Номер провадження: 11-сс/813/807/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.05.2019 р., якою в рамках кримінального провадження №0000628 від 17.07.2018 року відносно:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого головним механіком ВП «Знам`янське територіальне управління» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівельних споруд» АТ «Українська залізниця», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000628 від 17.07.2018 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України було відмовлено в задоволенні клопотання т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із заставою у розмірі 479 090 грн. та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 02.07.2019 року із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора і суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів мобільного телефону; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Мотивуючи своє рішення про можливість застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя послався на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України та в зазначеному провадженні існує доведений слідчим та прокурором ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, обумовлений тяжкістю злочинів, у вчиненні яких останній підозрюється та тяжкістю покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, однак стороною обвинувачення не було доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеному ризику.
Окрім того, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_9 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, працевлаштований та має постійне джерело прибутку, має місце реєстрації та постійного проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, що вказує на наявність міцних соціальних зв`язків.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді такою, що постановлена з порушеннями вимог кримінального процесуального закону з підстав того, що:
- слідчий суддя залишив поза увагою існування в зазначеному кримінальному провадженні інших доведених ризиків, зокрема, того, що підозрюваний може, перебуваючи на волі, впливати на свідків та інших підозрюваних в зазначеному провадженні, знищити речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, а також іншим чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування, оскільки обґрунтовано підозрюється у зловживання своїм службовим становищем та вчиненні дій, направлених на привласнення коштів АТ «Українська залізниця» у великих розмірах, у підозрюваного наявні сталі зв`язки зі співучасниками вчинення злочину;
- в зазначеному кримінальному провадженні, на переконання прокурора, наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, тому існують підстави для застосування відносно останнього найсуворішого запобіжного заходу.
Посилаючись на викладене, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 479 090 грн.
Заслухавши доповідь судді, думки прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною першою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положення ст. 178 КПК України встановлюють, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України» (заява N 38717/04) (п. 29-30), національні органи влади не надали належного обґрунтування для виправдання позбавлення заявника свободи, яке відповідно вважається свавільним, оскільки не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали.

Висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України стороною обвинувачення не оскаржується та підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, а саме: протоколом огляду від 05.02.2019 р. (а.с. 58-62); висновками експерта №19-766/1169/1170 від 28.02.2019 р. та №19-1171/1172/1173 від 07.03.2019 р. (а.с. 64-70 та 71-77 відповідно); протоколами допиту свідків ОСОБА_11 від 18.02.2019 р. та ОСОБА_12 від 27.03.2019 р. (а.с. 79-82 та 83-85 відповідно).
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні слідчий та прокурор довели лише наявність в зазначеному кримінальному провадженні ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та суду, обумовленого тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у закінченому замаху на вчинення тяжких кримінальних правопорушень, поєднаних із зловживанням службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб.
Що стосується тверджень прокурора про наявність інших ризиків, зокрема, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних в зазначеному провадженні, знищення речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, а також перешкоджання здійсненню досудового розслідування іншим чином, апеляційний суд вважає такі доводи голослівними та такими, що не підтверджуються жодними доказами.
Одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Натомість, підозрюваний ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; має міцні соціальні зв`язки, зокрема, має місце реєстрації та постійного проживання, одружений (а.с. 94), працевлаштований та позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 92); самостійно з`явився в судове засідання для розгляду клопотання слідчого про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою; не порушує встановлені оскаржуваною ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обов`язки та самостійно з`явився в судове засідання апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора.
Зазначені обставини свідчать про те, що застосований відносно ОСОБА_9 слідчим суддею запобіжний захід у виді особистого зобов`язання в достатній мірі може забезпечити належну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування.
Отже, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, наявність в зазначеному кримінальному провадженні доведеного ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також характеристику особи підозрюваного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є обґрунтованим.
Разом із тим, загалом обґрунтовано застосувавши відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя допустився помилки щодо зазначення певного строку його обрання з огляду на наступні положення закону.
Приписи ст. 179 КПК України визначають поняття та наслідки невиконання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, яке полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Вказана норма закону не передбачає можливості визначення строку застосування такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Натомість, ч. 6 ст. 194 КПК України визначає, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Системний аналіз Глави 18 КПК України свідчить про те, що запобіжними заходами, які обираються на певний строк є домашній арешт та тримання під вартою, оскільки законодавець визначив порядок продовження їх дії.

Разом з тим, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не може обиратися підозрюваному на певний строк, натомість строк дії мають лише покладені на підозрюваного в кожному конкретному випадку обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя необґрунтовано визначив строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_9 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи вищезазначене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати через допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України на певний термін, в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 177-179, 194, 370, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.05.2019 р., якою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 02.07.2019 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_9 строком до 02.07.2019 року наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів мобільного телефону;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4