Провадження № 1-кп/537/110/2019
Справа № 536/1910/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2019 року м. Кременчука

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

законного представника н/л

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника н/л

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР за № 0000707 від 17.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Онопріївка Тальнівського району Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, учня 2-го курсу Кременчуцького ВТУ № 7, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125, ст.128 КК України,

В С Т А Н О В И В :

15.08.2018 року, близько 22 години, ОСОБА_4 , перебуваючи на території Білецьківського навчально-виховного комплексу Кременчуцької районної ради Полтавської області за адресою: Кременчуцький район, с. Білецьківка , вул. Центральна, 149, під час конфлікту з ОСОБА_7 , умисно правою рукою стиснутою в кулак , наніс один удар в область щелепи ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на асфальтобетонне покриття. В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани слизової оболонки верхньої губи зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 716 від 06.09.2018 року по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями, що виразилися у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Крім того, 15.08.2018 року, близько 22 години, ОСОБА_4 , перебуваючи на території Білецьківського навчально-виховного комплексу Кременчуцької районної ради Полтавської області за адресою: Кременчуцький район, с. Білецьківка, вул. Центральна, 149, під час конфлікту з ОСОБА_7 , умисно правою рукою стиснутою в кулак, наніс один удар в область щелепи ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на асфальтобетонне покриття на ліву сторону свого тіла з прискоренням, внаслідок чого утворилися тілесні ушкодження. В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому 7-го ребра по передній під паховій лінії зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 716 від 06.09.2018 року по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Своїми умисними діями, що виразилися у спричиненні необережного середньої тяжкості тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні 01.08.2018 року вказав, що потерпілого знає як охоронця школи, вину в інкримінованих йому злочинах не визнав і показав, що 15.08.2018 року близько 21 години 30 хвилин, він перебував з друзями на території школи в павільйоні, який знаходиться близько 60 метрів від місця події. В цей час в павільйон забіг ОСОБА_8 і сказав йому, що охоронець б`є його молодшого брата ОСОБА_9 по голові. Він вибіг з павільйону і з ОСОБА_10 побіг до місця пригоди. Прибігши до гойдалки на території школи побачив, що потерпілий тягає ОСОБА_9 туди-сюди, тобто він тримав ОСОБА_9 за руки і тягнув його в сторону школи, а брат упирався. Він підійшов до них і кілька раз сказав охоронцю, щоб він відпустив брата, однак ніякої реакції не було. Він хотів розняти охоронця від брата руками, але не зміг. Потім він нахилився за футболкою брата, яка впала на землю і в цей момент потерпілий наніс йому ладонею правої руки ляпас в щоку. Він розізлився і сказав, що ви робите, але потерпілий нічого не відповів. В нього «закипіло», що він не може відірвати брата від потерпілого і при цьому він подумав, що охоронець може і його схопити і потягнути в школу. Він сказав ОСОБА_11 , щоб той потягнув брата за руку, а він потягне потерпілого за руку, однак потерпілий був прикритий від нього братом. Тому він хотів нанести удар кулаком правої руки по лівій руці потерпілого, яка тримала брата, щоб той його відпустив, але попав в підборіддя потерпілому. У потерпілого від удару підкосилися ноги і він впав спиною на землю на траву. Після цього потерпілий знепритомнів. Поряд стояли ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Він разом з ними почав піднімати потерпілого і почув у нього запах алкоголю з рота. Вони посадили останнього на сидіння гойдалки, взяли велосипед і з`їздили за водою і через кілька хвилин приїхали і дали потерпілому попити води. Після цього у потерпілого питали, що у нього болить і останній казав, що болить ліве підборіддя і, що він втратив ключі від школи і попрохав їх знайти. Пошукавши близько 10 хвилин ключі, потерпілий, ОСОБА_13 і ОСОБА_12 залишились, а він пішов додому. ОСОБА_9 пішов додому після того, як потерпілий його відпустив, коли падав. На наступний день потерпілий прийшов додому до його батьків і казав батьку, що він його побив і, що треба грошей на лікування, так як зламав зубний міст у роті. Про те, що у нього, ще щось болить він не казав. Через тиждень він з батьком приходив до потерпілого щоб вибачитись, однак останній не хотів розмовляти, кажучи, що йому потрібні гроші. Про скоєне шкодує, належні висновки зробив, більше такого не повториться, в слідуючий раз буде викликати поліцію, а не наносити удари. Вважає, що діяв в межах самозахисту без перевищенням меж у відповідь на незаконні дії потерпілого.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні 01.08.2018 року показала, що з чоловіком займається вихованням сина ОСОБА_14 . На даний час ОСОБА_14 навчається на 2-му курсі ВПУ № 7 м. Кременчука, рівень навчання середній. Про дану подію дізналася 16.08.2018 року вранці, коли приїхала з м. Кременчука, де тимчасово проживає з сім`єю після пожежі в будинку в с. Білецьківка і побачила, що діти ведуть себе не так і щось сталося. Напередодні чоловік разом з синами ОСОБА_9 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 поїхали в село ремонтувати будинок. Потім ОСОБА_14 і ОСОБА_9 сказали, що ввечері 15.08.2018 року вони з іншими гуляли на території школи, хлопці стукали по вікнах і підвіконнях будівлі школи. І коли охоронець школи підійшов до хлопців, частина розбіглася і той вхопив ОСОБА_9 і почав тягти в школу, б`ючи рукою по голові. ОСОБА_9 не хотів йти з охоронцем до школи, з`ясовувати, хто стукав по вікнах, а ОСОБА_8 побіг до ОСОБА_14 , який гуляв поряд. Давид прибіг і намагався відірвати ОСОБА_9 від охоронця, але не зміг. Вважаючи, що охоронець може схопити і його, наніс удар в плече охоронцю, щоб той відпустив брата, але попав останньому в обличчя, від якого той впав на землю. Потім вони дали охоронцю води. Давид казав, що якби зміг відірвати брата то не наносив би удар. Вплив на ОСОБА_14 вони з чоловіком мають, дозволяють гуляти до 21 години, але так сталося, що гуляв в той день до 22 години. Потерпілий приходив до них з`ясовувати стосунки і казав, що витратив гроші на стоматолога і що зустрінемося в суді.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що працює сторожем Білецьківського навчально-виховного комплексу в с. Білецьківка Кременчуцького району. Обвинуваченого особисто до події не знав, але знав, як дитину з багатодітної сім`ї ОСОБА_16 в с. Білецьківка. 15.08.2018 року о 17 годині він заступив на чергування по охороні Білецьківського навчально-виховного комплексу, який складається зі школи, дитячого садка, дитячого майданчика, стадіону до 6 години ранку 16.08.2018 року. В ці дні в школі працювали робітники з Полтави , які проводили будівельні роботи з електрики, які ночували в приміщенні школи. Перед цим дружина, яка працює в столовій школи казала, що діти напередодні заважали їм спати, стукаючи по вінках і підвіконнях. Після вступу на чергування він обійшов територію комплексу, в тому числі садок і стадіон, де були діти. Також зробив обхід в 21 годині і на стадіоні в цей час перебувало і гралося багато дітей, яким він сказав, що вже пора розходитися по домівках. Хтось розійшовся а хтось ні, після чого він пішов в службове приміщення, де пив каву і дивився телевізор. Перебуваючи в приміщенні близько 22 години почув, що хтось грюкає в різних місцях і по відливам (підвіконням). Відкривши вікно побачив близько 5-6 хлопців 13-15 років, які відбігали від будівлі школи в сторону садка. Впізнати їх не можливо було так як всі були в одежі з капюшонами на голові. Через 10 хвилин, зачинивши приміщення він вийшов на вулицю на черговий обхід території, вже було темно. Підходячи до гойдалок один з хлопців - Єлісовєтський перестрибнув через огорожу, одного він схопив за одежу, інші сиділи поряд. Після цього він запитав хлопця, якого впіймав його прізвище і ім`я , але останній не відповідав, як потім він взнав ОСОБА_17 . Тоді він сказав, що зараз підемо в школу, викликає поліцію і викличемо батьків за його поведінку. До того, як він повідомив про поліцію, хлопець йшов з ним до школи, після почав голосно кричати відпустити його, упиратися та намагався вирватися, для чого він тримав його за руку, одежу, за плече, при цьому будь-яких тілесних ушкоджень йому не наносив та не душив за шию. Тоді ОСОБА_9 сказав, що він загубив сандаль з ноги і вони разом повернулися до гойдалки, де ОСОБА_9 схопився руками за останню і знову почав вириватися, діти інші були поряд з ними. Він тримав ОСОБА_9 за руки, кофту. Це тривало близько 7-8 хвилин. В цей час зі сторони хтось один підійшов до них і він побачив ОСОБА_18 , який до цього був в павільйоні за 30 метрів з іншими хлопцями, який вдарив його кулаком правої руки в ліву щелепу, коли він тримав ОСОБА_9 . Від удару він впав на землю, точніше асфальтну доріжку вже без свідомості. Потім йому казали, що він був без свідомості близько 4-х хвилин. Йому допомогли піднятися і сісти на лавочку ОСОБА_13 та Карташов. У нього болів бік і він питав ОСОБА_19 , чи били його ногами і той сказав, що не бачив. Чи, ще стояли брати ОСОБА_16 чи пішли, сказати не може. Від удару йому перебило зубний міст зліва і тріснув зуб під коронкою і коли падав, то впав на руку і на бік, який болів. Провівши на чергуванні до ранку, змінився і разом з дружиною пішов до батька обвинуваченого - ОСОБА_20 , якого знав. Прийшовши до будинку ОСОБА_16 , він розповів все батьку обвинуваченого, але той не відреагував на його зауваження щодо поведінки сина та наслідків удару, після чого він сказав, що буде звертатися в поліцію. Потім йому в стоматологічній поліклініці в м. Кременчуці біля р. Дніпро зняли міст, а в Кременчуцькій ЦРЛ оглянули і повідомили, що так, як немає зубів, хоча і розбита губа, то і не має, що писати по ушкодженням. Після цього він поїхав в райвідділ поліції і після подання заяви про нанесення йому тілесних ушкоджень його опитав слідчий. Перелом 7-го ребра виявили в лікарні на слідуючий день після події, але в лікарні на стаціонарі не лікувався. Потерпілий заперечив факт перебування в стані сп`яніння, стверджуючи, що взагалі не вживає алкоголь, також категорично заперечив факт нанесення ляпаса ОСОБА_14 тим більш правою рукою, вказавши, що він взагалі шульга та лайки. Покарання прохав винести на розсуд суд.

Неповнолітній свідок ОСОБА_21 студент 1-го курсу ВПУ №7 м. Кременчука, в судовому засіданні 07.05.2019 року показав, що знає обвинуваченого з дитинства, підтримує дружні стосунки, потерпілого знає візуально, як сторожа школи. Точного дня та місяця не пам`ятає, влітку 2018 року, близько 21 години він гуляв разом з іншими друзями на території школи в с. Білецьківка, в тому числі ОСОБА_22 . Хтось з них, хто саме сказати не може, запропонував піти стукати у вікна школи і близько 5 осіб пішли до школи, хтось стукав у вікно, хтось по підвіконню, після чого відійшли на 30-50 метрів від школи. Через хвилину з приміщення школи вийшов охоронець і повернувся в приміщення. Чому вони пішли стукати у вікна пояснити не може, він розумів, що це не забавки. Після цього він з ОСОБА_23 пішли додому. На слідуючий день ОСОБА_24 сказав йому, що в подальшому охоронець прийшов до гойдалки і взяв брата ОСОБА_9 за плече, останній хотів вирватися і охоронець почав його бити, чи ладонею чи кулаком і потім ОСОБА_8 побіг до ОСОБА_14 , який перебував з друзями в павільйоні поряд на відстані близько 50 метрів від гойдалки і сказав про це, і ОСОБА_14 прибіг до них. Давид казав охоронцю відпустити брата, але той не відпускав і тоді ОСОБА_14 його вдарив і охоронець впав. Потім ОСОБА_14 приніс охоронцю води і той отямився і через деякий час ОСОБА_14 пішов додому. Давид бив охоронця кулаком в голову, в підборіддя, це зі слів ОСОБА_14 та ОСОБА_9 . Крім ОСОБА_14 і ОСОБА_9 про обставини події йому ніхто не розповідав.

Неповнолітній свідок ОСОБА_25 , учень 9-го класу Білецьківського навчально-виховного комбінату, в судовому засіданні 07.05.2019 року показав, що обвинувачений є його рідний брат, потерпілого знає близько 2 років, як охоронця школи. По суті показав, що 15 серпня 2018 року близько 22 години вони він, ОСОБА_26 , ОСОБА_13 , брати ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , Карташов, хто ще не пам`ятає, гуляли на майданчику школи. Потім вони підійшли до будівлі школи і хтось з них, хто сказати не може, вдарив кілька раз по вікну та підвіконню кімнати, де перебував охоронець і горіло світло, після чого повернулися до гойдалок. Через 5 хвилин до них підійшов охоронець і поклавши йому руку на плече сказав, що підемо до школи, зараз приїде поліція і будемо розбиратися, хто стукав. Коли підходив охоронець ОСОБА_13 і ОСОБА_12 стояли поряд, а ОСОБА_26 з ОСОБА_15 побігли додому. Він не йшов, а охоронець тягнув його однією рукою за рукав, а іншою рукою до 5 раз вдарив його по голові, а потім дав ляпас кілька раз по щоці. Потім охоронець почав його душити, схопивши правою рукою за воріт футболки, близько 30 хвилин, потім заламав йому руки за спину і тоді ОСОБА_28 побіг до брата ОСОБА_14 , який був за 20 метрів в павільйоні. Охоронець протягнув ОСОБА_9 близько 20 метрів до школи, коли в останнього спали тапочки і злізла футболку через голову він попрохав охоронця повернутися. Коли вони повернулися до гойдалки, прибіг ОСОБА_14 і підійшовши на відстань до півметра до останнього, сказав охоронцю відпустити брата. На це охоронець вдарив ладонею по обличчю ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_14 вдарив охоронця кулаком правої руки в ліву щелепу і охоронець, спочатку присів і потім впав спиною на землю, при цьому відпустивши його, тобто після удару. Потерпілий був без свідомості близько 30 секунд, потім його ОСОБА_14 , ОСОБА_27 посадили на сидіння гойдалки і поїхали за водою а він побіг додому. Давид повернувся додому через 15 хвилин.

Неповнолітній свідок ОСОБА_29 , студент 1-го курсу Машинобудівного коледжу НТУ ім. М. Остроградського в судовому засіданні 07.05.2019 року показав, що обвинуваченого знає з дитинства, стосунки дружні, потерпілого знає візуально близько півтора року, як охоронця школи в с. Білецьківка. Показав, що влітку 2018 року, точної дати не пам`ятає, близько 21 години він разом з ОСОБА_30 і ОСОБА_15 , ОСОБА_26 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , перебували на території школи та садка. В будівлі школи горіло світло у вікні охоронця і хтось запропонував постукати у вікно охоронця, підійшли, постукали і побігли назад до гойдалок за 100 метрів. Потім через кілька хвилин ОСОБА_26 і ОСОБА_15 пішли додому, за ними ОСОБА_33 , залишись він, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_17 . В цей час охоронець вийшов з приміщення і підійшовши до них взяв ОСОБА_9 за плече, щоб той не виривався і почав його бити ладонею по обличчю кілька раз і казав, що зараз викличе поліцію. Потім охоронець почав обома руками душити ОСОБА_9 за шию, точніше ОСОБА_9 сидів спиною до охоронця на землі, а той тримав його за воріт футболки, а він побіг до ОСОБА_14 , який перебував в павільйоні за 30 - 40 метрів, кажучи, що охоронець б`є твого молодшого брата. Давид побіг до гойдалок, він за ним і підбігши за 1-2 метри до них побачив, що ОСОБА_14 стоїть навпроти охоронця обличчям до обличчя і казав останньому відпустити брата, але охоронець ОСОБА_9 не відпускав, при цьому, охоронець дав ОСОБА_14 ляпас рукою один раз по обличчю. Потім ОСОБА_9 вирвався і відбіг в сторону десь на 10 метрів, і охоронець почав висловлюватися на адресу ОСОБА_14 нецензурною лайкою, і ОСОБА_14 вдарив охоронця кулаком правої руки в ліве підборіддя. Охоронець через секунду впав на спину на землю без свідомості і перебував в такому стані до хвилини. Потім він, ОСОБА_14 та інші допомогли охоронцю підвестися і посадили на гойдалку, вони з`їздили по воду і привезли охоронцю, який попив і продовжував сидіти, після чого вони пішли додому, а охоронець залишився.

Неповнолітній свідок ОСОБА_34 , студент 1-го курсу ВПУ № 7 м. Кременчука, в судовому засіданні 07.05.2019 року показав, що обвинуваченого знає з дитинства, стосунки дружні, потерпілого охоронця школи знає близько 10 років як сусіда, стосунки сусідські. По суті показав, що влітку 2018 року близько 21 години 30 хвилин, він разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_30 і ОСОБА_15 , ОСОБА_26 , ОСОБА_35 та іншими близько 10 осіб перебували на території школи. Хлопці, хто саме сказати не може, бігали по території і стукали по вікнах школи, потім прибігли до садка до гойдалок. Через 10 хвилин до них підійшов охоронець і схопив ОСОБА_36 за воріт одежі і сказав, що пішли до школи з`ясовувати хто стукав у вікна. ОСОБА_9 не хотів йти і упирався за 3 метри від гойдалки, потім підійшли і ОСОБА_9 схопився за гойдалку а охоронець його відтягував, це тривало близько 10 хвилин. На крик ОСОБА_9 прибіг його брат ОСОБА_14 , який був за 30 метрів, який казав охоронцю кілька раз відпустити брата, а то він його вдарить, на що охоронець не відповідав, тільки сказав ОСОБА_14 відійти. Охоронець ОСОБА_9 при цьому не бив, він тільки тримав того то за одну руку, то за обоє, ударів, ляпасів останньому він не бачив. Охоронець сам відпустив ОСОБА_9 і ОСОБА_14 в цей час вдарив кулаком правої руки охоронця в ліву щоку, після чого той впав на землю на бік і лежав без свідомості. Точніше охоронець впав на невелику асфальтну доріжку. Він все, що відбувалося бачив особисто, стоячи за 3 метри від них. Охоронець лежав без свідомості близько хвилини, потім прийшов до тями, його підняли і посадили на гойдалку.

Неповнолітній свідок ОСОБА_37 , учень 10-го класу Білецьківського навчально-виховного комбінату, в судовому засіданні 05.06.2019 року показав, що обвинуваченого знає давно, стосунки дружні, потерпілого знає, як охоронця школи. По суті показав, що в серпні 2018 року близько 21 години він разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_23 та ОСОБА_9 , ОСОБА_38 , ОСОБА_31 і іншими, з ким саме зараз сказати не може, перебували на майданчику садка виховного комплексу села: сиділи, відпочивали, гуляли, тощо. Хтось з хлопців запропонував постукати по вікнах школи, щоб подразнити охоронця. Вони пішли всі до приміщення будівлі школи на відстані близько 100 метрів. Особисто він не стукав по вікнах, хто саме стукав по вікнах і підвіконнях сказати не може, після чого вони втекли до гойдалок. Через 5 хвилин він пішов додому. При цьому, з ними ОСОБА_18 не було, він гуляв з іншою компанією. Що сталося потім не знає, на слідуючий день йому хтось сказав, що охоронець підійшов і тримав ОСОБА_36 за руки, прийшов ОСОБА_14 і один раз вдарив охоронця.

Неповнолітній свідок ОСОБА_39 , учень 11-го класу Білецьківського навчально-виховного комбінату, в судовому засіданні 31.07.2019 року показав, що обвинуваченого знає давно, стосунки товариські, потерпілого не знає. По суті показав, що влітку 2018 року близько 22 години він разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , ОСОБА_38 , ОСОБА_32 , ОСОБА_30 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 гуляли в садку школи на гойдалках. Потім ОСОБА_27 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 пішли стукати у вікно школи, будівля якої була десь за 50 метрів. Хто запропонував це робити сказати не може. Через 5 хвилин вони повернулися і коли підійшов охоронець школи, то ОСОБА_15 та ОСОБА_40 втекли. Охоронець підійшовши схопив за воріт одежі ОСОБА_9 , кажучи, що зараз підемо до школи, будемо викликати поліцію і з`ясовувати, хто стукав у вікна. ОСОБА_9 пручався і не хотів йти до школи і почав кричати та матюкатися. Через кілька хвилин прийшов брат ОСОБА_41 і сказав охоронцю, щоб той відпустив брата, на що охоронець вдарив ОСОБА_14 ладонею по лівій щоці. Потім ОСОБА_9 вирвався від охоронця і ОСОБА_14 вдарив останнього правим кулаком в ліве підборіддя, від чого той впав на землю біля доріжки на спину і був без свідомості близько хвилини. На уточнююче питання обвинуваченого свідок підтвердив, що ОСОБА_14 вдарив охоронця після того, як ОСОБА_9 вже вирвався. Він стояв від місця події на відстані близько метра. Потім вони він, ОСОБА_14 і ОСОБА_13 допомогли охоронцю піднятися і сісти на лавку гойдалки і тоді ОСОБА_14 пішов додому. Після цього ОСОБА_13 приніс води і охоронець попив, потім вони втрьох посиділи близько 10 хвилин і розійшлися. За цей час охоронець питав їх, хто його вдарив і вони відповіли, що ОСОБА_14 . За цей час спілкування охоронець ні на що не скаржився.

Відповідно до ст.ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Також, докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ст. 62 Конституції Українии обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, допитавши потерпілого, обвинуваченого, свідків, суд приходить до висновку, що незважаючи на повне невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125, ст.128 КК України, його вина повністю підтверджується, як показаннями самого обвинуваченого, так і показаннями потерпілого, свідків та іншими доказами по справі.

Суд приймаючи дане рішення виходив з наступного:

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно показань потерпілого ОСОБА_7 , останній вказав на обставини вчинення обвинуваченим відносно нього злочину, його показання є категоричними , наданими суду без будь яких сумнівів та суперечностей, що суд сприймає, як належний та допустимий доказ вини обвинуваченого у вчиненні даного злочину.

При цьому, потерпілий при дачі показань попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, показання давав добровільно і у суду відсутні будь-які сумніви з їх правдивості та об`єктивності.
Приймаючи таке рішення, суд враховує, що обставини вчинення злочину потерпілий вказує послідовно, логічно, його показання стосовно нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим повністю співпадають з даними слідчого експерименту від 18.09.2018 року та фототаблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 показав про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень, даними слідчого експерименту від 23.10.2018 року та фототаблицею до нього за участю свідка ОСОБА_42 , висновками експерта № 716, 770, 843 на основі даних представленого слідчого експерименту за участю потерпілого та свідка ОСОБА_34 , які відповідають об`єктивним даним отриманим при судово-медичній експертизі потерпілого, не протирічать показанням свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_29 , ОСОБА_34 , ОСОБА_43 ..

Так, свідок ОСОБА_21 показав, що зі слів ОСОБА_14 та ОСОБА_44 , ОСОБА_14 казав охоронцю відпустити брата, але той не відпускав і тоді ОСОБА_14 його вдарив і охоронець впав, ОСОБА_14 бив охоронця кулаком в підборіддя в голову. Ніхто більше йому про обставини пригоди не розповідав.

Свідок ОСОБА_25 показав, що потерпілий душив його, схопивши правою рукою за воріт футболки, потім заламав йому руки за спину і продовжував душити, коли прибіг ОСОБА_14 і сказав потерпілому відпустити брата, той вдарив ладонею по обличчю ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_14 вдарив охоронця кулаком правої руки в ліву щелепу і потерпілий, спочатку присів, а потім впав спиною на землю, при цьому відпустивши його, тобто після удару, він був без свідомості близько 30 секунд.

Тобто свідок підтвердив, що обвинувачений наніс потерпілому удар саме в щелепу, від якого останній, відпустивши свідка, впав без свідомості на землю. При цьому, суд критично оцінює показання даного свідка, що потерпілий міг одночасно заламати свідку руки за спину і тримаючи їх одночасно продовжувати душити свідка.
Свідок ОСОБА_29 показав, що обвинувачений стояв навпроти потерпілого обличчям до обличчя і казав останньому відпустити брата, але той ОСОБА_9 не відпускав, при цьому, потерпілий дав ОСОБА_14 ляпас рукою один раз по обличчю. Потім ОСОБА_9 вирвався і відбіг в сторону десь на 10 метрів, і охоронець почав висловлюватися на адресу обвинуваченого нецензурною лайкою, і останній вдарив охоронця кулаком правої руки в ліве підборіддя. Охоронець через секунду впав на спину на землю без свідомості і перебував в такому стані до хвилини.

Тобто, обвинувачений умисно наніс удар кулаком потерпілому саме в підборіддя. Таким чином, суд критично оцінює показання обвинуваченого стосовно нанесення ним удару потерпілому в плече, з метою припинення тримання та можливого спричинення ушкоджень з боку потерпілого брату та відповідно самозахисту обвинуваченого від нападу потерпілого, так як активних дій відносно обвинуваченого потерпілий не виявляв.

Свідок ОСОБА_34 показав, що на крик ОСОБА_9 прибіг обвинувачений і казав охоронцю відпустити брата, а то він його вдарить, на що охоронець не відповідав, тільки сказав ОСОБА_14 відійти. Охоронець ОСОБА_9 при цьому не бив, він тільки тримав того то за одну руку, то за дві, ударів, ляпасів останньому він не бачив. Охоронець сам відпустив ОСОБА_9 і ОСОБА_14 в цей час вдарив кулаком правої руки охоронця в ліву щоку, після чого той впав на землю на бік і лежав без свідомості. Точніше охоронець впав на невелику асфальтну доріжку.

Таким чином, даний свідок підтвердив, що обвинувачений казав потерпілому, що вдарить його, потерпілий ОСОБА_9 тільки тримав але не бив, відпустивши в подальшому, після чого обвинувачений умисно наніс удар кулаком потерпілому в ліву щоку, від якого останній впав на невелику асфальтну доріжку на бік і лежав без свідомості. При цьому, будь-яких агресивних дій відносно обвинуваченого та його брата, потерпілий не вчиняв.

Свідок ОСОБА_39 показав, що коли ОСОБА_9 вирвався від охоронця, обвинувачений вдарив останнього правим кулаком в ліве підборіддя, від чого той впав на землю біля доріжки на спину і був без свідомості близько хвилини. На уточнююче питання обвинуваченого свідок підтвердив, що ОСОБА_14 вдарив охоронця після того, як ОСОБА_9 вже вирвався. Тобто, обвинувачений наніс удар потерпілому, коли той вже відпустив його брата і загрози останньому вже не було, як не було загрози і обвинуваченому.

При цьому, суд бере до уваги, що за показаннями обвинуваченого, свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_29 , ОСОБА_45 потерпілий наніс один ляпас обвинуваченому по обличчю перед тим, як відпустив ОСОБА_9 , після чого, через деякий час, обвинувачений вдарив потерпілого в підборіддя. Однак, дану обставину категорично заперечує сам потерпілий та не підтверджують свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_34 , що враховуючи викладене, суд вважає дану обставину недоведеною судовим розглядом.

Також, суд бере до уваги, що за показаннями обвинуваченого, свідка ОСОБА_29 , потерпілий висловлювався на адресу обвинуваченого нецензурною лайко. Однак, дану обставину категорично заперечує сам потерпілий та не підтверджують свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_34 , ОСОБА_39 , що враховуючи викладене, суд вважає дану обставину недоведеною судовим розглядом.

Також, потерпілий заперечив факт перебування його в стані сп`яніння, стверджуючи, що взагалі не вживає алкоголь, також категорично заперечив факт нанесення ляпаса ОСОБА_14 тим більш правою рукою, вказавши, що він взагалі шульга. Суд бере до уваги, що згідно медичної документації факт перебування потерпілого в стані сп`яніння не підтверджується.

При цьому, суд критично відносить до посилань сторони захисту, що нанесення обвинуваченим удару потерпілому було буцімто з метою захисту свого молодшого брата, якому загрожувала небезпека з боку потерпілого та з метою самооборони самого обвинуваченого від нападу потерпілого, так як останній будь-яких активних дій відносно брата обвинуваченого на момент нанесення йому удару не вчиняв, а відпустив останнього, сам потерпілий активних дій відносно обвинуваченого не вчиняв, тільки зі слів обвинуваченого та свідка ОСОБА_29 , які не підтверджуються показаннями інших свідків та категорично заперечуються потерпілим, буцім то висловлювався в бік обвинуваченого нецензурною лайкою, що суд не може розцінити, як реальну загрозу з боку потерпілого відносно обвинуваченого.

Вказані обставини підтверджуються відсутністю будь-яких офіційних звернень обвинуваченого, його законних представників до правоохоронних органів під час досудового розслідування та судового розгляду.

Також, за показаннями самого обвинуваченого, удар в плече лівої руки потерпілого, якою потерпілий тримав брата, він наніс з метою, щоб останній відпустив брата, що спростовує версію захисту стосовно дій обвинуваченого з метою самозахисту.

Таким чином, активні дії обвинуваченого, які виразилися в нанесенні умисного удару потерпілому при відсутності активних дій з боку останнього, з об`єктивної сторони суд не може вважати самообороною та самозахистом від дій потерпілого.

Враховуючи викладене, показання потерпілого в сукупності з іншими обставинами вчинення злочину дають обґрунтовані підстави вважати показання потерпілого ОСОБА_7 правдивими та достовірними і відсутності причини вважати його показання надуманими чи необґрунтованими.

При цьому, суду не доведено, що ОСОБА_7 мав будь-які особисті мотиви чи мету оговорити обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованого йому злочину. Та обставина, що між потерпілим і батьками обвинуваченого після вчиненого склалися неприязні стосунки через буцім то вимагання з боку потерпілого грошей на лікування, зі слів законного представника обвинуваченого, не дають достатніх підстав вважати, що у останнього були причини оговорювати обвинуваченого у вчиненні даного злочину, при тому, що розмова між потерпілим та батьками обвинуваченого проходила за участю дільничного інспектора поліції, а потерпілим цивільний позов до обвинуваченого в ході судового розгляду не заявлявся.

Також, суд бере до уваги, що законний представник обвинуваченого, вказуючи на неправомірну поведінку потерпілого при спілкуванні з ним, будь-яких скарг до правоохоронних органів на неправомірні дії останнього не писав, при цьому, будь-якої причини не подання такої скарги не пояснив, що суд не може не взяти до уваги.

Також, при допиті свідків обвинувачений не задавав свідкам будь-яких питань стосовно їх показань про обставини конфлікту між ним та потерпілим, не спростовував обставини нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому, а саме умисного удару потерпілому в підборіддя, що суд розцінює, як не бажання спростовувати їх у передбаченому процесуальним законом порядку.

Суд враховує, що перед допитом свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_34 , ОСОБА_45 , суд попереджав останніх про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань і за дачу завідомо неправдивих показань за ст.ст.384, 385 КК України, приводив останніх до присяги свідка, а свідкам ОСОБА_46 та ОСОБА_25 , суд роз`яснював обов`язок давати правдиві показання.

Всі свідки показання в судовому засіданні давали добровільно без будь-якого примусу, в присутності законних представників. Після допиту свідків будь-яких зауважень, заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.

Суд бере до уваги, що свідки перебувають у дружніх та товариських стосунках з обвинуваченим та сусідських з потерпілим, але при цьому у суду відсутні підстави вважати їх показання недостовірними, або даними ними під примусом чи іншим впливом.

Крім показань обвинуваченого, потерпілого, свідків по справі вина ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ст. 128 КК України, повністю підтверджується іншими доказами по справі:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.08.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 подав заяву про вчинений відносно нього злочин;

- висновком судово-медичної експертизи № 716 від 06.09.2018 року, згідно якого при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_7 виявлені такі тілесні ушкодження: закритий перелом 7-го ребра по передній підпаховіій лінії зліва який по ступеню тяжкості відноситься до ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; поверхневої рани слизової оболонки верхньої губи зліва яка по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Всі виявлені тілесні ушкодження утворилися від двократної ударної дії тупими предметами з обмеженою поверхнею контактування, якими могли бути, наприклад, долоні стиснуті в кулаки, ноги у взутті. При цьому, враховуючи відомі обставини випадку, не виключається можливість, що після отриманого удару в голову (в ділянку верхньої губи зліва) та втрати свідомості, потерпілий міг впасти на лівий бік внаслідок чого міг утворитися перелом 7-го ребра зліва. По давності виявлені тілесні ушкодження не протирічать вказаному строку, про що свідчить ступінь загоєння рани слизової оболонки та дані медичної документації. Гр. ОСОБА_7 в момент спричинення йому тілесних ушкоджень міг знаходитись, як у вертикальному, або близькому до нього, так і в горизонтальному, або близькому до нього положенні, при цьому, ділянки верхньої губи зліва та лівій боковій поверхні грудної клітини були доступні для нанесення удару. Виявлені тілесні ушкодження не характерні для спричинення власною рукою. Будь-яких ушкоджень, які б могли виникнути в умовах самооборони, не виявлено.

Суд звертає увагу, що згідно дослідницької частини висновку експертом вказано, що потерпілий 16.08.2018 року о 10.10 години був оглянутий хірургом і потерпілий скаржився на біль в грудній клітині зліва по ходу 6-9 ребер і зі слів потерпілого 15.08.2018 року ввечері близько 22.30 години били в школі діти.

- слідчим експериментом від 18.09.2018 року та фототаблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 показав про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень, що саме обвинувачений умисно наніс йому удар кулаком в підборіддя, він якого він втратив свідомість і впав ;

- висновком судово-медичної експертизи № 770 від 25.09.2018 року, згідно якого на підставі проведеної експертизи потерпілого ОСОБА_7 та даних протоколу проведення слідчого експерименту від 18.09.2018 року за участю потерпілого покази ОСОБА_7 в частині спричинення йому тілесних ушкоджень у вигляді рани на слизовій верхньої губи зліва не протирічать даним судово-медичної експертизи. В показах ОСОБА_7 механізм спричинення йому тілесних ушкоджень у вигляді перелому 7-го ребра зліва не вказаний;

- слідчим експериментом від 23.10.2018 року та фототаблицею до нього, згідно якого свідок ОСОБА_42 показав про обставини спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_4 , а саме, що «під час бесіди Давид наніс один удар правою рукою стиснутою в кулак в область щелепи зліва потерпілому, після чого останній підтягнувши свої руки до грудей та з положення стоячи похитнувся та впав на підлогу, на лівий бік. Підлога на місці конфлікту була рівною асфальтованою».

В суді свідок ОСОБА_34 підтвердив свої показання, при цьому вказавши, що потерпілий лежав без свідомості близько хвилини і потім прийшов до тями. Тобто, після умисного удару кулаком в ліву щелепу потерпілому під час бесіди, за відсутності будь-яких активних дій з боку останнього відносно обвинуваченого, потерпілий без свідомості впав на асфальтове покриття на лівий бік.

- висновком судово-медичної експертизи № 843 від 31.10.2018 року, згідно якого на підставі проведеної судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 та даних протоколу проведення слідчого експерименту від 18.09.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , даних протоколу проведення слідчого експерименту від 23.10.2018 року за участю свідка ОСОБА_34 , покази ОСОБА_7 в частині спричинення йому тілесних ушкоджень у вигляді рани на слизовій верхньої губи зліва не протирічать даним судово-медичної експертизи. В показах ОСОБА_7 механізм спричинення йому тілесних ушкоджень у вигляді перелому 7-го ребра зліва не вказаний. Покази свідка ОСОБА_34 в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не протирічить даним судово-медичної експертизи;

Непрямим доказом спричинення обвинуваченим тілесного ушкодження потерпілому у виді перелом 7-го ребра зліва є те, що згідно висновків експерта вказано, що в показах ОСОБА_7 механізм спричинення йому тілесних ушкоджень у вигляді перелому 7-го ребра зліва не вказаний, що підтверджує той факт, що вказані тілесні ушкодження потерпілий отримав, коли втративши свідомість впав на асфальтове покриття. Також, це підтверджується тим, що потерпілий, коли прийшов до тями, за показаннями свідків розпитував присутніх, чи били його ногами, коли він лежав без тями.

Таким чином, беручи до уваги висновок експерта № 716 про те, що експерт не виключається можливість, що після отриманого удару в голову ( в ділянку верхньої губи зліва) та втрати свідомості, потерпілий міг впасти на лівий бік внаслідок чого міг утворитися перелом 7-го ребра зліва та те, що по давності виявлені тілесні ушкодження не протирічать вказаному строку, висновок експерта № 770, згідно якого покази ОСОБА_7 в частині спричинення йому тілесних ушкоджень не протирічать даним судово-медичної експертизи, висновок експерта № 843 на підставі даних слідчих експериментів з потерпілим та свідком ОСОБА_47 , дані слідчого експерименту з потерпілим та свідком ОСОБА_47 , покази свідка не протирічать механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та даним експертизи, суд обгрунтовано приходить до висновку, враховуючи показання інших свідків та обвинуваченого, про те, що інших ударів потерпілому ніхто не наносив, а вказані тілесні ушкодження спричинені одномоментно внаслідок нанесення удару потерпілому та подальшого падіння останнього.
Відповідно до ч.1 ст.36 КК України необхідна оборона це правомірний захист …інтересів особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до ч.3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Тобто, перевищення меж необхідної оборони має місце там, де заподіяна посягаючому тяжка шкода (смерть або тяжкі тілесні ушкодження) лише за наявності умислу до заподіяння такої шкоди. Водночас сторона захисту стверджувала, що обвинувачений не мав на меті спричинювати, як легкі чи середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому взагалі.

В даному випадку, згідно показань обвинуваченого, він не захищався від потерпілого і той на нього не нападав, а обвинувачений тільки намагався нанести удар кулаком по плечу лівої руки потерпілому, якою потерпілий тримав брата з тією метою, щоб потерпілий відпустив брата, але буцім то випадково попав потерпілому в підборіддя, Дані обставини також підтверджуються показаннями законного представника обвинуваченого, яка показала, що ОСОБА_14 казав їй , що якби він зміг відірвати брата то не наносив би удар потерпілому. Таким чином, позиція сторони захисту та обвинуваченого стосовно захисту останнього від потерпілого спростована в ході судового розгляду.

Таким чином, суд не вбачає в діях ОСОБА_4 як необхідної оборони так і перевищення меж необхідної оборони, що спростовується, як показаннями самого обвинуваченого, так і показаннями потерпілого, свідків, висновками експерта та даними слідчих експериментів.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_4 згідно вимоги ДІТ МВС України раніше не судимий; на обліку в Кременчуцькій центральній районній лікарні у лікарів психіатра на нарколога не перебуває, згідно характеристики Білецьківської сільської ради по місцю проживання характеризується посередньо, згідно характеристики ВТУ № 7 по місцю навчання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім.

Суд не може визнати такою обставиною щире каяття, так як щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність. При цьому, обвинувачений вважає свої дії правомірними та вчиненими з метою самозахисту.

Також, суд не може визнати обставиною, що пом`якшує покарання вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого на тій підставі, що дана обставина може визнаватися за наявності таких умов: у момент вчинення злочину винний перебував у стані сильного душевного хвилювання і цей стан був викликаний (спровокований) неправомірними (протиправними) або аморальними (такими, що суперечать загальновизнаним нормам моралі) діями самого потерпілого; стан сильного душевного хвилювання виник у винного раптово, а вчинений ним злочин був відповідною і негайною реакцією на неправомірну поведінку потерпілого; злочин вчинений щодо саме тієї особи, неправомірні чи аморальні дії якої викликали у винного стан афекту. Відсутність хоча б однієї із зазначених умов виключає можливість визнання розглянутої обставини такою, що пом`якшує покарання.

В даному випадку судовим розглядом беззаперечно не доведений факт, що конфлікт між потерпілим та обвинуваченим спровокував потерпілий шляхом давання ляпаса обвинуваченому та висловлюванням в бік обвинуваченого нецензурної лайки.

При цьому, навіть припускаючи можливе давання потерпілим лапаса обвинуваченому та висловлювання потерпілого в бік обвинуваченого нецензурної лайки, не може вказувати на наявність в діях обвинуваченого сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого на тій підставі, що обвинувачений стверджував, що в нього «закипіло» через те, що він не може відірвати брата від потерпілого і тому він хотів нанести удар кулаком правої руки по лівій руці потерпілого, яка тримала брата, щоб той відпустив брата, але попав в підборіддя потерпілому.

Тобто, дії обвинуваченого мали конкретний розрахунок і намір, і враховуючи, що обвинувачений перед своїми діями висловлював потерпілому намір нанесення удару останньому, при допиті обвинувачений чітко вказував свої наміри та мету, які він бажав досягти своїм ударом, тобто всі його дії були логічними та послідовними, тому суд не вбачає, що в момент вчинення злочину, а саме нанесення удару потерпілому, обвинувачений перебував у стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Отже, в даному кримінальному провадженні суд знаходить, що стороною обвинувачення доведено подію кримінального правопорушення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, також, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що можливо встановити із показань обвинуваченого, який підтвердив факт нанесення потерпілому тілесного ушкодження у вигляді удару кулаком, але вказуючи, що удар він наносив по плечу потерпілого, що спростовується як показаннями потерпілого ОСОБА_7 , так і показаннями свідків, висновками експерта, даними слідчих експериментів та іншими доказами.
Таким чином, судовим розглядом та дослідженими доказами винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена належними та допустимими доказами.

Всі докази на підтвердження вказаних обставин оцінені судом, як кожен окремо, так і в своїй сукупності. Вказані докази передбачені, як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.
Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ «суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Оцінка доказів, в розумінні практики Європейського суду з прав людини, суд керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення випливає із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою («Кобець проти України», № 16437/08, п. 43, рішення від 14 лютого 2008).
Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.125, ст.128 КК України.
Отже, дослідивши під час судового розгляду надані сторонами та іншими учасниками кримінального провадження докази на предмет їх належності, достовірності, допустимості і достатності відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, так як він спричинив умисне легке тілесне ушкодження та за ст. 128 КК України, так як він спричинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вина ОСОБА_4 виходячи з критерію поза розумним сумнівом, доведена повністю.
Згідно досудової доповіді Кременчуцького РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області відносно ОСОБА_4 за № 25/13-601 від 19.02.2019 року ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.125, ст.128 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.
При цьому, Суд, окрім наведених вище мотивів враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Так, в даному кримінальному провадженні, судом враховано особу обвинуваченого, зокрема, що він на момент вчинення злочину був неповнолітнім, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на даний час навчається в Вищому технічному училищі № 7 м. Кременчука, має позитивну характеристику за місцем навчання, висновки зазначені в Досудовій доповіді органу пробації, наявність обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Враховуючи наведене в своїй сукупності та особу обвинуваченого, вчинений ним злочин, думку потерпілого, прокурора щодо призначення покарання, відсутність об`єктивних даних про наявність самостійного доходу у обвинуваченого, який навчається, суд вважає за неможливе обрати покарання у виді штрафу та виправних робіт, при цьому арешт є більш суворим видом покарання ніж громадські роботи, які можливо застосувати до неповнолітнього, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини статті КК України у виді громадських робіт, що відповідає справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними та буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.66, 67, 100 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим:

- за ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 80 годин громадських робіт;

- за ст.128 КК України та призначити покарання у виді 120 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочині, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги .

Суддя: ОСОБА_1