Справа № 473/2004/19
Провадження № 1 КП/473/246/2019.
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
ВИРОК
іменем України

"07" червня 2019 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нова Одеса Миколаївської області, громадянина України, освіта професійна технічна, не працює, сімейний стан не одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за місцем прживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , судимого

1. 16.12.2008 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.186 КК України до 150 годин громадських робіт,

2. 06.08.2010 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.289 КК України до 07 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 28.10.2010 року вирок змінено та із застосуванням ст.69 КК України строк основного покарання зменшено до 04 років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишено без змін,

3. 19.05.2015 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02 роки,

4. 14.01.2016 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 04 років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 03 роки,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2019 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_7 знаходячись у приватних справах в центральній частині міста на алеї біля Вознесенської районної державної адміністрації, яка розташована за адресою: вулиця Центральна, 1, помітив потерпілу ОСОБА_6 , яка рухалась по вулиці Соборності та розмовляла по мобільному телефону, який знаходився у неї в руці.

В цей момент, у вказаному місці у обвинуваченого ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, тобто мобільного телефону потерпілої ОСОБА_6 ..

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що він посягає на чужу власніть, на яку він не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи її настання, усвідомлюючи факт вчинення ним дій, в умовах очевидності, користуючись своєю фізичною перевагою та відсутністю навкруги сторонніх осіб, які б могли завадити його злочинним намірам, обвинувачений ОСОБА_7 підбіг до потерпілої ОСОБА_6 , яка в цей час повернула на вулицю Ксеніївська та знаходилась в районі житлового будинку №1, ігноруючи волю потерпілої, шляхом виривання з руки потерпілої ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 відкрито викрав мобільний телефон моделі «Nokia RM 1030» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 700 гривень. Після чого обвинувачений ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 700 гривень.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину повністю та підтвердив факт скоєння ним даного злочину при викладених вище обставинах. Він погодився з вартістю мобільного телефон, яким він заволодів при його відкритому викраденні на вулиці Ксеніївська в районі житлового будинку №1 в місті Вознесенську Миколаївської області, яке мало місце 02 травня 2019 року в вечірній час доби біля 21 години 30 хвилин.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила факт скоєння обвинуваченим ОСОБА_7 даного злочину при викладених вище обставинах, при якому обвинувачений ОСОБА_7 відкрито заволодів її мобільним телефоном, коли вона проходила в районі житлового будинку АДРЕСА_3 , який мав місце 02 травня 2019 року в вечірній час доби біля 21 години 30 хвилин.

Позиції потерпілої ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить належними, необхідними, допустимими та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, 02 травня 2019 року в 22 години 00 хвилин потерпіла ОСОБА_6 звернулася до посадової особи Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області із заявою, в якій просила притягнути до кримінальної відповідальності особу, яка 02 травня 2019 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин в центральній частині міста Вознесенська Миколаївської області, в районі житлового будинку №1 по вулиці Ксеніївська відкрито заволоділа її мобільним телефоном моделі «Nokia RM 1030», чим спричинила її матеріальну шкоду. /а.к.п. 40/.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 02 травня 2019 року із фототаблицею зображень до нього, слідчим органу досудового розслідування в місті Вознесенську Миколаївської області з 21 години 55 хвилин до 22 години 30 хвилин оглянув мобільний телефон моделі «Nokia RM 1030» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 . Результати огляду даного місця події об`єктивно підтверджують фактичні обставини кримінального провадження, що саме обвинуваченим ОСОБА_7 02 травня 2019 року приблизно о 21 годині 30 хвилин на вулиці Ксеніївська в районі житлового будинку №1, обвинувачений ОСОБА_7 відкрито викрав мобільний телефон моделі «Nokia RM 1030» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який належав потерпілій ОСОБА_6 /а.к.п. 42 45/.

Відповідно до постанови органу досудового розслідування від 03 травня 2019 року, речовим доказом за кримінальним провадженням визнано: мобільний телефон моделі «Nokia RM 1030» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , яким 02 травня 2019 року приблизно о 21 годині 30 хвилин на вулиці Ксеніївська в районі житлового будинку №1 в місті Вознесенську Миколаївської області відкрито заволодів обвинувачений ОСОБА_7 , вирвавши його з руки потерпілої ОСОБА_6 /а.к.п. 47/.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 10 травня 2019 року з флеш накопичувачем з відеофайлом на ньому, з участю обвинуваченого ОСОБА_7 , ним відтворені обставини вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_6 , якй мав місце 02 травня 2019 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області, коли обвинувачений ОСОБА_7 на вулиці Ксеніївська, в районі житлового будинку №1, керуючись корисливим умислом, направленим на незаконне заволодіння чужим майном, із руки потерпілої ОСОБА_6 відкрито вирвав належний її мобільний телефон моделі «Nokia RM 1030». /а.к.п. 72 74/.

Відповідно до постанови органу досудового розслідування від 10 травня 2019 року, речовим доказом за кримінальним провадженням визнано: флеш накопичувач з відеофайлом на ньому, у якому зафіксовано відеозображення слідчого експерименту від 10 травня 2019 року з участю обвинуваченого ОСОБА_7 /а.к.п. 75/.

Дані докази за кримінальним провадженням, суд знаходить належними, так як вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному процесі, мають значення для кримінального провадження, є достовірним та допустимим, так як вони отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Мотиви неврахування судом окремих доказів.

Суд визнає недопустимими доказами за кримінальним провадженням протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками /а.к.п. 55 56, 58 59, 61 62, 64, 66, 68, 70/, так як дані слідчі дії за даними протоколами відповідно з участю потерпілої ОСОБА_6 , та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , проведені з порушенням вимог ч.1 ст. 228 КПК України, відповідно до якої перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи. Дані вимоги ч.1 ст.228 КПК України органом досудового розслідування при пред`явленні особи обвинуваченого ОСОБА_7 для впізнання за фотознімками не були виконані ні з потерпілою ОСОБА_6 , ні із свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ..

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_7 ..

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна грабіж, вчинений повторно.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає вчинення ним злочину щодо особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_7 , його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він має професійну технічну освіту, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується задовільно, є судимим. /а.к.п. 76 85/.

Суд вважає, що основний вид покарання в виді позбавлення волі, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

При наявності лише однієї пом`якшуючої покарання обставини та наявності також однієї обтяжуючої покарання обставини, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , його ставлення до вчиненого ним злочину, суд дійшов висновку про не можливість його виправлення без відбування основного покарання, із застосуванням випробування, відповідно до ст. ст.75 - 78 КК України, а також відсутності правових підстав для призначення йому покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України.

Суд також приходить до висновку про відсутність правових підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням вимог ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, а також за ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів.

За вимогами ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

За попереднім вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року, яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та засуджено до покарання в виді 04 років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 03 роки.

Іспитовий строк за попереднім вироком закінчився 14 січня 2019 року. Але обвинувачений ОСОБА_7 не звільнений від покарання за попереднім вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року в зв`язку із закінченням іспитового строку на підставі ч.1 ст.78 КК України, так як відносно нього в Новоодеському районному суді Миколаївської області триває судове слідство за кримінальним провадженням ЄРДР №00000823 по його обвинуваченню за ч.3 ст.185 КК України у вчиненні ним кримінального правопорушення від 19 грудня 2018 року, тобто в період іспитового строку випробування.

За вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 червня 2019 року, обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який ним вчинений 02 травня 2019 року, тобто після закінчення іпитового строку випробування за попереднім вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року. Таким чином в судовому засіданні встановлено відсутність правових підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за сукупністю вироків відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у випадках вчинення особою, звільненою від відбування покарання з випробуваням, нового злочину після закінчення іспитового строку суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалося, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначати покарання за сукупністю вироків.

За вимогами ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами призначення покарань за сукупністю злочинів.

Відповідно до роз`яснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив 02 травня 2019 року, тобто після ухвалення вироку Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року, за яким його засуджено за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 04 роки із звільненням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 03 роки. У такому випадку, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України не може бути визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог, викладених в п.1 та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України. /а.к.п. 47, 75/.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 - 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання в виді 04 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО», обчислюючи строк відбування основного покарання з дня його взяття під варту за ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 травня 2019 року, зарахувавши в строк відбування покарання тримання його під вартою з 03 травня 2019 року по день набрання вироком законної сили включно, за правилами ч.5 ст.72 КК України, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Речовий доказ за кримінальним провадженням: мобільний телефон моделі «Nokia RM 1030» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який відповідно до зберігальної розписки повернутий її власниці потерпілій ОСОБА_6 підлягає залишенню у її власниці потерпілої ОСОБА_6 . /а.к.п. 47, 48/.

Речовий доказ за кримінальним провадженням: флеш накопичувач з відеофайлом на ньому, у якому зафіксовано відеозображення слідчого експерименту від 10 травня 2019 року з участю обвинуваченого ОСОБА_7 зберігати при матеріалах кримінального провадження. /а.к.п. 74, 75/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1