Справа № 132/553/19
Провадження №1-кп/132/149/19
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
13.06.2019

Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000506 від 12.09.2018 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимого,;

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області

ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачення відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України визнається судом доведеним.

04.09.2018 року, біля 17:00 год., ОСОБА_3 перебував за місцем власного проживання разом із братом ОСОБА_5 та вітчимом ОСОБА_6 , який повільно пересувався за допомогою ціпка після перенесеного інсульту. ОСОБА_3 , побачивши як ОСОБА_6 повільно сідає на ліжко та намагається зручніше поставити ногу, на яку шкутильгав, сильно обурився та у зв`язку із цим на грунті раптово виниклої неприязні у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , діючи умисно, наблизився до ОСОБА_6 та наніс йому один удар ногою по тулубу, від чого ОСОБА_6 упав на ліжко, вдарившись при цьому головою об стіл.

Розуміючи протиправність своїх дій, направлених на нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків направлених на позбавлення життя ОСОБА_6 , однак маючи можливість передбачити наслідки заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , діючи умисно, наніс ОСОБА_6 ряд ударів кулаками та ногами в різні частини тіла, в основному по грудній клітці, при цьому не зважав на умовляння свого брата ОСОБА_5 припинити наносити тілесні ушкодження ОСОБА_6 . Дещо заспокоївшись, ОСОБА_3 припинив наносити удари ОСОБА_6 та разом із братом допомогли ОСОБА_6 лягти на ліжко, після чого сам також ліг спати.

В подальшому, на прохання ОСОБА_6 , його син - ОСОБА_5 , викликавши таксі, відвіз батька до цивільної дружини - ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 знаходився постійно в ліжку та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер від нанесених ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 83 від 12.10.2018 року причиною смерті ОСОБА_6 стала закрита тупа травма грудної клітки - синці грудей, крововилив в м`які тканини грудей, поперечний перелом грудини, переломи ребер зліва по декільком анатомічним лініям з розривами костальної плеври та крововиливами в міжреберні м`язи, лівобічний гемоторакс, забій легень, яка ускладнилась травматичним шоком, та мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння і стоїть в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України відносно ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд приймає рішення за клопотанням прокурора ОСОБА_4 про скорочений судовий розгляд, так як учасники судового провадження вважають, що обставини справи доведені наявними у справі доказами, вони не потребують дослідження у ході судового розгляду і ніким не оспорюються.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , а також дослідити докази, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд також роз`яснив, що при розгляді судової справи в скороченому провадженні сторони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушені визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно 04.09.2018 року, біля 17:00 год., він перебував за місцем власного проживання разом із братом ОСОБА_5 та вітчимом ОСОБА_6 , який повільно пересувався за допомогою ціпка після перенесеного інсульту. Побачивши як ОСОБА_6 повільно сідає на ліжко та намагається зручніше поставити ногу, на яку шкутильгав, сильно обурився та у зв`язку із цим на грунті раптово виниклої неприязні у нього виник умисел на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Після чого наблизився до ОСОБА_6 та наніс йому один удар ногою по тулубу, від чого ОСОБА_6 упав на ліжко, вдарившись при цьому головою об стіл.

Розуміючи протиправність своїх дій, наніс ОСОБА_6 ряд ударів кулаками та ногами в різні частини тіла, в основному по грудній клітці, при цьому не зважав на умовляння свого брата ОСОБА_5 припинити наносити тілесні ушкодження ОСОБА_6 . Дещо заспокоївшись, припинив наносити удари ОСОБА_6 та разом із братом допомогли ОСОБА_6 лягти на ліжко, після чого сам також ліг спати.

В подальшому, на прохання ОСОБА_6 , брат ОСОБА_5 , викликавши таксі, відвіз батька до цивільної дружини - ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 знаходився постійно в ліжку та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви притензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, вважає їх достатніми для прийняття рішення по справі.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, є вірною.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачена ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

На підставі викладеного, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 згідно ст. 89 КК України не судимий, розкаявся у вчиненому, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі з метою його виправлення і попередження нових злочинів та вважає неможливим призначити йому інше покарання.

Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 на досудовому слідстві не заявлявся.

На досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту з 14.09.2018 року по 12.11.2018 року та який було продовжено з 9.11.2018 року по 13.12.2018 року. Клопотання про продовження міри запобіжного заходу не надходило.

В ході судового розгляду справи встановлено, що витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів, суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України (в ред. 2012 року), перехідних положень до КПК України (в ред. 2012 року), суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази по кримінальному провадженні № 0000506 від 12.09.2018 року, які передано до кімнати зберігання речових доказів Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Вирок може бути оскаржений на протязі 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: