УХВАЛА
Іменем України

13.09.2019 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання заявника ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_3 , 09.09.2019 року звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Богунського районного суду від 21.07.2017 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду від 21.07.2017 року накладено арешт на вказану вище квартиру за клопотанням слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області в рамках кримінального провадження № 0003625 від05.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

На обґрунтування своїх доводів вказав, що вказаний арешт був накладений на підставі його заяви про те, що в період часу з 1996 року по 05.07.2017 року в невстановленому місці, невстановлена особа, шляхом обману заволоділа майном, яке належить ОСОБА_3 , зокрема, квартирою АДРЕСА_1 , чим спричинила йому матеріальної шкоди..

В судове засідання ні заявник, ні його представник не з`явилися, надіслали заяву про розгляд клопотання без їх участі, подане клопотання підтримали в повному обсязі.

Представник Житомирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області в судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином.

Відповідно ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги і представлені копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Нормами ч. 10 ст.170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, в тому числі і на рухоме майно.

Частина 11 ст. 170 КПК України визначає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 21.07.2017 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 в рамках кримінального провадження № 0003625 від 05.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.02.2018 року по справі № 295/8401/17 визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений 17.07.1996 року державним нотаріусом першої Житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 , зареєстрований в реєстрі за № 6-4673.

На підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08.07.2019 року по справі № 295/9084/18 позов ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартиру АДРЕСА_1 . Зазначені вище рішення набрали законної сили.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Накладення арешту на майно ОСОБА_3 позбавляє останнього користуватися своєю власністю, порушує його конституційне право на власність, заподіює йому матеріальні збитки.

Слідчим не доведено, що існують обставини, які підтверджують, що не застосування арешту майна призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За таких обставин, коли особа, відносно майна якої застосовано арешт, не є підозрюваним, особою, яка в силу закону не несе відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного або неосудної особи, слідчий суддя вважає необхідним скасувати застосовані заходи забезпечення.

Аналізуючи надані докази, слідчий суддя вважає, що при розгляді даного клопотання знайшло своє підтвердження обставина, що в подальшому в застосуванні заходу накладення арешту відпала потреба, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

Постановив :

Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 21.07.2017 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1