Справа № 203/4213/19
Провадження № 1-кс/0203/1315/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2019 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого СВ ВП на станції №1 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості про яке 17 жовтня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000313 з попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України, у вигляді тримання під вартою до:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2011 за ч.1 ст. 309 КК України та вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2016, що набрав законної сили з ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року за ч.1 чт.185, ч.2 ст.185 КК України, до трьох років позбавлення волі, -
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ ВП на станції №1 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3, звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначаючи наступне.
ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він 26.03.2019, о 16.00, знаходячись біля зупиночної платформи 178 км м. Дніпро відкрито, шляхом ривка заволодів належною ОСОБА_7 барсеткою вартістю, згідно висновку експерта №19/12.1/600 від 16.05.2019, 287 грн. 00 коп., з грошовими коштами в сумі 7950 гривен.

Постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 від 17 жовтня 2019 року з кримінального провадження, відомості про яке внесено 27 березня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, виділені матеріали кримінального провадження, відомості про яке 17 жовтня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000313 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
У ході розслідування кримінального провадження зібрано матеріали, що дають підстави для підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та в подальшому застосування у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
25 листопада 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

25 листопада 2019 року о 18 год. 00 хв. підозрюваному ОСОБА_5 вручене клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, з наведених у ньому підстав, підтвердили наявність зазначених слідчим ризиків тим, що підозрюваний скоїв тяжкий злочин, та перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, не має постійного місця мешкання та перебував до сьогодні у розшуку, що вказує на його схильність переховуватися від органів досудового слідства та суду, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, що вказує на його схильність до систематичного вчинення кримінальних правопорушень, не має міцних соціальних зав`язків, родини та утриманців, що ускладнює здійснення виклику підозрюваного для проведення слідчих дій та процесуальних дій під час досудового розслідування, також підозрюваний не має постійного місця роботи та офіційного джерела доходу.
Підозрюваний в судовому засіданні обставини, викладені у клопотанні слідчого визнав частково, та пояснив, що дійсно приймав участь у побитті потерпілого, проте обставини стосовно сумки з грошима не визнає. За місце реєстрації тимчасово не мешкав, оскільки там побиті вікна і він в цей час мешкав у хворого батька на АДРЕСА_2 , якому надавав допомогу, тому просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання відмовити та застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - у вигляді домашнього арешту, обґрунтовуючи це тим, що підозрюваний не має наміру ухилятись від досудового розслідування та суду, про перебування в розшуку не знав, сам з`явився для розгляду даного клопотання, подію, що йому інкримінують частково не визнає.

Заслухавши підозрюваного, його захисника, з`ясувавши думку прокурора, слідчого, дослідивши додані до клопотання докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, обґрунтовується зібраними доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 03.05.2019; протоколом огляду місця події від 27.03.2019; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.03.2019; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 03.05.2019; висновком експерта №19/12.1/600 від 16.05.2019 про ринкову вартість викраденого майна; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 03.05.2019; показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 28.03.2019, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 25.11.2019 які вказали на обставини побиття потерпілого та вчинення відносно нього грабежу, зокрема, окремо одним із трьох нападників; протоколами впізнання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 28.03.2019 відповідно до яких останні впізнали ОСОБА_13 як особу, яка вчиняла грабіж; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.
Таким чином, стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Визначаючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приймає до уваги, що ризик переховування особи не може бути встановлений лише на основі суворості можливої міри покарання. Ризик переховування від слідства та суду може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Дана позиція висловлена у рішеннях ЄСПЛ Бекчиев проти Молдови, Панченко проти Росії.
Враховуючи відсутність у ОСОБА_5 міцних соціальних зав`язків, законних джерел існування, незайнятість суспільно-корисною працею, відсутність постійного місця мешкання, тяжкість покарання у вигляді лише позбавлення волі у злочині, у якому йому пред`явлено підозру, обставини заподіяння шкоди потерпілому, а також ту обставину, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, а також раніше переховувався від органів досудового розслідування та суду, зокрема у кримінальному провадження №0003249, знаходиться донині за ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2019 року №205/1179/19 у розшуку по іншому кримінальному провадженню, що свідчить про спроби уникнути кримінальної відповідальності, належить дійти висновку про достатність доказів, що підтверджують наявність ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого злочину.
Доводи підозрюваного про те, що він не переховувався від органів досудового розслідування у іншому кримінальному провадженні спростовуються наявними у справі доказами, оскільки про зміну свого місця мешкання ОСОБА_5 не повідомляв органи досудового розслідування, за місцем реєстрації фактично не мешкає з підстав непридатності будинку для проживання, зокрема, в осінньо-зимовий період, про що сам пояснив у судовому засіданні, що свідчить про те, що ОСОБА_5 може ухилятися від органів досудового розслідування та суду також і даному кримінальному провадженні.
Тому, спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного засобу, для мінімізації тих ризиків, які знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи, з урахуванням обставин вчинення злочину із застосуванням насильства, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав за ч.4 ст. 183 КПК України застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту, не забезпечить належно процесуальну поведінку підозрюваного.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.
При цьому, слідчий суддя приймає до уваги, що строк тримання під вартою не може перевищувати строк досудового розслідування, визначеного відповідно до ст. 219 КПК України.
Зважаючи на те, що підозра вручена 25 листопада 2019 року о 16 год.00 хв., клопотання про обрання запобіжного заходу - 25 листопада 2019 року о 18 год. 00 хв., обставини чого останній підтвердив у судовому засіданні, то з врахуванням строків досудового розслідування за ст. 219 КПК України датою закінчення дії ухвали слід вважати 24 січня 2020 року о 16 год 00 хв.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 194, 196-197, 309-310, 395 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого СВ ВП на станції №1 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 17 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000313 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, помістивши до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».
Визначити строк дії ухвали до 16 год. 00 хв. 24 січня 2020 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника СВ ВП на станції №1 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1