печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 у кримінальному провадженні № 0000135,-

В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах громадянина Ізраїлю ОСОБА_6 про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 у кримінальному провадженні № 0000135, згідно вимог якого, останній просить:

1.Скасувати арешт, накладений Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 21.12.2016 р., у справі № 761/44571/16-к в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) рахунок № НОМЕР_2 , відкритого у ПАТ "Банк Камбіо" ().

2.Скасувати заборону посадовим особам ПАТ "Банк Камбіо" (), а також будь-яким іншим особам відчужувати, розпоряджатись та використовувати грошові кошти вкладника ОСОБА_4 (НІН НОМЕР_1 ), на рахунку № НОМЕР_2 , відкритого у ПАТ "Банк Камбіо" ().

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, 19.11.2018 року кримінальне провадження № 0000135 закрито кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Проте, під час прийняття вказаного процесуального рішення слідчим питання щодо арештованого у рамках вказаного кримінального провадження майна вирішено не було.

Зазначене в своїй сукупності беззаперечно свідчить, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінальною провадження, як арешт майна, відпала потреба, що як наслідок обумовлює необхідність його скасування.

У судове засідання представник заявника не з`явився, до суду подав заяву, в якій просив клопотання задовольнити у повному обсязі та розгляд клопотання провести у його відсутність.

Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Зважаючи на положення ст. 26 КПК України та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що 09.11.2016 слідчим СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України доведення банку до неплатоспроможності шляхом вчинення пов`язаними з Банком особами дій, спрямованих на можливу розтрату активів банку ПАТ «Банк Камбіо» у 2013-2014 роках, а саме коштів рефінансування, наданих Національним банком України шляхом приховування та маскування незаконного походження таких коштів, прав на їх користування, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), що завдало великої матеріальної шкоди державі та кредиторам.

06.07.2018 постановою першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 підслідність у кримінальному проваджені №0000135, за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України визначено за Головним слідчим управлінням Національної поліції України.

В рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) рахунок № НОМЕР_2 , відкритого у ПАТ "Банк Камбіо" () з забороною будь-яким іншим особам відчужувати, розпоряджатись та використовувати грошові кошти вкладника ОСОБА_4 (НІН НОМЕР_1 ), на рахунку № НОМЕР_2 , відкритого у ПАТ "Банк Камбіо" ().

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальних частини ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування була наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_8 Кримінальне провадження, внесене 09.11.2016 до Єдиного реєстру досудових розсілдувань за № 0000135 за фактом доведення банку ПАТ «Банк Камбіо» до неплатоспроможності шляхом можливої розтрати активів банку, а саме коштів рефінансування, наданих НБУ, що завдало великої матеріальної шкоди державі та кредиторам, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України закрити, у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Вказане свідчить, що підстави, які слугували для накладення арешту на майно заявника на даний час відпали, враховуючи, що кримінальне провадження № 0000135 закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Слідчий суддя за викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, приймаючи до уваги ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 у кримінальному провадженні № 0000135 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 21.12.2016 р., у справі № 761/44571/16-к в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) рахунок № НОМЕР_2 , відкритого у ПАТ "Банк Камбіо" ().

Скасувати заборону посадовим особам ПАТ "Банк Камбіо" (), а також будь-яким іншим особам відчужувати, розпоряджатись та використовувати грошові кошти вкладника ОСОБА_4 (НІН НОМЕР_1 ), на рахунку № НОМЕР_2 , відкритого у ПАТ "Банк Камбіо" ().

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1