Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/3443/2019 Справа №646/4765/19
УХВАЛА
09 вересня 2019 року слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2
за участю заявника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 про визнання бездіяльності начальника СВ Основ`янського ВП ГУ НП в Харківській області та зобов`язання до певних дій, -
В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова на розгляді перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Основ`янськогоВП ГУ НП в Харківській області щодо невнесення відомостей в ЄРДР за його заявою від 02.07.2019 про скоєний злочин суддями Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ..
В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_3 посилається на те, що 02.07.2019 року вона звернулася із заявою до начальника СВ Основ`янськогоВП ГУ НП в Харківській області щодо внесення відомостей до ЄРДР стосовно суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та проведення повного, всебічного розгляду фактів та обставин, викладених в її заяві. Крім того, вказала, що суддями Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.190 КК України, а саме, допущено порушення законодавства при розгляді справи.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила її задовольнити.
Представник СВ Основ`янськогоВП ГУ НП в Харківській області у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив..
Згідно вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, дослідивши документи долучені до скарги, дійшов наступного.
Як вбачається з матеріалів скарги, 02 липня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до начальника СВ Основ`янського ВП ГУ НП в Харківській області з заявою про вчинення суддями Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.
Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_3 фактично не погодилася з прийнятими рішеннями суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Положеннями ч. 1 ст. 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
Згідно висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 01.07.2013 року щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане із здійсненням ними судочинства, при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам ВС МВС України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях суддів ознак складу злочину згідно з Інструкцією N 1050 і внесення їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 р. "Про незалежність судової влади" де зазначено, що "відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені".
Так, Верховний Суд України, розглядаючи справу № 6-3139 цс 16 в постанові від 01.03.2017 року, зазначив, що неправосудним є судове рішення, в якому завідомо неправильно застосовано норму матеріального права, яке постановлено з грубим порушенням норм процесуального права або в якому завідомо є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.
Згідно ст. 129-1 Конституції України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави,
Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Частиною 5 статті 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Згідно ст. 14 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004 ).
До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.
Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.
Аналогічну позицію висловлено у пункті 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах.
У Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.
Таким чином, незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення.
На підставі викладеного, з мотивів, викладених у скарзі, особа, яка звернулась до суду, має право оскаржити дії судді у передбаченому законом порядку, тому слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 ..
Керуючись ст.ст. 214, 303, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
В задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання бездіяльності начальника СВ Основ`янськогоВП ГУ НП в Харківській області та зобов`язання до певних дій - відмовити.
Ухвала слідчого судді в порядку ст.ст. 307, 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя- ОСОБА_1