03.09.2019 Справа № 756/8721/19
Унікальний № 756/8721/19
Провадження № 1-кп/756/1102/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0003589 від 15.05.2019 року за обвинувальним актом відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 04.02.1994 Мінським районним судом м. Києва за ст.17, ч.3 ст.140, ст.46-1 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді 3 років позбавлення волі; 11.04.1997 Мінським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 215-3, ст.46-1 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді 2 років позбавлення волі; 01.12.2000 Мінським районним судом м. Києва за ч.2 ст.140, ст.17, ч.1 ст.145, ст.42 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді 3 років позбавлення волі; 19.06.2003 Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ст.15 ч.2 ст.185 ч. 2 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; 20.06.2013 Шполянським районним судом Черкаської області за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання умовно - достроково на не відбутий строк 2 роки 2 місяці 7 днів на підставі ухвали Березанського міського суду Київської області від 01.12.2016,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , в с т а н о в и в:
14 травня 2019 року приблизно о 21 год. 50 хв. ОСОБА_3 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), перебували неподалік бювету, розташованого поблизу житлового будинку, що за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 32.
Перебуваючи в тому ж місці у той же час, того ж дня, ОСОБА_3 та невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), побачили біля вищевказаного бювета ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого у них виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_3 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) підійшли до потерпілого ОСОБА_6 та почали наносити йому удари в область обличчя та тулуба, в результаті чого останній отримав легкі тілесні ушкодження та впав на землю. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 дістав із правої кишені куртки потерпілого мобільний телефон марки «Samsung GT-S 5830і», вартість якого становила 1000 грн. та який належав потерпілому ОСОБА_6 , після чого, обстеживши разом з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) одяг потерпілого на предмет наявності інших цінних речей та нічого не знайшовши, зникли у невідомому напрямку, а викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 1000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та повністю підтвердив обставини, вказані вище, щодо часу, місця, способу та послідовності дій скоєного ним у групі з іншим малознайомим йому чоловіком на ім`я « ОСОБА_7 » кримінального правопорушення. Крім того, обвинувачений пояснив, що після вчинення злочину він з ОСОБА_7 з місця події пішли разом, після чого згодом розійшлися в різні боки. Відкрито викрадений мобільний телефон потерпілого залишився у нього в кишені. Згодом до нього під`їхали три екіпажа поліції, де із одного з автомобілів вийшов потерпілий та прямо вказав на нього, як на нападника. ОСОБА_3 також показав, що тоді ж в нього було виявлено та вилучено телефон потерпілого, затримано та з того часу він утримується під вартою. Про вчинене обвинувачений дуже шкодує, не розуміє навіщо вчинив злочин. Як на причину своєї протиправної поведінки посилається на сварку зі своєю співмешканкою, що сталася між ними напередодні. ОСОБА_3 просить його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За викладених вище обставин суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення, у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України у виді позбавлення волі у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно до положень Загальної частини Кримінального Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Розглядаючи дане кримінальне провадження відповідно до ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, суд таку обтяжуючу обставину, як рецидив злочину (відносно попередньої непогашеної судимості за ч. 2 ст.121 КК України), не може врахувати, оскільки таку обставину не було зазначено стороною обвинувачення у висунутому ОСОБА_3 обвинуваченні.

За місцем проживання та реєстрації щодо обвинуваченого ОСОБА_3 скарг від сусідів та мешканців будинку не надходило; за останнім місцем відбування покарання, в Березанській виправній колонії УДПтС України в м. Києві та Київській області, ОСОБА_3 характеризується виключно позитивно, під час відбування покарання мав 11 заохочень у вигляді подяк та не мав стягнень, наразі офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не має утриманців, раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені, востаннє звільнився з місць позбавлення волі 09.12.2016 року.

Враховуючи обставини справи, дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що винній особі слід призначити покарання у виді позбавлення волі. При цьому суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 ст.ст. 69, 75 КК України. Суд переконаний, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів. В строк покарання має бути зараховано попереднє ув`язнення за правилами ст. 72 КК України.

Речові докази суду не надавалися та судом не досліджувалися, тому питання про долю речових доказів судом не вирішується відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд,

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 03 вересня 2019 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 в строк покарання, як відбуте, його попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні у період з 14 травня 2019 року по 03 вересня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін - у виді тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1