернула, їй відомо, що ОСОБА_11 робила ремонт в квартирі, купляла дорогу техніку, про викрадення коштів нічого не знає.

Свідок ОСОБА_25 пояснила, що в квітні 2017 року придбала квартиру у ОСОБА_26 , в свою чергу цю квартиру в грудні 2016 року останній подарувала ОСОБА_11 , в квартирі частково був зроблений ремонт.

Покази свідка ОСОБА_25 щодо дарування квартири підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.4 а.п. 14-16).

Свідок ОСОБА_27 пояснив, що є звідним братом ОСОБА_11 , спілкувався з нею приблизно один раз на місяць, про вимагання коштів нічого не знає.

Свідок ОСОБА_28 пояснила, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_11 , підтвердила, що остання робила ремонт в квартирі, однак не помічала, щоб її рівень життя підвищився.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні підтвердив, що допомагав робити ремонт в квартирі ОСОБА_11 , однак на його думку це не був дорогий ремонт.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні повідомила, що є матір`ю обвинуваченої, в грудні 2019 їй донька сказала, що не може розрахуватись за товар, їй телефонувала ОСОБА_16 та казала, що ОСОБА_11 заборгувала більше 300 тис. грн., частково вони гроші повернули ОСОБА_16 , деталей про заборгованість донька не розповідала, ОСОБА_16 телефонувала їй і казала, що звернеться в поліцію та вони переоформлять на себе квартиру, що належить ОСОБА_11 , донька казала, що писала розписку під тиском, також вимогу повернути кошти з погрозами висловлював ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_30 пояснив, що є братом обвинуваченої, остання протягом 2014-2016 років надавала бухгалтерські послуги, її чоловік ОСОБА_13 в цей час працював на фірмі по встановленню кондиціонерів. Був випадок, коли зі слів сестри на неї тиснули та змусили написати розписку, вона віддала ці кошти, суму не знає. Казала, що на неї тиснув ОСОБА_8 . Також розповідала, що в неї проблеми на роботі, казала, що торгувала, однак детально не розповідала.

Свідок ОСОБА_31 пояснила, що є тіткою ОСОБА_11 , з грудня 2015 року є пенсіонеркою, після цього їздила на заробітки, в грудні 2016 року до неї приїхала ОСОБА_11 та розповіла, що вона не розрахувалася за товар, деталей не розповідала, їй потрібні кошти щоб розрахуватися, якщо не віддасть борг то їй припишуть крадіжку, казала, що її звинувачують у крадіжці, на неї тиснуть, при цьому хто саме приписує крадіжку, яким чином тисне не розповідала. Після цього вона надала ОСОБА_11 в борг 6000 дол. США.

Фактично покази ОСОБА_21 , ОСОБА_32 та ОСОБА_31 щодо наявності заборгованості та тиску на обвинувачену грунтуються на поясненні іншої особи, а саме ОСОБА_11 , тобто є поясненнями з чужих слів.

До пояснень свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_32 та ОСОБА_31 суд відноситься критично, оскільки зазначені свідки не були очевидцями перерахування коштів чи будь-яких господарських взаємовідносин між ОСОБА_11 та приватними підприємцями. Про наявність заборгованості їм відомо тільки зі слів інших осіб, зокрема ОСОБА_11 , з якою вони перебувають в родинних відносинах, а тому їх покази щодо обставин виникнення заборгованості та тиску не є доказами згідно вимог ст.ст. 23, 86, 87, 95, 97 КПК України. Покази щодо погроз обвинуваченій також є сумнівними, оскільки свідки крім того в судовому засіданні так і не пояснили чітко, які саме це були погрози, хто та за яких обставин їх висловлював, чим підтверджується наявність погроз, які підстави були побоюватися цих погроз. Також сама ОСОБА_11 даючи покази в судовому засіданні нічого про погрози не пояснювала. Крім того обвинувачена перебуває в родинних відносинах зі свідками ОСОБА_21 , ОСОБА_33 та ОСОБА_31 , а тому вони певною мірою можуть бути зацікавленими в результатах розгляду справи, не виключено, що ОСОБА_11 могла свідомо правдиво не розповісти своїм родичам про обставини вчинення злочину. Також покази зазначених свідків щодо неможливості ОСОБА_11 розрахуватися за товар та наявності тиску спростовуються іншими доказами в своїй сукупності, зокрема показами потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_34 суду пояснив, що раніше допомагав здійснювати підприємницьку діяльність ОСОБА_14 та іншим підприємцям під керівництвом ОСОБА_14 , а саме здійснював контроль за людьми, де і познайомився з ОСОБА_11 . З літа 2013 чи 2014 року він там не працює і після цього ОСОБА_11 не бачив. Перестав допомагати вести підприємницьку діяльність бо відносини з ОСОБА_14 погіршились. ОСОБА_11 тоді надавала бухгалтерські послуги приватним підприємцям, зі слів інших осіб знає, що ОСОБА_11 також займалася торгівлею продуктами харчування. У ОСОБА_11 був доступ до рахунків приватних підприємців, перерахування коштів з рахунків вона здійснювала за вказівкою ОСОБА_14 або його сестер ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , їх чоловіки фактично не мали відношення до підприємницької діяльності. Пароль та логін були записані в зошиті, який був на робочому місці ОСОБА_11 , доступ до кабінету, де було робоче місце обвинуваченої, був вільний. Зі згоди ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_19 доступ до рахунків приватних підприємців ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мали також інші особи, а саме ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_37 . Самі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 жодного разу за комп`ютером не сиділи. Про те, щоб грошові кошти з рахунків приватних підприємців ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перераховувалися на рахунок ОСОБА_11 чи її чоловіка нічого не чув.

Як вбачається з показів свідка ОСОБА_38 він перестав працювати в офісі за місцем роботи ОСОБА_11 ще до періоду, у який ОСОБА_11 інкримінується вчинення злочину, зазначеного в обвинуваченні, тобто не був і не міг бути очевидцем цих подій, а тому суд відноситься до його показів критично, крім того як вбачається з показів свідка він перебуває у неприязнивих відносинах з ОСОБА_14 , який має безпосереднє відношення до підприємницької діяльності потерпілих. Про те, що ОСОБА_11 крім надання бухгалтерських послуг також торгувала продуктами харчування, йому відомо тільки зі слів інших осіб, а тому покази в цій частині не є доказами згідно вимог ст.ст. 23, 86, 87, 95 ч.ч. 4 та 5, 97 КПК України. Також свідок повідомив, що перераховувати кошти з рахунків потерпілих могли і інші особи, пароль та логін були записані в зошиті, доступ до кабінету, де було робоче місце обвинуваченої, був вільний. В той же час свідок не надав ніяких пояснень про те, що для підтвердження перерахування коштів по рахунку необхідно підтвердження з певного номеру телефону. Такі покази свідка ОСОБА_38 щодо вільного доступу до рахунків приватних підприємців повністю спростовуються показами потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , покази яких в свою чергу узгоджуються між собою та з зазначеними нижче письмовими доказами.

Крім зазначених показів потерпілих та свідків вина ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Та обставина, що ОСОБА_11 без дозволу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перераховувала кошти з їхніх рахунків на свої банківські картки підтверджується зокрема розписками ОСОБА_11 від 07.12.2016 та від 23.12.2016, а також протоколами огляду зазначених розписок (т. 2 а.п. 40-43,45, т.3 а.п.133-140). Зокрема в розписці від 07.12.2016 ОСОБА_11 зазначає про те, що вона з розрахункових рахунків ФОП ОСОБА_8 на свою банківську карту НОМЕР_17 та банківську карту НОМЕР_11 перерахувала грошові кошти в сумі 268 тис. грн., які зобов`язується повернути, розписка була оформлена в присутності ОСОБА_18 та ОСОБА_20 . В розписці від 23.12.2016 ОСОБА_11 зазначила, що перерахувала кошти на ОСОБА_13 за 2015 та 2016 рік в сумі 419700 грн. з рахунків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 без їхнього дозволу.

Фактичні дані, що містяться у вказаних розписках, спростовують пояснення ОСОБА_11 про те, що кошти перераховувалися їй та ОСОБА_13 на картки за товар, поставлений зазначеним приватним підприємцям, а також що заборгованість виникла в зв`язку з неможливістю ОСОБА_11 розрахуватися за отримані продукти харчування від цих підприємців.

Твердження сторони захисту про те, що копія розписки (т.2 а.п. 45) є доказом, отриманим до внесення відомостей в ЄРДР, а тому є недопустимим доказом, не відповідає обставинам справи, оскільки відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_8 були внесені 01.02.2017, за заявою ОСОБА_9 були внесені 24.03.2017, а копії зазначених розписок потерпілими слідчому надані 15.05.2017 (т.2 а.п.39-40).

Безпідставним є також твердження сторони захисту про недопустимість зазначених розписок в зв`язку з тим, що на стадії ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не були надані саме оригінали цих розписок для ознайомлення. Так, стороною захисту не заперечується, що на стадії ознайомлення з матеріалами кримінального провадження стороною обвинувачення були відкриті копії цих розписок, також про це свідчить письмове підтвердження факту надання доступу до матеріалів кримінального провадження, крім того вказані розписки були виконані особисто ОСОБА_11 , під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження сторона захисту не заявляла клопотань про надання їм для ознайомлення саме оригіналів розписок.

Таким чином, захист не був обмежений у доступі до інформації про існування таких документів та їх зміст, а отже мав достатньо часу і можливостей для підготовки до захисту щодо висунутого обвинувачення у цій частині.

У той же час, відповідно до ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Більше того, на виконання ч. 3 ст. 99 КПК України, яка зобов`язує сторону кримінального провадження, потерпілого надати суду оригінал документа, під час допиту потерпілих у суді оригінали таких розписок були надані, суд та учасники судового провадження могли переконатися у ідентичності інформації, зазначеної у оригіналах розписок та їх копіях.

Для додаткового гарантування дотримання прав сторони захисту оригінали розписок були додатково відкриті обвинуваченій і її захиснику потерпілими під час судового розгляду справи.

Також слід зазначити, що сам факт написання таких розписок та їх зміст обвинуваченою не заперечувався під час надання пояснень в судовому засіданні.

Також відсутні підстави вважати, що вказані розписки ОСОБА_11 були написані під тиском, оскільки сама ОСОБА_11 під час надання пояснень в судовому засіданні нічого про застосування до неї тиску не повідомила, пояснення інших свідків, про яких зазначено вище, фактично грунтуються на поясненнях іншої особи, а саме ОСОБА_11 , ці свідки не були очевидцями тиску, а тому пояснення свідків в цій частині є недопустимими доказами. Крім того вказані свідки перебувають у родинних відносинах з ОСОБА_11 , будь-яких конкретних відомостей про спосіб чи місце здійснення тиску не повідомили.

Надані стороною захисту заява про вчинення кримінального правопорушення від 16.03.2018 про вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст. 355 КК України та ухвала слідчого судді від 23.03.2018 про спонукання до внесення відомостей до ЄРДР за зазначеною заявою (т.5 а.п.71-72) з огляду на принцип презумпції невинуватості не є доказом вчинення тиску на ОСОБА_11 . Крім того суд враховує, що розписки були написані в грудні 2016 а з заявою про вчинення злочину ОСОБА_11 звернулася в березні 2018.

З огляду на викладене будь-які докази вчинення тиску на ОСОБА_11 при написанні розписок від 07.12.2016 та від 23.12.2016 відсутні, в той же час потерпілий ОСОБА_8 , а також свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_22 засвідчили, що тиску на ОСОБА_11 ніхто не здійснював.

Розбіжність в сумі перерахованих коштів між сумою, яка зазначена обвинуваченні та сумами, зазначеними в розписках, пояснюється тим, що згідно показів потерпілих викрадення коштів було виявлено 06.12.2016 і на початковому етапі точна сума не була порахована.

Тому підстави для визнання недопустимими доказами відомостей, що містяться в розписках ОСОБА_11 від 07.12.2016 та від 23.12.2016, відсутні.

Як вбачається з копії розписки від 09.12.2016 та протоколів огляду зазначеної розписки (т.2 а.п.40-44, т.3 а.п.133-138, 141), ОСОБА_11 07.12.2016 та 09.12.2016 повернула дружині потерпілого ОСОБА_9 , а саме ОСОБА_16 борг на загальну суму 360 тис. грн.

Зазначений доказ підтверджує те, що ОСОБА_11 визнавала наявність в неї боргу в зазначеному розмірі станом на вказані дати.

Сумніви в достовірності відомостей, зазначених в розписці, відсутні, оскільки сама ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що повернула кошти в сумі 360 тис. грн. в грудні 2016 року. Факт написання розписки та повернення коштів також підтвердили інші зазначені вище свідки.

Також відсутні підстави для визнання цієї розписки недопустимим доказом, оскільки копія розписки про повернення коштів потерпілими слідчому надана 15.05.2017, тобто після внесення відомостей до ЄРДР, під час виконання вимог, передбачених ст. 290 КПК України, стороною обвинувачення був відкритий зазначений доказ, про що свідчить письмове підтвердження факту надання доступу до матеріалів кримінального провадження, крім того вказана розписка була виконана особисто ОСОБА_11 , під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження сторона захисту не заявляла клопотань про надання їм для ознайомлення саме оригіналу розписки.

З копій звітів по дебетових операціях з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , належного ФОП ОСОБА_8 та з розрахункового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , належного ФОП ОСОБА_9 , протоколу огляду зазначених копій цих звітів (т.1 а.п. 194-250, т. 2 а.п. 1-43), наданих потерпілими слідчому під час досудового розслідування, а також з оригіналів цих звітів (т.5 а.п. 11-69, 96-221), наданих потерпілими в судовому засіданні та які завірені мокрою печаткою та підписом працівника банку, вбачається, що з зазначених рахунків дійсно були перераховані суми коштів, зазначені в обвинуваченні, на рахунки, власниками яких є особи з індивідуальними податковими номерами № НОМЕР_6 та № НОМЕР_1 , з зазначенням призначення платежу «на хоз. нужди», власниками цих номерів є ОСОБА_13 та ОСОБА_11 відповідно. Відповідно вказаних звітів перерахування коштів з рахунків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відбулось через систему Приват 24 шляхом поповнення карт інших осіб.

Підстави для визнання зазначених копій звітів по дебетових операціях недопустимими доказами відсутні, оскільки вони потерпілими слідчому були надані 15.05.2017, тобто після внесення відомостей до ЄРДР, під час виконання вимог, передбачених ст. 290 КПК України, стороною обвинувачення були відкриті зазначені докази, про що свідчить письмове підтвердження факту надання доступу до матеріалів кримінального провадження (т.4 а.п. 158-164), вказані докази надані у спосіб, передбачений КПК України, а саме шляхом надання їх слідчому потерпілими під час досудового розслідування.

Сторона захисту вважає, що надані потерпілими в судовому засіданні оригінали звітів по дебетових операціях з розрахункових рахунків ПАТ КБ «Приватбанк» є недопустимими доказами, оскільки потерпілий згідно вимог КПК не наділений правом подавати такі докази в судовому засіданні, ці оригінали не відкривалися в порядку ст. 290 КПК України. Така позиція сторони захисту суперечить п.3 ч.1 ст. 56 КПК України, згідно якого потерпілий протягом кримінального провадження має право подавати докази слідчому, прокурору та суду, а також ч.1 ст. 93 КПК України, згідно якої збирання доказів здійснюється зокрема потерпілим. Крім того суд враховує, що копії таких виписок потерпілими були надані ще під час досудового розслідування, а в судовому засіданні були досліджені оригінали. Тому відсутні підстави визнавати ці докази недопустимими з зазначених мотивів.

З матеріалів тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні ПАТ КБ «Приватбанк» (т.2 а.п. 46-52, 69-170) та з протоколу огляду документів (т.2 а.п.53-68), вилучених під час зазначеного тимчасового доступу, а також з протоколу огляду матеріалів, отриманих під час тимчасового доступу (т.1 а.п. 194-250, т. 2 а.п. 1-43) вбачається, що з розрахункових рахунків ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 , належних потерпілим, дійсно були перераховані суми коштів, зазначені в обвинуваченні, на рахунки, власниками яких є особи з індивідуальними податковими номерами № НОМЕР_6 та № НОМЕР_1 , з зазначенням призначення платежу «на хоз. нужди», власниками цих номерів є ОСОБА_13 та ОСОБА_11 відповідно.

З матеріалів тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні ПАТ КБ «Приватбанк» (т.2 а.п. 187-246, т.3 а.п. 1-82) а саме до відомостей по картковим рахункам ОСОБА_11 та ОСОБА_13 та з протоколу огляду документів (т.3 а.п.86-132), вилучених під час зазначеного тимчасового доступу, також вбачається, що на їх банківські картки надходили грошові кошти з рахунків потерпілих в розмірах, зазначених в обвинуваченні.

Відомості, що містяться в зазначених вище копіях та оригіналах звітів по дебетових операціях з розрахункових рахунків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , наданих потерпілими, а також відомості щодо зазначених операцій, отриманих під час тимчасового доступу щодо руху коштів по рахунках потерпілих, відомості, отримані під час тимчасового доступу щодо надходження коштів на банківські картки ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , повністю узгоджуються між собою, а тому будь-які сумніви в достовірності відомостей, що містяться в зазначених доказах, відсутні.

З листів ПАТ КБ «Приватбак» та Охтирського ВП ГУНП в Сумській обл. (т. 4 а.п. 1-4) вбачається, що в період з 01.12.2014 ОСОБА_11 та ОСОБА_13 до зазначених юридичних осіб із заявами про втрату чи викрадення банківських карток, несанкціонованого зняття коштів з власних рахунків не зверталися.

Таким чином зазначені докази повністю підтверджують факти, з зазначенням дат та розмірів, перерахування коштів з рахунків потерпілих на рахунки ОСОБА_11 та її чоловіка, про які зазначено в обвинуваченні.

Крім того з матеріалів тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні ПАТ КБ «Приватбанк» (т.2 а.п. 187-246, т.3 а.п. 1-82), а саме до відомостей по картковим рахункам ОСОБА_11 та ОСОБА_13 та з протоколу огляду документів (т.3 а.п.86-132) вбачається, що на ім`я ОСОБА_11 було відкрито і знаходились у її користуванні чотири карткових рахунки, а саме : № НОМЕР_8 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , № НОМЕР_9 ; на ім`я ОСОБА_13 було відкрито і знаходились у користуванні обвинуваченої три карткових рахунки, а саме: № НОМЕР_14 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_18 .

Дослідженням виписок про рух коштів на банківських карткових рахунках ПАТ КБ «Приватбанк», відкритих на ім`я обвинуваченої та ОСОБА_13 встановлено, що ці рахунки не поповнювалися шляхом перерахування коштів в якості заробітної плати (крім рахунку № НОМЕР_14 , що відкритий на ім`я ОСОБА_13 і на який поповнювався шляхом отримання коштів в якості заробітної плати «Військова частина 2276» в період до 29.09.2015 - заробітна плата не більше 4000 грн. на місяць, в подальшому будь-яких надходжень у вигляді заробітної плати чи соціальних виплат немає) соціальних виплат чи інших таких надходжень, крім перерахувань коштів з рахунків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з призначенням платежів «На хоз. нужди» немає.

Грошові кошти витрачалися шляхом: оплати покупок в магазині одягу, косметики, ювелірних виробів, оплати комунальних платежів, оплати замовлень товару обвинуваченою, зняття готівкових коштів в банкоматах м. Охтирка Сумської області, оплата послуг навчання автошколи (УСЦ ТСОУ), перерахування коштів на інші карткові рахунки ОСОБА_11 , поповнення рахунків мобільних телефонів обвинуваченої, ОСОБА_13 , ОСОБА_21 (матері ОСОБА_11 ), ОСОБА_39 .

Під час судового засідання ОСОБА_11 пояснювала, що вона надавала бухгалтерські послуги і іншим підприємцям, самостійно здійснювала підприємницьку діяльність, поставляла товари зокрема, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які придбавала в інших суб`єктів підприємницької діяльності за оптовими цінами, також придбавала у цих підприємців крупи, які в подальшому реалізовувала, а тому мала багато джерел доходу. У той же час, як встановлено в судовому засіданні рахунки обвинуваченої поповнювалися фактично лише коштами потерпілих. Виписки про рух коштів на банківських карткових рахунках ПАТ КБ «Приватбанк», відкритих на ім`я обвинуваченої та ОСОБА_13 , не містять відомостей про те, що ОСОБА_11 вела торгівельну діяльність. Тобто зазначені письмові докази не підтверджують покази обвинуваченої в цій частині.

Сторона захисту під час дослідження письмових доказів - виписок по рахункам потерпілих та виписок по рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , наголошували на недопустимості зазначених письмових доказів, оскільки вони отримані слідчим за межами дії ухвал слідчих суддів про надання тимчасового доступу.

Доводи захисту не мають законного та логічного обґрунтування з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Крім того, згідно ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, є здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

У той же час, під час отримання вказаних письмових доказів істотні порушення прав та свобод людини допущено не було, документи отримані у порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законом. Інші підстави, визначені ст. 87 КПК України, відсутні.

Зокрема, на виконання вимог ст. 162 КПК України слідчий отримав ухвали слідчого судді про надання дозволу на здійснення тимчасового доступу до документів, які містять банківську таємницю.

Надані ухвали свідчать про те, що суд переконався у наявності підстав та їх обґрунтованості для здійснення такого заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до документів, які знаходяться в розпорядженні банківської установи.

Так, на підставі зазначеної ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу від 24.02.2017 вилучено інформацію про рух коштів на рахунках потерпілих, а на підставі ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу від 19.04.2017 про рух коштів на рахунках обвинуваченої та її чоловіка. Вказані ухвали 28.02.2017 та 20.04.2017, відповідно, спрямовані слідчим володільцю документів, про що свідчить підпис працівника банку про їх отримання та мокра печатка установи із зазначенням прізвища такого працівника банку.

Отже, з метою отримання необхідних документів, слідчий, чітко виконуючи норми КПК України, отримав ухвалу слідчого судді та своєчасно спрямував її до володільця документів для виконання, втім, ураховуючи, що для оформлення і видачі банком документів, до яких слідчому надано тимчасовий доступ, необхідний тривалий час, фактично володільцем документи слідчому видані 10.04.2017 та 01.06.2017 відповідно.

В обох випадках необхідні дозволи суду спрямовано на адресу володільця документів для виконання в межах дії ухвали. Прийнявши ухвали, банк підтвердив готовність їх виконати (доказ тому - надані документи), а отже, слідчий не мав законних підстав для повторного звернення до суду для отримання дозволу на тимчасовий доступ до документів, які містять банківську таємницю, як і не мав підстав для звернення до суду з клопотанням про проведення обшуку у банківській установі.

Такий спосіб виконання ухвал слідчого судді не вплинув на зміст і достовірність отриманого доказу, не звузив обсяг прав сторони захисту, не порушив законні інтереси обвинуваченої чи справедливість провадження в цілому.

Достовірність отриманої у банку інформації сумнівів не викликає.

Під час досудового розслідування потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слідчому були надані виписки по їх рахункам, які ОСОБА_11 надавала після коригування (т.3 а.п. 142-168), вказані виписки були оглянуті слідчим, що підтверджується протоколом огляду документів (т.3 а.п. 169-175). Факт надання таких виписок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердили зокрема свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 . З зазначених виписок та протоколу їх огляду вбачається, що в них відсутні відомості про здійснені транзакції з рахунків потерпілих на рахунки обвинуваченої та її чоловіка, при цьому транзакції на інші рахунки збігаються із відомостями, зазначеними у звітах про дебетові операції та виписках, вилучених у банку під час тимчасового доступу. Наведені обставини свідчать про достовірність цих доказів.

Під час огляду особистого електронного кабінету «Приват24 для бізнесу» від 13.06.2017 на особистих персональних комп`ютерах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (т.4 а.п. 17-75), зафіксовано, що в інтернет-браузерах, які використовують потерпілі, містяться закладки для входження до зазначених електронних кабінетів, а після введення логіну та паролю - з`являється початкова сторінка електронних кабінетів, де міститься інформація про наявність рахунків, належних кожному з потерпілих. Під час огляду встановлено та зафіксовано, що електронні кабінети потерпілих містять набір функціональних можливостей здійснювати операції по перерахуванню коштів з цих рахунків на інші, а також виготовити виписки по рахунку за заданими періодами у форматі exel, дані в якому можливо коригувати, чи форматі pdf відомості не підлягають видаленню чи зміні. Крім того, під час огляду електронного кабінету «Приват24 для бізнесу» за допомогою персонального комп`ютера ОСОБА_9 встановлено, що на його персональній сторінці в результаті обрання вкладки «Управление телефонами входа» на екрані з`являється меню, яке дає можливість у своєму налаштуванні додати або блокувати наявні телефони, які прив`язані як фінансові телефони до особистого кабінету ОСОБА_9 . На момент огляду в цій вкладці містилася інформація про «фінансовий телефон» НОМЕР_15 під ім`ям « ОСОБА_40 », тобто телефон, яким користувалася обвинувачена.

З довідки ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що інформація про умови, підстави, та правила користування сервісом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » доступна в мережі інтернет за посиланням https://privatbank.ua/terms/, розділ «Умови та правила» пункт 3.8 (т.4 а.п. 77).

З протоколу огляду інтернет ресурсу ПАТ КБ «Приватбанк», а саме посилання ІНФОРМАЦІЯ_3 розділ «Умови та правила» пункт 3.8 (т.4 а.п.78-105) вбачається, що перерахування коштів з рахунків приватних підприємців за допомогою сервісу «Приват 24 для бізнесу» можливе шляхом введення логіну та паролю, а також підтвердження операції за допомогою номера мобільного телефону.

На підставі ухвали слідчого судді здійснено тимчасовий доступ до інформації оператора мобільного зв`язку «МТС Україна» про надання телекомунікаційних послуг за номерами: НОМЕР_15 , НОМЕР_19 , якими користувались ОСОБА_11 та ОСОБА_13 за період з 01.12.2014 по 31.12.2016 (т.4 а.п.145-148). Також було оглянуто оптичний диск, отриманий під час зазначеного тимчасового доступу (т.4 а.п. 167-200).

Дослідженням вказаного письмового доказу відтворенням оптичного диску у судовому засіданні встановлено, що обвинувачена отримувала інформування на власний мобільний телефон із вказаним номером шляхом надходження дзвінків та смс-повідомлень при вході до особистих кабінетів в системі «Приват24 для бізнесу». Крім того, на телефон обвинуваченої також приходили повідомлення про зміну балансу на карткових рахунках, на які перераховувались кошти.

Відомості, які містяться у виписках про рух коштів по розрахунковому рахунку № НОМЕР_4 ОСОБА_9 за період з 01.12.2014 по 31.12.2016 та по рахунку № НОМЕР_5 ОСОБА_9 за період з 01.12.2014 по 31.12.2016, у комплексі з відомостями, які містяться у інформації оператора мобільного зв`язку, беззастережно доводять, що під час здійснення операцій по перерахуванню коштів з рахунків потерпілих на рахунки обвинуваченої та її чоловіка, обвинуваченій надходили смс-повідомлення та дзвінки із сервісних номерів ПАТ КБ «Приватбанк». Такі дзвінки та смс-повідомлення здійснюються для інформування клієнта про підтвердження входу в систему «Приват24», зміну балансу по рахунку, до якого підключений номер мобільного телефону (визначено у правилах користування сервісом «Приват24 для бізнесу», які наявні у вільному доступі на офіційному сайті Приватбанку; були роздруковані, оглянуті слідчим, досліджені в суді та долучені прокурором до матеріалів справи).

Таким чином, інформація банку (виписки) про рух коштів на рахунках ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , інформація банку (виписки) про рух коштів на рахунках потерпілих, а також інформація банку, яка міститься в звітах про дебетові операції по рахунках ОСОБА_41 та ОСОБА_15 виготовлених за допомогою сервісу «Приват24» 27.12.2016, окремо та у своїй сукупності з інформацією оператора мобільного зв`язку про надання телекомунікаційних послуг за номерами телефонів, якими користувались ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , беззаперечно підтверджують те, що кожна операція (транзакція) по перерахуванню грошових коштів по даті та часу, призначенню платежу відповідають між собою, підтверджують дані як рахунків, з яких знімаються кошти, так і рахунків, на які вони надходять, та збігаються з датою та часом надходження сповіщення з сервісних номерів Приватбанку на мобільний телефон обвинуваченої про входження в систему Приват24 та здійснення операцій на рахунках потерпілих.

З матеріалів обшуку квартири АДРЕСА_1 , яка знаходилася в користуванні ОСОБА_11 , а також з протоколу огляду предметів (т.4 а.п. 201-245) вбачається, що під час обшуку зокрема були вилучені банківська картка № НОМЕР_12 та мобільний телефон з 2-ма сім-картами з номерами операторів мобільного зв`язку № НОМЕР_15 та № НОМЕР_16 , які підтверджують, що саме ОСОБА_11 користувалася номером телефону НОМЕР_15 , який використовувався для підтвердження операцій по перерахунку коштів з рахунків потерпілих.

Твердження захисника про те, що отриманий під час тимчасового доступу оптичний диск та вилучені під час обшуку предмети не були відкриті стороні захисту, спростовуються письмовим підтвердженням факту надання доступу до матеріалів кримінального провадження та протоколом надання доступу до матеріалів досудового розслідування (т.4 а.п.158-164), зокрема, це а.п. 159 пункт 36 та а.п. 163. З зазначених матеріалів, зокрема, вбачається, що захисник ОСОБА_7 з матеріалами кримінального провадження ознайомлений, будь-яких зауважень не висловлював. Суд враховує також, що захисник, ознайомлюючись з протоколом тимчасового доступу чи протоколом обшуку не міг не розуміти, що такі докази маються в матеріалах досудового розслідування, однак будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв.

Всі наведені докази зібрані у передбаченому КПК України порядку, передбачені ст. 88 КПК України підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

Стороною обвинувачення суду надані не підписані роздруківки договорів про надання послуг із ведення бухгалтерського обліку та оренди нежитлового приміщення, а також протокол огляду документів (т.3 а.п.184-204). Суд вважає, що ці докази не є достовірними, оскільки роздруківки не містять обов`язкових реквізитів зазначених документів, а саме підписів та печаток жодної із сторін, також в судовому засіданні не надано оригіналів цих документів. З цих же мотивів суд не може прийняти як докази копії договорів про надання послуг із ведення бухгалтерського обліку, копії актів про підключення до дистанційного обслуговування «Приват 24», довідок про відкриття рахунків (т.3 а.п. 205-2016), а також протокол огляду цих документів.

Надані стороною обвинувачення матеріали тимчасового доступу до документів оператора інтернет-провайдера та протокол огляду (т.3 а.п.217-249) не мають значення для кваліфікації кримінального провадження, оскільки перерахунок коштів здійснювався за допомогою системи «Приват 24» та вхід до зазначеної системи міг бути здійснений з будь-якої ІР-адреси.

Матеріали обшуку кв. АДРЕСА_4 (т.4 а.п.5-13) не мають доказового значення у кримінальному провадженні, оскільки під час обшуку нічого не вилучалося.

Надані стороною обвинувачення листи про те, ОСОБА_11 придбавала меблі та навчалася в автошколі (т.4 а.п. 106-109), не мають суттєвого доказового значення, оскільки витрати здійснені на незначні суми.

Огляд місця події (т.4 а.п. 127-144) за адресою АДРЕСА_2 не має доказового значення у кримінальному провадженні, оскільки не підтверджує та не спростовує встановлених обставин.

Надані стороною захисту копії книг обліку доходів ОСОБА_11 (т.6 а.п. 1-25) та довідка про отриманий нею дохід (т.6 а.п. 16) не містять відомостей та не підтверджують будь-яких фактів господарських взаємовідносин саме з підприємцями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто не підтверджують пояснення обвинуваченої та не спростовують докази сторони обвинувачення про викрадення коштів.

Ті обставини, що ОСОБА_11 після виявлення злочину потерпілими особисто два рази в різні дні писала розписки про те, що вона без дозволу потерпілих перераховувала кошти на свій та чоловіка рахунки, часткове відшкодування завданих збитків, відсутність тиску на обвинувачену при цьому, про що наведено вище, наявність у ОСОБА_11 доступу до рахунків потерпілих, факти перерахування коштів з рахунків ОСОБА_42 та ОСОБА_9 в розмірах, зазначених в обвинуваченні, надання потерпілим редагованих виписок з видаленням операцій про перерахунок коштів обвинуваченій та її чоловіку, аналіз коштів по картковим рахункам ОСОБА_11 та її чоловіка ОСОБА_13 , які не містять підтверджень пояснень обвинуваченої щодо здійснення оптової та роздрібної торгівлі товарами, як з іншими особами так і, зокрема, з потерпілими відсутність будь-яких письмових документів про конкретні господарські операції ОСОБА_11 , зокрема, з потерпілими, а також пояснення потерпілих та наведених свідків сторони обвинувачення у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_11 при перерахуванні коштів з рахунків потерпілих на свій та чоловіка рахунки їх таємно викрадала.

Наведені обставини повністю спростовують пояснення ОСОБА_11 , її пояснення суд розцінює як спосіб захисту у кримінальному провадженні.

Проаналізувавши зазначені докази суд вважає, що вина ОСОБА_11 у вчиненні злочинів при обставинах, зазначених в обвинуваченні, доведена в повному обсязі та її дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч.4 КК України, оскільки вона таємно повторно викрала чуже майно у великих розмірах, а також за ст. 185 ч.5 КК України, оскільки вона таємно викрала чуже майно в особливо великих розмірах.

При призначенні ОСОБА_11 виду і міри покарання суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, дані про її особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання ОСОБА_11 характеризується позитивно (т.4 а.п. 121), вину у вчиненні злочинів не визнала, збитки відшкодувала частково.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_11 , судом не встановлено.

Враховуючи викладене, тяжкість вчинення злочину, обставини справи, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних розмірах, за ч. 5 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних розмірах з конфіскацією майна, визначивши остаточне покарання згідно з вимогами ч.1 ст. 70 КК України, так як таке покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення.

Потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були заявлені у кримінальному провадженні цивільні позови до обвинуваченої ОСОБА_11 про стягнення на їх користь матеріальної шкоди, завданої викраденням коштів, зокрема ОСОБА_8 заявив позов в розмірі 383835 грн. а ОСОБА_9 в розмірі 271730 грн.

В судовому засіданні потерпілі та їх представник позов підтримали.

Обвинувачена позов не визнала та пояснила, що злочин не скоювала, кошти не викрадала.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями фізичної особи потерпілому відшкодовується особою, яка завдала шкоду.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_11 таємно викрала грошові кошти у потерпілих та не відшкодувала завдану матеріальну шкоду в розмірах, зазначених в позовах, що підтверджується дослідженими вище доказами, а тому позови потерпілих підлягають задоволенню.

Крім того згідно ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_43 від 23.05.2017 накладено арешт на майно, вилучене 19.05.2017 в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_11 , а саме на банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_11 , 2 USB-накопичувачі та мобільний телефон «Samsung SM-J500H/DS» з 2-ма сім-картками та карткою пам`яті на 32 Гб.

Суд вважає необхідним на підставі ч.4 ст. 174 КПК України скасувати накладений арешт, оскільки зазначене майно матеріальної цінності не представляє.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати винною ОСОБА_11 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 5 ст. 185 КК України і призначити їй покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років;

- за ч. 5 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання за цим вироком ОСОБА_11 у виді позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання на виконання вироку суду.

Позов ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_11 в рахунок відшкодування майнової шкоди на користь ОСОБА_8 383835 грн. та на користь ОСОБА_9 271730 грн.

Скасувати арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_43 від 23.05.2017 на майно, вилучене 19.05.2017 в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме: банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_11 , USB-накопичувача «SP32Gb», USB-накопичувача «Apaser» та мобільного телефону «Samsung SM-J500H/DS» з сім-карткою оператора МТС Україна № НОМЕР_7 , сім-карткою оператора Київстар № НОМЕР_20 та карткою пам`яті на 32 Гб.

Речові докази після набрання вироком законної сили: системний блок «MicroІad» (т.4 а.п. 144), вилучений під час огляду місця події 22.02.2017 за адресою АДРЕСА_2 повернути власнику ОСОБА_8 ; банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_11 , USB-накопичувач «SP32Gb», USB-накопичувач «Apaser» та мобільний телефон «Samsung SM-J500H/DS» з сім-карткою оператора МТС Україна № НОМЕР_7 , сім-карткою оператора Київстар № НОМЕР_20 та карткою пам`яті на 32 Гб (т.4 а.п. 245) повернути власнику ОСОБА_11 .

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3