ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000534 від 12 вересня 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Лужани, Кіцманського району Чернівецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, пенсіонера, інваліда 3 групи, із середньою освітою, в силу ст.89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2019 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.129 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.

- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

У відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ЄУНСС: 718/3376/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10
НП: 11-кп/822/182/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України
Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з дня його затримання, з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судових експертиз в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень.

Вирішено долю речових доказів.

Як зазначено у вироку суду першої інстанції, згідно обвинувального акту встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 на початку вересня 2018 року, знаходячись за місцем свого проживання, у темну пору доби, на ґрунті неприязних відносин, вчинив чергову суперечку з своїм сусідом ОСОБА_9 , під час якої переслідуючи умисел на погрозу вбивством, кричав, що вб`є останнього. Дістав із кишені куртки предмет за зовнішніми ознаками схожий на зброю, в ході чого неодноразово спрямовував його в бік ОСОБА_9 . Вказаними діями ОСОБА_7 , викликав у потерпілого ОСОБА_9 реальне побоювання за своє життя, тобто у потерпілого ОСОБА_9 , були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози.

Крім того, в період часу 18 год. 45 хв. по 20 год. 10 хв. 13 вересня 2018 року, під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 вересня 2018 року працівниками поліції Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, за місцем проживання ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 в приміщенні будинку (житлової кімнати) було виявлено та вилучено 6 (шість) патронів до нарізної вогнепальної зброї та пістолет (револьвер) кустарного виробництва.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуваний вирок та закрити відносно нього кримінальне провадження №0000534 за ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги тим, що досудове слідство було проведено з суттєвими процесуальними порушеннями, в т. ч. і права обвинуваченого на захист, та повним ігноруванням основоположного процесуального принципу, будь-якого кримінального процесу, передбаченого ст.62 Конституції України.

Стверджує, що протягом 2018 року відносно нього було вчинено ряд кримінальних правопорушень поліцейськими Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області на незаконні дії яких, він неодноразово звертався з відповідними письмовими, усними зверненнями до поліції та прокуратури, тобто щодо вчинення відносно нього різних кримінальних правопорушень безпосередньо поліцейськими.

11 вересня 2018 року в черговий раз ним до ГУ НП в Чернівецькій області було подано заяву про вчинення злочину відносно нього, а саме про вчинення поліцейськими викрадання грошей та ключів від його помешкання.

12 вересня 2018 року працівниками поліції Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 безпосередньо за участі ОСОБА_14 , який є його сусідом, скориставшись тим, що з

останнім через сварки, перебуває в тривалих неприязних відносинах, було вигадано наче б то він вогнепальною зброєю погрожував вбивством ОСОБА_14 .

Звертає увагу суду на те, що відповідно до висновку експерта №1149-К, судово-балістична експертиза була виготовлена 14.09.2018 року, а отже 13.09.2018 року слідчий ОСОБА_11 не міг знати про результат цієї експертизи, внаслідок чого штучно створив докази та фальсифікував відповідні матеріали відносно нього, чим вчинив злочин, передбачений ст.364 КК України.

Однак, слідчий ОСОБА_11 всупереч вимогам ст.214 КПК України, 13.09.2018 року зазначив вказаний висновок експерта, як на такий, що стало підставою для внесення цих відомостей до ЄРДР за №0000535 та невідкладно розпочав досудове розслідування відносно нього за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. після чого, 13.09.2018 року його безпідставно було затримано слідчим в порядку ст.208 КПК України.

Стверджує, що вказані обставини свідчать про те, що пістолет та патрони знаходилися у працівників поліції ще до проведення обшуку і були підкинуті йому під час проведення вказаної процесуальної дії.

Крім цього, працівники поліції свою протиправну діяльність реалізовувати безпосередньо через ОСОБА_14 , який у своєму допиті на досудовому слідстві зазначив, що була темна пора доби і він зброю, яку бачив у ОСОБА_7 не зможе впізнати, однак, в подальшому, вже під час впізнання, ОСОБА_14 чітко вказує на ознаки зброї, яку бачив у нього, а саме по конфігурації револьвера. Слідчий спеціально під час проведення вказаної процесуальної дії вибав таку конфігурацію зброї (револьверів), серед яких один із револьверів суттєво відрізнявся зовнішніми ознаками.

Також зазначає, що перед початком виконання ухвали слідчого судді, не була пред`явлена ухвала і надана її копія відповідно до ч.3 ст.236 КПК України, з якої вбачається, що під час обшуку має бути присутнім власник приміщення, якого до проведення обшуку взагалі не залучали, як особу, що володіє житлом. При цьому, після оголошення ухвали ним неодноразово заявлялися клопотання слідчому про надання йому правової допомоги.

За результатами проведення вказаної процесуальної дії, слідчим ОСОБА_11 було складено протокол обшуку, який взагалі не підписано працівниками поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , які не тільки приймали участь, а й безпосередньо проводили обшук.

В матеріалах даного кримінального провадження відсутні будь-які процесуальні рішення, як слідчим, так і прокурором щодо розгляду клопотань про надання йому правової допомоги в ході проведення обшуку.

Крім того, в матеріалах взагалі відсутнє письмове повідомлення в порядку ст.253 КПК України йому про факт і результати НСРД, які проводилися відповідно до ОРС, що стало підставою 13.09.2018 року для проведення вказаного обшуку, його затримання та початку досудового розслідування відносно нього.

Вважає, що всі проведені в даному кримінальному провадженні експертизи було проведено з процесуальними порушеннями.

Крім цього, звертає увагу суду на порушення допущенні районним судом, зокрема, у мотивувальній частині вироку зазначено, що його вина у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, а саме: - показаннями свідка ОСОБА_16 , однак, він не знає і йому не відомо хто цей свідок, оскільки відповідно до протоколу обшуку від 13.09.2018 року обшук проводився за участю понятих: ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які вважали і підтвердили факт, що йому підкинули зброю; - висновком судово-медичної експертизи №1149-К від 14.09.2018 року вбачається, що надані на дослідження 6 патронів являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 5, 6 мм спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, призначеними для проведення пострілу з нарізної вогнепальної зброї; - висновком судово-медичної експертизи №1327-К від 09.11.2018 року вбачається, що наданий на дослідження пістолет являється гладко ствольною вогнепальною зброєю однозарядним гладко ствольним пістолетом калібру 5,6 мм виготовленим саморобним способом (а.с.103-106), хоча під час досудового розслідування вказаних судових експертиз взагалі не призначалося та не проводилося. В матеріалах кримінального провадження таких не існує і йому не надавалися під час виконання вимог ст.290 КПК України.

Більше того, судом навіть не ухвалено рішення щодо питань, які необхідно було вирішити судом при ухвалені цього вироку, зокрема, не прийнято рішення про залік досудового тримання його під вартою з 13.09.2018 року по 15.09.2018 року.

Крім цього, в обвинуваченні вказано кваліфікуючі ознаки придбання бойових припасів та вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, проте, у районному суді ці обставини взагалі не з`ясовувались.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_14 подав заперечення, в якому просить вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, як законний та обґрунтований, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та діючого в його інтересах захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, та просили її задовольнити з підстав наведених у ній, прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, думку потерпілого ОСОБА_9 , дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

На початку судового засідання потерпілий ОСОБА_9 заявив

письмове клопотання про закриття кримінального провадження, на підставі ч.4 ст.56 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до ст.477 КПК України, кримінальне провадження за ч.1 ст.129 КК України, є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.

Положеннями ч.4 ст.26 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК України, його представника від обвинувачення, є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно з п.7 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається, поряд з іншим, в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст.417 КПК України, апеляційний суд, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та діючий в його інтересах захисник ОСОБА_8 , підтримали клопотання потерпілого ОСОБА_9 та просили вирок змінити та провадження по справі за ч.1 ст.129 КК України, закрити. Наслідки закриття судом кримінального провадження, з підстав передбачених п.7 ч.1 ст.284 КПК України, обвинуваченому були повідомлені і зрозумілі.

Прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також не заперечувати проти задоволення поданого потерпілим ОСОБА_9 клопотання, просили змінити вирок суду в частині засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст.129 КК України та закрити в цій частині кримінальне провадження, у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_9 від обвинувачення.

Виходячи з вище викладеного, враховуючи позицію потерпілого ОСОБА_9 про відмову від обвинувачення щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.129 КК України, яка є добровільною, колегія суддів вважає, що клопотання потерпілого підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст.129 КК України - скасуванню із закриттям в цій частині даного кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_9 від обвинувачення, проти чого обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує.

При цьому, апеляційним судом при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Суд першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідивши надані сторонами докази, повно та правильно виклав їх у вироку, надав цим доказам оцінку в плані належності, допустимості, достовірності, та в їх сукупності і достатності для висновків по суті кримінального провадження і на цих підставах прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_7 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

З урахуванням зібраних та досліджених доказів судом обґрунтовано кваліфіковані дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд проведено з дотриманням норм кримінального процесуального закону. Суд у відповідності до вимог ст.94 Кримінального процесуального кодексу України дав оцінку усім зібраним у справі доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів, а тому посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на незаконність та недопустимість доказів, які покладені у основу вироку у вчиненні інкримінованого йому злочину та неналежну оцінку доказів, є безпідставними.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, крім показань потерпілого ОСОБА_14 , свідчать показання свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які підтвердили обставини справи, при цьому, не встановлено жодних суперечностей у показаннях свідків, а висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Допитаний районним судом потерпілий ОСОБА_9 надав показання про те, що ОСОБА_7 одного разу підбіг до нього тримаючи в руці пістолет і кричав, що вб`є його. Він сильно злякався.

Будучи допитаним в судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_9 повністю підтримав наведені вище показання, при цьому додав, що на початку вересня 2018 року коли ОСОБА_7 йому погрожував пістолетом, який він встиг добре роздивився, він чітко бачив той револьвер, який був на самому ділі, який ним було впізнано при проведення слідчої дії пред`явлення речей для впізнання.

Допитаний в судовому засіданні районного суду свідок ОСОБА_17 надав показання про те, що до нього підійшли працівники поліції і запитали чи він може бути понятим, і він погодився. Спочатку працівники поліції зачитали ухвалу про обшук. Коли знайшли пістолет ОСОБА_7 почав кричати, що його підкинули.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , надав судові показання, про те, що його запросили бути понятим. В спальній кімнаті ОСОБА_7 працівники поліції в коробці з ліками знайшли 3 або 5 патронів від пістолета, а під ліжком пістолет. Після проведення обшуку він розписався у протоколі. ОСОБА_7 при проведенні обшуку постійно кричав на працівників поліції і пив пиво.

Вказані свідки та потерпілий були попереджені про кримінальну

відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, а тому підстав їм недовіряти у колегії суддів немає, їхні показання є чіткими та послідовними.

Доведеність в судовому засіданні першої інстанції вини обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України підтверджується і належним чином дослідженими по справі письмовими доказами, зокрема: - даними які містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.09.2018 року, від ОСОБА_18 з яких вбачається, що на початку вересня 2018 року ОСОБА_7 шляхом демонстрації предмету схожою на зброю погрожував вбивством та завданням йому тілесних ушкоджень. (а.с.16); - даними, які містяться в протоколі обшуку від 13.09.2018 року, вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою в смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області, де виявлено зброю та шість патронів, які упаковані в спеціальний пакет № 3194967 та DVD диском, щодо порядку проведення обшуку ОСОБА_7 та вилучення речових доказів. (а.с.29-30); - даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи №1149-К від 14.09.2018 року з яких вбачається, що надані на дослідження 6 патронів являються, боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,6 мм спортивномисливськими патронами кільцевого запалення, призначеними для проведення пострілу з нарізної вогнепальної зброї. Надані на дослідження патрони мають конструктивні ознаки боєприпасів вогнепальної стрілецької зброї з ілюстративними таблицями (а.с.82-84); - даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи №1327-К від 09.11.2018 року з яких вбачається, що наданий на дослідження пістолет являється гладко ствольною вогнепальною зброєю однозарядним гладко ствольним пістолетом калібру 5,6 мм, виготовленим саморобним способом (а.с.103-106).

Дослідивши та оцінивши наведені докази, як окремо, так і в їх сукупності з урахуванням приписів ст.94 КПК України, суд вірно встановив, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Оскільки вказані показання та письмові докази не суперечать один одному, є чіткими, послідовними й такими, що взаємодоповнюють один одного, то, на думку колегії суддів, були вірно покладені в основу обвинувального вироку.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.

Районним та апеляційним судом не здобуто доказів на спростування вищеперерахованих доказів винуватості ОСОБА_7 .

Доводи апелянта про те, що йому було підкинуто пістолет та патрони, які знаходились у працівників поліції ще до проведення обшуку, на думку колегії суддів є безпідставними, та такими, які спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, переглянутим в судовому засіданні апеляційного суду відеозаписом на DVD диску, який проводився 13.09.2018 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою в смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області, з якого вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою в смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області, було виявлено зброю та шість

патронів.

Посилання апелянта на процесуальні порушення допущенні під час досудового слідства, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та більше того спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Перед проведенням обшуку, як вбачається із відеозапису цієї дії, ОСОБА_7 було оголошено ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області про надання дозволу на проведення обшуку, судове рішення доведено до його відома, працівники поліції проводили обшук, не чинили перешкод для реалізації ОСОБА_7 права на захист.

Протокол обшуку підписано працівниками поліції та понятими, які брали участь у вказаній слідчій дії.

Доводи апелянта про те, що не підписаний протокол обшуку всіма працівниками поліції, які брали у ньому участь, не є підставою визнання вказаної процесуальної дії незаконною.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що досудове та судове слідство проведено з дотриманням норм КПК України, в межах чинного законодавства, уповноваженими на те особами, в межах наданих їм повноважень та у відповідності до ст.ст.36, 38, 40 КПК України, після внесення відомостей до ЄРДР.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що в матеріалах кримінального провадження не існує ряд експертиз, зокрема: - висновку експерта №1149-К від 14.09.2018 року; - висновку експерта №1327-К від 09.11.2018 року, які під час досудового розслідування взагалі не призначалися та не проводилися і йому не надавалися під час виконання вимог ст.290 КПК України, оскільки, вказані експертизи містяться в матеріалах даного кримінального провадження та відображені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, з яким згідно розписки про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування був ознайомлений обвинувачений ОСОБА_7 , що підтверджується його підписом. (а.к.п.9)

Покази обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що зброю та патрони йому було підкинуто працівниками поліції, на думку колегії суддів, спростовуються перевіреними апеляційним судом доказами, а тому така позиція обвинуваченого може бути розцінена, як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення покарання за вчинене.

Твердження обвинуваченого щодо допущенних районним судом помилок, зокрема, у мотивувальній частині вироку зазначено, що його вина у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_16 , є слушними, однак вказана помилка є очевидною опискою, яку допустив суд при виготовленні рішення, а тому в подальшому слід вважати правильним: - показаннями свідка ОСОБА_16 .

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що зважаючи на обставини, які склалися на час розгляду справи апеляційним судом, вирок районного суду в

цій частині підлягає зміні.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання, судом повинні враховуватись ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст.ст.66, 67 КК України.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до ч.3 ст.88 КПК України, ОСОБА_7 , є особою, що немає судимостей, а тому врахування районним судом при призначенні ОСОБА_7 покарання його попередньої судимості, є безпідставним, як такої що немає правових наслідків.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який згідно вимог ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, форму вини вчиненого діяння, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, є пенсіонером, має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо, стан його здоров`я, а саме, що він є інвалідом 3 групи, те, що він під час розгляду справи в апеляційному суді примирився з потерпілим.

Враховує колегія суддів і позицію потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні апеляційного суду просив суворо не карати обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, колегія суддів визнає: пенсійний вік обвинуваченого, стан його здоров`я, а саме те, що він є інвалідом 3 групи.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, колегією суддів не встановлено.

Під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження зменшився обсяг обвинувачення пред`явленого ОСОБА_7 у зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_9 , тому сукупність усіх вище наведених обставин свідчить про те, що ОСОБА_7 не є тією особою, яка потребує відбуття виключно реальної міри покарання, враховуючи його соціальний статус, вікові особливості та заявлений ним намір в подальшому дотримуватись належної правомірної поведінки, що свідчить про усвідомлення ним скоєних діянь.

Також колегія суддів бере до уваги поведінку обвинуваченого під час розгляду справи апеляційним судом, а саме, що він завірив суд про дотримання ним належної процесуальної поведінки, як члена суспільства.

Вказані вище обставини, з урахуванням особи винного, колегія суддів визнає такими, які пом`якшують покарання, при цьому, враховуючи, що покарання, є формою реалізації кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що дає підстави дійти до висновку про можливість звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків і застосування до нього вимог ст.ст.75, 76 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.75 КК України, встановлення у вироку іспитового строку є невід`ємною ознакою звільнення від відбування покарання з

випробуванням. За своїм змістом іспитовий строк - це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за поведінкою засудженого, а сам він під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування.

На думку колегії суддів, застосування до ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік з покладенням на нього окремих обов`язків, передбачених ст.76 КК України, зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого в майбутньому та забезпечить здійснення контролю за його поведінкою з метою встановлення факту його виправлення, а тому звільнення від відбування покарання з випробуванням, в даному випадку, є необхідним і достатнім для виправлення винного та запобігання вчиненню нових злочинів, як самими обвинуваченим, так і іншими особами, та за своїм видом та розміром відповідає вимогами ст.ст.50, 65 КК України.

Законних підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст.69 КК України, колегія суддів не знаходить, оскільки, вказані підстави були враховані судом при застосуванні до нього вимог ст.ст.75, 76 КК України.

У зв`язку із наведеним, вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2019 року відносно ОСОБА_7 підлягає зміні, а апеляційна скарга обвинуваченого частковому задоволенню.

Інші доводи, на які вказує апелянт в поданій апеляційній скарзі, не дають підстав для скасування вироку районного суду.

На підставі наведеного, керуючись ч.1 п.7 ст.284, ст.ст.376, 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000534 від 12 вересня 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України, змінити.

Скасувати вирок суду в частині засудження Грудея за ч.1 ст.129 КК України.

На підставі ч.1 п.7 ст.284, ст.417 КПК України, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, закрити у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_9 від обвинувачення.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та за його вчинення призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7

обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3
"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя-доповідач __________________ ОСОБА_1

24.05.2019 року
(дата засвідчення) копії