Порядковий № 1-кп/756/493/19
В И Р О К
Іменем України
27 листопада 2019 року

Оболонський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006529 від 14.08.2018 за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до обвинувального акту проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично на момент ухвалення вироку проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

13.08.2018 приблизно о 14 годині 50 хвилин у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні гіпермаркету «Епіцентр К», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Полярна 20-Д, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «ЕПІЦЕНТР К», ЄРДПОУ 32490244.
Реалізуючи вказаний умисел в той же час та того ж дня, перебуваючи в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр К» за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 , діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу взяв з торгівельних стелажів товар, належний ТОВ «ЕПІЦЕНТР К», а саме: Ак. шуруповерту EXPERT Tools CD-37-12/1, 12 В, 1,2 Агод, 0-550 об/хв, патрон 08-10 мм, 1 бат. Ni-Cd у кількості 1 шт., вартістю 524 грн. 15 коп. (без ПДВ), та поклав його до свого рюкзаку чорного кольору, який був при ньому на момент вчинення кримінального правопорушення.
Виконавши усі дії, які ОСОБА_3 вважав необхідними для таємного викрадення чужого майна (крадіжки), останній, маючи при собі в рюкзаку неоплачений вищевказаний товар, вийшов за межу кас гіпермаркету «Епіцентр К» та направився до виходу з магазину, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником вказаного магазину.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_3 міг спричинити ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» матеріальну шкоду на загальну суму 524 грн. 15 коп. (без урахування ПДВ).
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та повністю підтвердив обставини вказані вище щодо місця, часу, способу, спрямованості умислу та мети при вчиненні ним замаху на крадіжку, не оспорюючи найменування та вартості товару, який він намагався вкрасти, та який в нього було вилучено працівниками поліції в день вчинення ним злочину та передано на зберігання представнику власника. Обвинувачений про вчинене дуже шкодує, просить його суворо не карати. Крім того, обвинувачений, вважаючи вчинений ним злочин таким, що відноситься до злочинів невеликої тяжкості, просив застосувати до нього ст. 45 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За викладених вище обставин суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Підстав для застосування у даному випадку ст. 45 КК України суд не знаходить, оскільки вона не поширюється на умисні злочини середньої тяжкості, яким є замах на крадіжку.
Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення, у відповідності зі ст.ст. 65-68 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості. Даний злочин обвинуваченим вчинено умисно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, на момент вчинення злочину був не працевлаштованим, однак, стверджує, що на даний час має постійну роботу та, відповідно, регулярний дохід у виді заробітної плати, одружений, має малолітню дитину 2019 року народження (зі слів), раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи обставини справи, дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, з призначенням покарання у вигляді штрафу, який він здатен сплатити, оскільки працевлаштований та має регулярний офіційний дохід. Суд переконаний, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд не вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, оскільки вони суду не надавалися та судом не досліджувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1