Справа № 296/4535/19
У Х В А Л А
Іменем України

06 серпня 2019 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву захисника ОСОБА_5 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125, 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001906 від 06.05.2019 р. та у відповідності до ст. 35 КПК України переданий головуючому у справі судді ОСОБА_6 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 03.06.2019 р. дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 об`єднане в одне провадження з кримінальним провадженням № 0001644 від 17.04.2019 р. відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ст. 126-1 КК України.

05.08.2019 р. в судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заявив відвід головуючому судді ОСОБА_6 в зв`язку з тим, що ним 03 травня 2019 р. було розглянуто справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, щодо вчинення ним домашнього насильства по відношенню до тещі ОСОБА_7 та винесено постанову про визнання його винним у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заяву захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечували щодо заявленого відводу, зазначивши про те, що дійсно суддя ОСОБА_6 розглядав справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , однак це не є підставою для відводу цього судді в рамках кримінального провадження відносно цієї ж особи.

Заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 1 ст. 6 Конвенції зазначено «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь в кримінальному провадженні.

На підставі ч.ч.3,4 та 5 ст.80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу, заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суддею ОСОБА_6 , який є головуючим в даному кримінальному провадженні, 03 травня 2019 року була розглянута справа про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-2 КУпАП, відносно ОСОБА_4 щодо вчинення ним домашнього насильства по відношенню до тещі ОСОБА_7 та винесено постанову про визнання його винним у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

В ході розгляду даного кримінального провадження суддя ОСОБА_6 має з`ясовувати питання, пов`язані з подіями, що були предметом розгляду в справах про адміністративні правопорушення відносно обвинуваченого та стосунками між тими самими особами: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які передували подіям кримінального провадження.

Крім цього, в основу обвинувачення ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню покладено фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, які вже були предметом та встановлені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , яка перебувала в провадженні судді а саме: 09 лютого 2019 року та 11 лютого 2019 р., за яке ОСОБА_4 визнаний винним та на нього накладено адміністративне стягнення.

Таким чином, суддя ОСОБА_6 висловив свою думку про події 09 лютого 2019 року та 11 лютого 2019 року при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.173-2 КУпАП та стосунки між обвинуваченим та потерпілою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, виніс постанову від 03 травня 2019 року, якою визнав винним ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих правопорушень та наклав на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Таким чином, задля запобігання порушень п.4 ч.1 ст.75 КПК України та п.1 ст.6 Конвенції, суд вважає, що заява захисника ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 є такою, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження - поверненню до канцелярії Корольовського районного суду м.Житомира для повторного авторозподілу у відповідності до ч.3 ст.35 КПК України.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року в справі №552/4932/17.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника ОСОБА_5 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125, 126-1 КК України, задовольнити.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, 126-1 КК України повернути до канцелярії Корольовського районного суду м. Житомира для повторного авторозподілу у відповідності до ч.3 ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1