Номер провадження: 11-кп/813/112/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 та заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2018 року в кримінальному провадженні за обвинувальним актом №0006530 від 20.09.2018 року, -

встановив:
оскаржуваною ухвалою:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, українець, не одружений, директор ДП «Одеський науково-виробничий центр екологічної безпеки», з вищою освітою, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

звільнений, від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 366-1 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006530 від 20.09.2018 р. відносно ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України закрите.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 , працюючи на посаді Директора Державного підприємства « Одеський науково-виробничий центр екологічної безпеки», будучи службовою особою, яка відноситься до уповноважених осіб на виконання функцій місцевого самоврядування, в період з 01.01.2017 р. по 01.01.2018 р., перебуваючи на території України, зокрема в м. Одесі, умисно не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік.

Відповідно до підпункту «а» п.2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами на яких поширюється дія цього Закону, є в тому числі, також особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: посадові особи юридичних осіб публічного права.

Досудовим слідством дії ОСОБА_7 , кваліфіковано за ст. 366-1 КК України за кваліфікуючою ознакою умисне неподання суб`єктом декларування, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, правильності кваліфікації його дій, вважає, що вказана ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що звільняючи ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дієвим каяттям, судом не враховано вимоги ст. 45 КК України та роз`яснення Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №1 від 23.12.2005 року, вказуючи на те, що на момент судового розгляду кримінального провадження в суді, ОСОБА_7 так і не подав зазначену декларацію та вказане свідчить про відсутність у останнього щирого каяття. У зв`язку з чим прокурор просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2018 року скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, фактичні обставини умисного неподання ОСОБА_7 , як особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування електронної декларації, встановлені судом першої інстанції та не заперечуються обвинуваченим. Оскільки зазначені обставини не оспорюються і в апеляційній скарзі прокурором, відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність щирого каяття ОСОБА_7 , апеляційний суд погоджується з ними, адже районним судом встановлено, що на момент розгляду кримінального провадження, ОСОБА_7 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, не подав.
Зазначене якраз свідчить про відсутність у ОСОБА_7 щирого каяття та бажання виправити ситуацію, що склалася.
При цьому, в ухвалі районного суду відсутні дані, які б вказували на те, що ОСОБА_7 надав органу досудового розслідування будь-яку допомогу у встановленні невідомих йому обставин кримінального провадження, зокрема з урахуванням того, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-1 КК України вчинене в умовах очевидності.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з твердженнями апеляційної скарги про те, що пояснення обвинуваченого щодо причин неподання ним своєчасно декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», направлені на уникнення кримінальної відповідальності та вважає неправильним застосування до ОСОБА_7 ст. 45 КК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування ст. 45 КК України знаходять своє підтвердження в матеріалах кримінального провадження.
Приймаючи до уваги комплекс законодавчих і організаційних заходів, пов`язаних із веденням в державі системної боротьби з корупцією, доводи обвинуваченого щодо його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки останній, будучи директором Державного підприємства «Одеський науково-виробничий центр екологічної безпеки», тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави, повинен неухильно дотримуватися загальних засад, направлених на забезпечення виконання законів України.
В той же час, апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 не вжив жодних заходів, направлених на виконання своїх обов`язків, як особи, уповноваженої на виконання функцій держави, що свідчить про свідомість його дій.
Вказані обставини спростовують висновки оскаржуваної ухвали щодо щирого каяття обвинуваченого та сприяння розкриттю злочину.
Таким чином, з огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що обвинувачений щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, а тому відсутні підстави застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 45 КК України.
Також апеляційним судом встановлені інші допущені районним судом суттєві порушення вимог КПК України, які у відповідності до вимог ч.2 ст.412 КПК України тягнуть за собою безумовне скасування рішення районного суду з призначенням нового судового розгляду.

У відповідності до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Оскільки в матеріалах справи технічний запис судового розгляду кримінального провадження не прослуховується в повному обсязі, зазначене свідчить про відсутність такого запису.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Встановлені апеляційним судом обставини, з урахуванням вимог п.3 ч.2 ст.412, п.1 ч.1 ст.415 КПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задовольнити апеляційну скаргу прокурора, ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2018 року, якою звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, у кримінальному провадженні №0006530 від 20.09.2018 року, а кримінальне провадження закрито скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження, в тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4