ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2278/19 Справа № 317/2411/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000683 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Лікнеп Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, або направити матеріали кримінального провадження на новий розгляд в суд першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він свою вину визнає частково, а саме в тому, що наніс потерпілій не більше трьох ударів лівою рукою, при цьому, при ньому вона не падала.
Вказує на те, що в нього не було умислу на нанесення потерпілій тілесних ушкоджень.
Зазначає, що потерпіла ОСОБА_9 своєю поведінкою та словами його провокувала, хоча вона знала про його розхитану психіку після АТО.
Також вказує, що на його утриманні перебувають мати похилого віку та малолітня дитина.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, та призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 не судимий, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має стійкі соціальні зв`язки, оскільки на його утриманні перебувають малолітня дитина, 2010 року народження (батьківство офіційно не зареєстровано), та непрацездатна мати, 1940 року народження.
Вказує на те, що обвинувачений є учасником АТО, оскільки, в період з січня 2015 року по травень 2016 року, служив у 14 батальйоні НОМЕР_1 бригади ЗСУ.
Правопорушення, в якому обвинувачують ОСОБА_8 не має корисного характеру.
Крім того, суд першої інстанції не врахував тяжкий психологічний (психічний) стан ОСОБА_8 після проходження служби у ЗСУ та, відповідно до показів обвинуваченого, відмову медичних закладів у наданні йому необхідної психологічної (психіатричної) допомоги, позбавлення його можливості пройти реабілітацію після прийняття участі у бойових діях.
Зазначає, що суд першої інстанції не застосував принцип пропорційної відповідальності за скоєне правопорушення та його наслідки особи обвинуваченого з однієї сторони та уряду держави з іншої, оскільки на ОСОБА_8 був покладений надмірний тягар ізоляції в суспільстві не з його вини, що призвело до психологічного зриву та тяжких наслідків. За таких обставин, суд мав визначити у відсотковій пропорції вину особи обвинуваченого та уряду держави в скоєнні правопорушення, та після цього визначитися з мірою покарання.
Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 25.05.2018 року, приблизно о 17 годині, ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території домоволодіння в АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, під час сварки з потерпілою ОСОБА_9 , маючи умисел на нанесення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, наніс останній не менше трьох ударів кулаком лівої руки в ділянку правої скроні та правої частини обличчя потерпілої, від чого ОСОБА_9 впала на цементовану поверхню, вдарившись потиличною ділянкою голови зліва, без втрати свідомості.
Після чого, внаслідок отриманих травм, 26.05.2018 близько 7 год. ранку настала смерть потерпілої ОСОБА_9 .
Внаслідок дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа № 1927 від 25.06.2018 завдано тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньочерепної травми, саме крововилив у м`яких тканинах потиличної ділянки зліва, переривчасте садно у верхній частині лівої половини обличчя, з синцем на його фоні в ділянці лівої орбіти, крововилив в лобно-тім`яній ділянці зліва, крововилив у м`яких тканинах тім`яної ділянці справа, синець в ділянці правої орбіти, крововиливи під оболонки та у речовину головного мозку.
Смерть ОСОБА_9 настала від внутрішньочерепної травми у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку, ускладненої набряком мозку, що підтверджується знаходженням крововиливу у м`яких тканинах потиличної ділянки зліва, переривчастого садна верхньої частини лівої половини обличчя, з синцем на його фоні в ділянці лівої орбіти, крововиливу в лобно-тім`яній ділянці зліва, крововиливу у м`яких тканинах тім`яної ділянки справа, синця в ділянці правої орбіти, крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку, переважного недокрів`я, вираженого набряку тканини головного мозку.
Внутрішньочерепна травма у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку, що ускладнена набряком мозку є небезпечною для життя і за цією ознакою кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та виникла від травматичних дій тупими предметами за півдоби-добу до настання смерті.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги захисника, а обвинуваченого - частково, оскільки обвинувачений визнає вину у повному обсязі та просив застосувати положення ст.69 КК України, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Доводи обвинуваченого про те, що в нього не було умислу на нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та дослідженим судом першої інстанції доказам, яким у вироку судом надано належну оцінку.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, підтверджується показами самого обвинуваченого, наданих ним в судовому засіданні суду першої інстанції, де він не заперечував того факту, що під час сварки з ОСОБА_9 , наносив їй удари, а саме, три удари по голові.

Свідок ОСОБА_10 , яка є матір`ю обвинуваченого, в судовому засіданні повідомила, що 25.05.2018 року, під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла сварка. Вона в цей час бувала на подвір`ї, а вони сварились в будинку. Близько 13 год. вона відправила ОСОБА_9 до кози в поле, а ОСОБА_8 ліг спати. ОСОБА_9 повернулася з поля та також лягла спати. Коли вони прокинулись, свідок чула, що вони знову сварились. Ввечері вона з онуком пішли спати і нічого не бачила. Коли вона вночі вставала пити воду ОСОБА_8 попросив у неї знеболюючих пігулок для ОСОБА_11 . Біля 7 ранку вона прокинулась, спитала у ОСОБА_8 за ОСОБА_11 і він повідомив їй, що ОСОБА_9 вже померла.
Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні цього злочину підтверджується письмовими доказами:
- протоколом огляду місця події з фототаблицею та стенограми до нього від 26.05.2018 року, де за участю понятих оглянута територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . В приміщенні № 4 (спальні) на дивані виявлено труп ОСОБА_9 .. При огляді трупу виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в різних частинах тіла та на повіках обох очей, садна у лобній ділянці, зсаднення в проекції лівого величного бугра та інше (а.п. 72-140 т. 1);
- протоколом огляду трупа від 26.05.2018 року, відповідно до якого, на трупі ОСОБА_9 виявлено наступні тілесні ушкодження: у верхній частині обличчя мається переривчасте садно, на фоні якого в ділянці лівої орбіти багрово-синюшний синець округлої форми, який також розташований на фоні травматичного набряку м`яких тканин. В ділянці правої орбіти тьмяний, багрово-синюшний синець з нечіткими контурами та зеленувато-жовтим відтінком по краях. В поперековій ділянці з розповсюдженням на ділянки обох сідниць більше справа мається переривчасте садно невизначеної форми, поверхня якого коричнювато-червона, підсохле, розташоване нижче навколишньої шкіри і на фоні якої мається декілька подряпин лінійно-подібної форми у напрямку зверху донизу, у поперековій ділянці праворуч мається багрово-синюшний синець округлої форми з відносно чіткими контурами (а.п. 143-147 т. 1);
- висновком судово-медичної експертизи № 1927 від 26.05.2018 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_9 настала від внутрішньочерепної травми у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку, ускладненої набряком мозку, що підтверджується знаходженням крововиливу у м`яких тканинах потиличної ділянки зліва, переривчастого садна верхньої частини лівої половини обличчя, з синцем на його фоні в ділянці лівої орбіти, крововиливу в лобно-тім`яній ділянці зліва, крововиливу у м`яких тканинах тім`яної ділянки справа, синця в ділянці правої орбіти, крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку, переважного недокрів`я, вираженого набряку тканини головного мозку.
Внутрішньочерепна травма у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку, що ускладнена набряком мозку є небезпечною для життя і за цією ознакою кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та виникла від травматичних дій тупими предметами за півдоби-добу до настання смерті. Інші ушкодження до причини смерті відношення не мають, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, виникли при травматичних діях тупих предметів за півдоби-добу до настання смерті (а.п. 161-166 т. 1);
- лікарським свідоцтвом про смерть за № 1927, виданого 29.05.2018 року, де зазначено, що причиною смерті ОСОБА_9 є закрита внутрішньочерепна травма (а.п. 71 т. 1);
- протоколом слідчого експерименту від 26.05.2018 року з відеозаписом до нього, де ОСОБА_8 показав механізм нанесення потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень (а.п. 148-154 т. 1);
- висновком експерта № 273/к від 06.06.2018 року, відповідно до якого, при співставленні даних експертизи трупа і даних допиту та слідчого експерименту з ОСОБА_8 , встановлені часткове співпадіння по локалізації і механізму утворення ушкоджень голови і обличчя та не суттєві розбіжності в кількості ушкоджень, що не виключає можливість утворення ушкоджень в ділянці голови потерпілої при обставинах, зазначених ОСОБА_8 .. Частина ушкоджень у потерпілої не відповідають вказаним обставинам, однак не виключається можливість їх утворення при падінні горілиць на площині з розвитком вогнища забою головного мозку за інерційним механізмом (а.п. 167-173 т. 1);
- іншими доказами, зазначеними у вироку, та взятими судом до уваги.
Колегія суддів вважає, що покази, надані обвинуваченим, підтверджуються письмовими доказами, зокрема, висновком судово-медичної експертизи № 1927 від 26.05.2018 року щодо виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що потерпіла не падала, спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 1927 від 26.05.2018 року, відповідно до якого, смерть ОСОБА_9 настала від внутрішньочерепної травми у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку, ускладненої набряком мозку, що підтверджується знаходженням крововиливу у м`яких тканинах потиличної ділянки зліва, переривчастого садна верхньої частини лівої половини обличчя, з синцем на його фоні в ділянці лівої орбіти, крововиливу в лобно-тім`яній ділянці зліва, крововиливу у м`яких тканинах тім`яної ділянки справа, синця в ділянці правої орбіти, крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку, переважного недокрів`я, вираженого набряку тканини головного мозку, та виявлені у потерпілої тілесні ушкодження заподіяні у короткий проміжок часу за пів доби - добу до настання смерті (а.п. 166 т.1).
Згідно із висновком експерта № 273/к від 06.06.2018 року не виключається можливість утворення комплексу ушкоджень, а саме, крововилив у м`які тканини потиличної ділянки голови зліва, садна в ділянках попереку і сідниць, вогнище забою речовини головного мозку на базальній поверхні лівої скроневої частки при падінні горілиць на площині з розвитком вогнища забою головного мозку за інерційним механізмом.
Також, допитана в судовому засіданні ОСОБА_10 підтвердила наявність конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 25.05.2018 року, оскільки чула як вони сварились.
Крім того, під час апеляційного провадження обвинувачений визнав свою вину.
На підставі викладеного, суд першої інстанції правильно встановив вину у формі умислу, що підтверджує наявність суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у інкримінованому йому злочині за ознаками ч. 2 ст. 121 КК України.
Твердження обвинуваченого, що потерпіла його спровокувала, не є підставою для скасування по суті вірного рішення, оскільки ОСОБА_8 мав можливість уникнути цього конфлікту, не застосовуючи для цього фізичну силу щодо потерпілої.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який відноситься згідно із ст. 12 КК України до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-психітра не перебуває, однак перебуває на профілактичному обліку лікаря-нарколога, посередньо характеризується за місцем проживання; обставини, що пом`якшують покарання - щире розкаяння, активне сприяння розкриттю злочину, а також, що він є учасником бойових дій; обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, при призначенні покарання судом враховано думку потерпілої, яка просила суворо покарати обвинуваченого.
Апеляційним переглядом встановлено, що доводи, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі задля призначення обвинуваченому менш суворого покарання, а саме, що він визнав себе винним, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, є учасником АТО, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання.
Посилання обвинуваченого та його захисника на те, що на утриманні ОСОБА_8 перебуває мати похилого віку та малолітня дитина, не є об`єктивними підставами для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, враховуючи тяжкість скоєного ним злочину.
Колегія суддів вважає, що підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України не має, враховуючи наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а тому призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення.
Отже, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, як ОСОБА_8 , так і його захисником не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.
З урахуванням викладеного, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційних скарг, вважаючи доводи обвинуваченого та його захисника не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2019 року залишити без задоволення.
Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4