Справа №590/1669/18
Провадження №1-м/590/1/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 серпня 2019 року Ямпільський районний суд
Сумської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль Сумської області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Свеса, Ямпільського району, Сумської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого вироком Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 14.03.2016 року за скоєння злочинів, передбачених ч.2 ст.210, п. «а» ч.4 ст.228.1; ч.1 ст.174.1; п.п. «а, г» ч.4 ст.228.1; п. «а» ч.4 ст.228.1; ч.3 ст.30, п.п. «а, г» ч.4 ст.228.1; п. «а» ч.4 ст.228.1; п.п. «а, г» ч.4 ст.228.1; п.п. «а, г» ч.4 ст.228.1; п. «а» ч.4 ст.228.1; ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ, з урахуванням змін, внесених постановою президіуму Бєлгородського обласного суду від 05.07.2018 року-
ВСТАНОВИВ:
26.12.2018 року до Ямпільського районного суду Сумської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 14.03.2016 року по справі № 1-66/2016 з урахуванням змін, внесених постановою президіуму Бєлгородського обласного суду від 05.07.2018 року.

Представник за довіреністю заявника - Міністерства юстиції України заступник директора Департаменту начальник Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилась, у клопотанні просить розглянути його без участі у судовому засідані представника Міністерства юстиції України, яка згідно з ч.1 ст.610 Кримінального процесуального кодексу України не є обов`язковою.

Суд, вислухавши думку прокурора, який вбачав доцільним задовольнити клопотання Міністерства юстиції України, дослідивши додані до клопотання матеріали, з метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, керуючись ст.9 Конституції України, ст.ст.9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб (м. Страсбург, 21.03.1983 року), ст.ст. 606-610 КПК України, вважає за можливе привести у відповідність із законодавством України вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 14.03.2016 року по справі № 1-66/2016 відносно ОСОБА_4 з урахуванням змін, внесених постановою президіуму Бєлгородського обласного суду від 05.07.2018 року.
Здійснюючи процедуру приведення вироку Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 14.03.2016 року по справі № 1-66/2016 відносно ОСОБА_4 з урахуванням змін внесених постановою президіуму Бєлгородського обласного суду від 05.07.2018 року у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, гл.46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, норм КК України.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст.9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із Законом України від 22.09.1995 року № 337/95-ВР Україна приєдналася до Конвенції про передачу засуджених осіб (м. Страсбург, 21.03.1983 року).
Пунктом b) ч.1 ст.9 Конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.
Пунктами а), d) ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст.606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст.610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч.4 ст.610 КПК України. При цьому суд, як це визначено у ч.3 ст.603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Нормами ст.606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено наданою копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с.34-36,79-81), останнє відоме місце проживання засудженого в Україні: АДРЕСА_1 , що встановлено вироком іноземного суду (а.с.4) та опосередковано підтверджено повідомленням Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 01.02.2017 року № 6.5/1426-17 (а.с.47).
За повідомленням Управління Федеральної міграційної служби Росії по Оренбургській області від 11.08.2016 року № 5117-8 ОСОБА_4 не звертався із заявами про прийняття до громадянства Російської Федерації, за даними обліку осіб, які змінили громадянство на території Росії та за її межами, ОСОБА_4 не значиться (а.с.28).
Постановою президіуму Бєлгородського обласного суду від 05.07.2018 року Російської Федерації вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 14.03.2016 року змінено, в частині засудження ОСОБА_6 за ч.2 ст 210 КК РФ та ч.1 ст 174.1 КК РФ вирок скасовано, кримінальне провадження в цій частині закрити на підставі п.2,ч.1 ст 24 КК РФ за відсутністю в його діях складу злочину, визнавши за ним в цій частині право на реабілітацію. Засуджено ОСОБА_4 з застосуванням ч.3 ст.69 КК РФ за сукупністю злочинів передбачених п. «а» ч.4 ст.228.1; п.п. «а, г» ч.4 ст.228.1; п. «а» ч.4 ст.228.1; ч.3 ст.30, п.п. «а, г» ч.4 ст.228.1; п. «а» ч.4 ст.228.1; п.п. «а, г» ч.4 ст.228.1; п.п. «а, г» ч. 4 ст.228.1; п. «а» ч. 4 ст.228.1; ч.3 ст.30, ч.5, ст. 228.1 КК РФ, шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання у виді 4 (чотири) роки 10 (десять) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Виключено з резолютивної частини вироку вказівку на ч.2 ст.71 КК РФ про самостійне виконання покарання у виді штрафу.
В іншій частині вирок залишено без змін.
Так, відповідно до даної постанови президіуму Бєлгородського обласного суду від 05.07.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні сукупності злочинів, його діяння кваліфіковано за фактом збуту ОСОБА_7 29.05.2015 року за п. «а» ч.4 ст.228.1 КК РФ - як незаконний збут наркотичних засобів вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою; за фактом збуту ОСОБА_8 16.06.2015 року за п.п. «а, г» ч.4 ст.228.1 КК РФ - як незаконний збут наркотичних засобів вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою, в великому розмірі; за фактом збуту ОСОБА_9 06.07.2015 року за п. «а» ч.4 ст.228.1КК РФ - як незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою; за фактом замаху на незаконний збут наркотичного засобу 16.07.2015 року за ч.3 ст.30, п.п. «а, г» ч.4 ст.228.1 КК РФ - як замах на незаконний збут наркотичного засобу, вчинені з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою, в великому розмірі; за фактом збуту ОСОБА_9 18.07.2015 року за п. «а» ч.4 ст.228.1 КК РФ - як незаконний збут наркотичних засобів вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою; за фактом збуту ОСОБА_9 19.07.2015 року наркотичного засобу, за п.п. «а, г» ч.4 ст.228.1 КК РФ - як незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою, в великому розмірі; за фактом збуту ОСОБА_9 20.07.2015 року наркотичного засобу, за п.п. «а, г» ч.4 ст.228.1 КК РФ - як незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою, в великому розмірі; за фактом збуту ОСОБА_10 21.07.2015 року за п. «а,» ч.4 ст.228.1 КК РФ - як незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою, в великому розмірі; за фактом замаху на незаконний збут наркотичного засобу 21.07.2015 року ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинені з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет» організованою групою, в особливо великому розмірі.
ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою, наданою на ім`я т.в.о. начальника Управління виконання вироків та спеціального обліку ФСВП Росії, завіреної т.в.о. начальника ФКУ «Виправна колонія № 5» служби виконання покарань Росії по Оренбургській області.
Засуджений ознайомлений зі змістом статей закону України про кримінальну відповідальність, наслідки застосування щодо нього норм КК України йому роз`яснені Відповідно до довідки ФКУ «Виправна колонія № 5» Управління Федеральної служби виконання покарань Росії по Оренбургській області про відбуття строку покарання засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , початком такого строку є 14.03.2016 року, кінцем строку відбування покарання є 21.07.2020 року, зараховано в строк відбування покарання час тримання під вартою з 22.07.2015 по 14.03.2016 року, станом на 26.07.2018 року відбутий строк покарання становить 3 роки 4 місяці; станом на 26.07.2018 року невідбутий строк покарання становить 1 рік 9 місяців, 26 днів.(а.с.15).
Акти помилування чи амністії відносно засудженого ОСОБА_4 не застосовувались (а.с.31).
Адміністрацією ФКУ «Виправна колонія № 5» засуджений характеризується негативно, працевлаштований не був, у зв`язку з небажанням працювати має 19 порушень режиму утримання, які на даний час не зняті та не погашені у встановлений законом строк, заохочень від адміністрації не має, заходи виховного характеру відвідує, на проведені бесіди не реагує, належних висновків для себе не робить, в громадському житті загону участі не приймає, зв`язок з рідними підтримує шляхом листування, характер листування позитивний. Вину в скоєному злочині визнав повністю. На шлях виправлення ставати не прагне (а.с.16-17).
Відповідно до ч.3 ст.609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Згідно із ч.1 ст.610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч.3 ст.609 КПК розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
За змістом ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб, ст.603 КПК України при розгляді питання щодо виконання вироку суду іноземної держави суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Вироком Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 14.03.2016 року по справі № 1-66/2016 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кількох умисних злочинів.
Зазначені у вироку діяння є також кримінально караними відповідно до закону України про кримінальну відповідальність.
Вироком Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації встановлено, що «… в період часу з 27.05.2015 року по 21.07.2015 року ОСОБА_4 , будучи учасником злочинного угруповування, вчинив наступні злочини…».
З вироку Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації та постанови президіуму Бєлгородського обласного суду від 05.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 був засуджений: за фактом збуту Гречка 29.05.2015 року за п. «а» ч.4 ст.228.1КК РФ - як незаконний збут наркотичних засобів вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою (наркотичних засобів як речовина, PVP (?-пірролідіновалерофенон) - похідне N-метілефедрона, до 2(двох) років позбавлення волі. Відповідно до законодавства України належність певної речовини до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на території України визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (із змінами від 26.12.2014 року № 712) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (далі - Постанова КМУ №770). Так, відповідно до діючого Кримінального кодексу України незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, кваліфікується за ч.3 ст.307 КК України. Санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

за фактом збуту ОСОБА_8 16.06.2015 року за п.п. «а,г» ч.4 ст.228.1 КК РФ як незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою у великому розмірі (PVP (?-пірролідіновалерофенон) - похідне N-метілефедрона та метил 2-[1-(ціклогексілметіл)-1Н-індазол-3-ілкарбоксамідо]-3,3-діметілбутоноат (MDMB (N)-CHM) - похідне метилового ефіру 3-метил-2-(1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамідо) бутанової кислоти, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою КМУ №770, метил 2-[1-(ціклогексілметіл)-1Н-індазол-3-ілкарбоксамідо]-3,3-діметілбутоноат (MDMB (N)-CHM) - похідне метилового ефіру 3-метил-2-(1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамідо) бутанової кислоти - у вказаному Переліку відсутні. Крім того, як слідує із наданих на запит суду листів Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужба) (а.с.113-114, 129) хімічна речовина метил 2-[1-(ціклогексілметіл)-1Н-індазол-3-ілкарбоксамідо]-3,3-діметілбутоноат (MDMB (N)-CHM) - похідне метилового ефіру 3-метил-2-(1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамідо) бутанової кислоти, станом на 05.10.2017 року як самостійна позиція до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року не включена. А також не є ізомером/стереоізомером, гомологом, метаболітом, складним або простим ефіром засобів і речовин, включених до Переліку. Так, відповідно до діючого Кримінального кодексу України незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, в великих розмірах кваліфікується за ч.3 ст.307 КК України. Санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

за фактом збуту ОСОБА_9 06.07.2015 року за п. «а» ч.4 ст.228.1 КК РФ - як незаконний збут наркотичних засобів вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою (PVP (?-пірролідіновалерофенон) - похідне N-метілефедрона, до 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно до законодавства України належність певної речовини до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на території України визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (із змінами від 26.12.2014 року № 712) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (далі - Постанова КМУ №770). Так, відповідно до діючого Кримінального кодексу України, незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, кваліфікується за ч.3 ст.307 КК України. Санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

за фактом замаху на незаконний збут наркотичного засобу 16.07.2015 року за ч.3 ст.30, п.п. «а,г» ч.4 ст.228.1 КК РФ - як замах на незаконний збут наркотичного засобу, вчинені з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою, в великому розмірі PVP (?-пірролідіновалерофенон) - похідне N-метілефедрона до 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно до законодавства України належність певної речовини до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на території України визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (із змінами від 26.12.2014 року № 712) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (далі - Постанова КМУ №770). Відповідно до ч.3 ст.15 діючого КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця. Так, відповідно до діючого Кримінального кодексу України незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, в великих розмірах кваліфікується за ч.3 ст.307 КК України. Санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, відповідно до законодавства України дії ОСОБА_4 за епізодом від 16.07.2015 року належить кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, в великих розмірах.

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК.
за фактом збуту ОСОБА_9 18.07.2015 року за п. «а» ч.4 ст.228.1 КК РФ - як незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою (PVP (?-пірролідіновалерофенон) - похідне N-метілефедрона, до 2(двох) років позбавлення волі. Відповідно до законодавства України належність певної речовини до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на території України визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (із змінами від 26.12.2014 року № 712) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (далі - Постанова КМУ №770). Так, відповідно до діючого Кримінального кодексу України незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, кваліфікується за ч.3 ст.307 КК України. Санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

за фактом збуту ОСОБА_9 19.07.2015 року за п. «а» ч.4 ст.228.1 КК РФ - як незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою в великому розмірі (PVP (?-пірролідіновалерофенон) - похідне N-метілефедрона, до 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до законодавства України належність певної речовини до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на території України визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (із змінами від 26.12.2014 року № 712) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (далі - Постанова КМУ №770). Так, відповідно до діючого Кримінального кодексу України незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, в великих розмірах кваліфікується за ч.3 ст.307 КК України. Санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

за фактом збуту ОСОБА_9 20.07.2015 року за п. «а, г» ч.4 ст.228.1 КК РФ - як незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою в великому розмірі (PVP (?-пірролідіновалерофенон) - похідне N-метілефедрона, до 2(двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Відповідно до законодавства України належність певної речовини до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на території України визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (із змінами від 26.12.2014 року № 712) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (далі - Постанова КМУ №770). Так, відповідно до діючого Кримінального кодексу України незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, в великих розмірах кваліфікується за ч.3 ст.307 КК України. Санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

за фактом збуту Яроцькому 21.07.2015 року за п. «а» ч.4 ст.228.1 КК РФ - як незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою (PVP (?-пірролідіновалерофенон) - похідне N-метілефедрона, до 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно до законодавства України належність певної речовини до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на території України визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (із змінами від 26.12.2014 року № 712) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (далі - Постанова КМУ №770). Так, відповідно до діючого Кримінального кодексу України незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, в великих розмірах, кваліфікується за ч.3 ст.307 КК України. Санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

за фактом замаху на незаконний збут наркотичного засобу 21.07.2015 року за ч.3 ст.30, п.п. «а,г» ч.5 ст.228.1 КК РФ - як замах на незаконний збут наркотичного засобу, вчинені з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», організованою групою, в особливо великому розмірі PVP (?-пірролідіновалерофенон) - похідне N-метілефедрона, та метил 2-[1-(ціклогексілметіл)-1Н-індазол-3-ілкарбоксамідо]-3,3-діметілбутоноат (MDMB (N)-CHM) - похідне метилового ефіру 3-метил-2-(1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамідо) бутанової кислоти, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою КМУ №770, метил 2-[1-(ціклогексілметіл)-1Н-індазол-3-ілкарбоксамідо]-3,3-діметілбутоноат (MDMB (N)-CHM) - похідне метилового ефіру 3-метил-2-(1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамідо) бутанової кислоти - у вказаному Переліку відсутні. Крім того, як слідує із наданих на запит суду листів Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужба) (а.с.113-114, 129) хімічна речовина метил 2-[1-(ціклогексілметіл)-1Н-індазол-3-ілкарбоксамідо]-3,3-діметілбутоноат (MDMB (N)-CHM) - похідне метилового ефіру 3-метил-2-(1-пентил-1Н-індазол-3-карбоксамідо) бутанової кислоти, станом на 05.10.2017 року, як самостійна позиція до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року не включена. А також не є ізомером/стереоізомером, гомологом, метаболітом, складним або простим ефіром засобів і речовин, включених до Переліку. Відповідно до законодавства України належність певної речовини до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на території України визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (із змінами від 26.12.2014 року № 712) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (далі - Постанова КМУ №770). Відповідно до ст.15 діючого КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця. Так, відповідно до діючого Кримінального кодексу України незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах кваліфікується за ч.3 ст.307 КК України. Санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, відповідно до законодавства України дії ОСОБА_4 за епізодом від 21.07.2015 року належить кваліфікувати за ч.2 ст 15, ч.3 ст 307 КК України як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, в особливо великих розмірах

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК.
Згідно із ч.3 ст.610 КПК України якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
З огляду на це, суд вважає за необхідне дотримуватись строку покарання у виді позбавлення волі, визначеного ОСОБА_4 вироком іноземного суду, додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовувати.
Враховуючи зміст пункту d) ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб, замінюючи вирок компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженій особі, а тому (з урахуванням укладення ОСОБА_4 досудової угоди про співробітництво зі слідством, активного сприяння ним розкриттю злочинів, викриття за його допомогою інших учасників злочинної організації, які діяли у сфері незаконного обігу наркотичних засобів) слід застосувати щодо засудженого положення ст.69 КК України (призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті)).
На підставі вироку Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 14.03.2016 року та постанови президіуму Бєлгородського обласного суду від 05.07.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні сукупності злочинів.
Згідно зі ст.33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини КК, за жоден з яких її не було засуджено. При цьому не враховуються злочини, за які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом. При сукупності злочинів кожен з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини КК.
ОСОБА_4 до ухвалення вироку Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 14.03.2016 року не був раніше засудженою особою, впродовж певного періоду часу вчинив кілька злочинів, передбачених різними статтями закону про кримінальну відповідальність Російської Федерації.
Відповідно до ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, яка передбачає більш суворе покарання.
Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити клопотання Міністерства юстиції України та привести у відповідність із законодавством України вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 14.03.2016 року по справі №1-66/2016 відносно ОСОБА_4 з урахуванням змін відповідно до постанови президіуму Бєлгородського обласного суду від 05.07.2018 року
На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів слід визначити ОСОБА_4 із застосуванням принципу часткового складання покарань.
Зі змісту довідки ФКУ «Виправна колонія № 5» (а.с.15) вбачається, що ОСОБА_4 утримувався під вартою з 22.07.2015 року по 14.03.2016 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України (відповідно закону № 838-VIII Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року), зарахувати до строку відбування покарання час утримання ОСОБА_4 під вартою з 22.07.2015 року по 25.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 609, 610 КПК України, ст.ст.9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб (м. Страсбург, 21.03.1983 року), суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України задовольнити.
Привести у відповідність до чинного законодавства України вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 14.03.2016 року по справі № 1-66/2016 відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням змін відповідно до постанови президіуму Бєлгородського обласного суду від 05.07.2018 року
Вважати ОСОБА_4 засудженим за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням вимог ст.69 КК України з призначенням покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі без конфіскації майна (епізод від 29.05.2015 року).
Вважати ОСОБА_4 засудженим за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням вимог ст.69 КК України з призначенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна (епізод від 16.06.2015 року).
Вважати ОСОБА_4 засудженим за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням вимог ст.69 КК України з призначенням покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі без конфіскації майна (епізод від 06.07.2015 року).
Вважати ОСОБА_4 засудженим за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням вимог ст.69 КК України з призначенням покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі без конфіскації майна (епізод від 16.07.2015 року).
Вважати ОСОБА_4 засудженим за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням вимог ст.69 КК України з призначенням покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі без конфіскації майна (епізод від 18.07.2015 року).
Вважати ОСОБА_4 засудженим за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням вимог ст.69 КК України з призначенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна (епізод від 19.07.2015 року).
Вважати ОСОБА_4 засудженим за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням вимог ст.69 КК України з призначенням покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна (епізод від 20.07.2015 року).
Вважати ОСОБА_4 засудженим за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням вимог ст.69 КК України з призначенням покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі без конфіскації майна (епізод від 21.07.2015 року).
Вважати ОСОБА_4 засудженим за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням вимог ст.69 КК України з призначенням покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна (епізод від 21.07.2015 року).
На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів слід визначити ОСОБА_4 із застосуванням принципу часткового складання покарань у виді 4 (чотири) роки 10 (десять) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі засудженому ОСОБА_4 слід обчислювати з 14.03.2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати до строку відбування покарання час утримання ОСОБА_4 під вартою з 22.07.2015 року по 25.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її проголошення (засудженим - впродовж семи днів з дня отримання копії цієї ухвали).
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після постановлення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали оголошено 05.08.2019 року.

Суддя Ямпільського районного суду
Сумської області ОСОБА_1