Справа № 502/1536/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2019 м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду

кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000176 від 02.04.2019 р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимості не маючого

який обвинувачується у вчиненні злочину,

передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено в підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у тому, що 01.04.2019 р. приблизно о 13:30, він, як фізична особа, не маючи права на здійснення операцій з металобрухтом, що передбачено ст. 4 Закону України «Про металобрухт», маючи умисел, спрямований на незаконний прийом металобрухту чорних металів, з корисливих мотивів, рухаючись автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2109» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 з автопричепом марки ММ 381021 моделі MMZ 81021, за допомогою електронних ваг без відповідного маркування, здійснив прийом (закупівлю) у жителів м. Вилкове Кілійського району Одеської області брухту чорного металу загальною вагою 690 кг по ціні 4,73 гривень за 1 кг на загальну суму 3015,3 гривень з метою його продажу, чим порушив порядок здійснення операцій з металобрухтом.

Відповідні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 Кримінального кодексу України за ознаками здійснення прийому брухту чорних металів фізичною особою.

29.07.2019 р. під час досудового розслідування між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості на підставі статей 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 213 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, зокрема, обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину. Вказаною угодою передбачено, що підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке з урахуванням кількох обставин, що пом`якшують покарання, повинен понести ОСОБА_4 : у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 має бути звільнений від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні та просив затвердити зазначену угоду.

Захисник в судовому засіданні вважав за можливе затвердити угоду.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути, серед іншого, укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Судом встановлено в судовому засіданні, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення відповідно до ст. 12 КК України стосується вчинення ним злочину невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1-4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

З обвинуваченого в силу положень ст. 124 КПК України підлягають до стягнення витрати на залучення експерта.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.07.2019 р. між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000176 від 02.04.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 213 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді одного року обмеження волі.

У відповідності до положень ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обвинуваченому відраховувати з дня проголошення вироку.

Речові докази:

-ваги, які знаходяться на зберіганні в Кілійському ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області та металобрухт вагою 690 кг конфіскувати;

-транспортний засіб з причепом та реєстраційними документами вважати повернутим законному володільцю ОСОБА_6 .

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави 628,04 гривень витрат на залучення експерта за реквізитами УК у м. Одесі/Малиновський р-н/24060300, р/р 5007, , МФО 899998 за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» по Одеській області.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1