У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002810

за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2019 року.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

третя особа ОСОБА_6

його представник ОСОБА_8

третя особа ОСОБА_5

його представник ОСОБА_9 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2019 року накладено арешт на майно у вигляді автомобілю VOLVO FH 12.420, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 ; напівпричепу JANMIL, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_10 та зерно, яке знаходиться у напівпричепі, яке належить ОСОБА_6 , з тимчасовим позбавленням можливості відчуження, користування, розпорядження ним до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

У накладенні арешту на майно у вигляді речей, які знаходяться в середині вказаного автомобіля, - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати.

ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

ОСОБА_5 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. На думку апелянта, відсутні підстави для накладення арешту на майно. Зазначає, що арештоване майно - автомобіль VOLVO та напівпричеп, є єдиним джерелом доходу його сім`ї, а на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей. Арешт майна призводить до надмірного обмеження прав володіння, користування та розпорядження його майном. Вважає, що досудовим розслідуванням не доведено, що арештоване майно набуте протиправним шляхом. Звертає увагу на те, що арештоване майно не було вилучено після огляду.

ОСОБА_6 вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що у кримінальному провадженні його визнано потерпілим. Документи, які підтверджують право власності на зерно, надані слідчому для приєднання до матеріалів кримінального провадження. На теперішній час дане зерно вже оглянуто слідчим, все необхідні слідчі дії стосовно майна вже проведені. Просить врахувати, що зерно зберігається на штраф-майданчику в умовах, які не передбачені для зберігання зерна, у зв`язку із чим воно псується.

Встановлені слідчим суддею обставини.

СВ Інгульського ВП ГУНП України в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002810 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, а саме викрадення ОСОБА_11 по вул. Новозаводській в м. Миколаєві зерна в кількості 24,83 тони.

Слідчий СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучені в ході огляду автомобіль VOLVO, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 ; напівпричіп JANMIL, 2005 року випуску, який належить ОСОБА_10 , на зерно, яке знаходиться у напівпричепі, яке належить ОСОБА_6 , а також речей, які знаходяться в середині автомобіля, з метою збереження речових доказів.

Задовольняючи частково клопотання, слідчий суддя зазначив, що наявні достатні підстави вважати, що автомобіль з напівпричепом та зерно є речовими доказами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, оскільки автомобіль використовувався під час вчинення кримінального правопорушення, а зерно, що знаходиться у напівпричепі, є предметом кримінального правопорушення.

За висновком слідчого судді, дане майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя дійшов висновку, що з метою збереження цього майна на нього необхідно накласти арешт.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також їх представників на підтримку апеляційних скарг, заперечення прокурора проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ Інгульського ВП ГУНП України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000346 за заявою ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 КК України за фактом викрадення ОСОБА_11 по вул. Новозаводській в м. Миколаєві зерна в кількості 24,83 тони, належного ОСОБА_6 .

Враховуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

Також наявні підстави вважати, що автомобіль VOLVO FH 12.420, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , напівпричеп JANMIL, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_4 , використовувалися як знаряддя злочину, а зерно, яке знаходиться у напівпричепі, є об`єктом кримінально-протиправних дій.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та є необхідність його збереження.

Разом із тим, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Накладаючи арешт на вищевказані автомобіль та напівпричеп, слідчий суддя даних вимог не достатньо врахував.

Слідчий суддя дійшов висновку, що на автомобіль та напівпричеп слід накласти арешт із позбавленням права власника майна на відчуження, користування та розпорядження ними.

Разом із тим, судом встановлено, що даний автомобіль та напівпричеп використовується ОСОБА_5 для здійснення оплатного перевезення майна. Дана діяльність є єдиним джерелом доходу ОСОБА_5 та його сім`ї, та він має на утриманні двох неповнолітніх дітей. У зв`язку із цим суд вважає, що накладення арешту на автомобіль та напівпричеп із позбавленням права на користування та розпорядження ними поставить ОСОБА_5 та його сім`ю у скрутне матеріальне становище. І за таких умов, обмеження права власності буде співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Враховуючи обставини кримінального провадження, суд вважає, що з метою збереження речових доказів - автомобіля та напівпричепу можливо застосувати менш обтяжливий спосіб арешту автомобіля та напівпричепу лише із забороною їх відчуження. Накладення арешту у такий спосіб не перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Стосовно накладення арешту на зерно, яке знаходиться у напівпричепі JANMIL, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_4 , та належить ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Виходячи з положень п.1 ч.6 ст. 100 КПК України, речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, під час досудового розслідування можуть бути повернені власнику, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, зерно, яке знаходиться у напівпричепі та належить ОСОБА_6 , потребує належних умов зберігання та може бути зіпсоване у зв`язку із неналежним зберіганням.

Аналізуючи обставини кримінального провадження, ту обставину, що ОСОБА_6 є потерпілим у кримінальному провадженні та саме за його заявою зазначене зерно відшукане, суд приходить до висновку, що накладення арешту на зерно є недоцільним, оскільки даний речовий доказ не містить слідів кримінального правопорушення та його повернення власнику ніяким чином не перешкоджатиме належному проведенню досудового розслідування. Усі необхідні процесуальні дії, пов`язані із зерном, під час досудового розслідування проведені, а тому обмеження права власності ОСОБА_6 на зерно є недоцільним. У зв`язку із цим відсутні підстави для накладення арешту на зерно.

Приймаючи рішення за клопотанням, слідчий суддя не врахував у повній мірі обставини кримінального провадження, розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_6 на вищевказане зерно завданням кримінального провадження, можливість повернення зерна його власнику без шкоди для кримінального провадження, чим допустився істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали із накладенням арешту на автомобіль і напівпричеп із забороною їх відчуження, а також із відмовою у накладенні арешту на зерно.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 ч. 3, 422, 423, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2019 року про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання ст. слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль VOLVO FH 12.420, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 ; напівпричеп JANMIL, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_10 , шляхом заборони їх відчуження.

У накладенні арешту на зерно, яке знаходиться у напівпричепі JANMIL, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_4 , та належить ОСОБА_6 , - відмовити.

У накладенні арешту на речі, які знаходяться в автомобілі VOLVO FH 12.420, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3