Провадження №1-кп/447/133/19
Справа №443/142/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2019 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві Львівської області матеріали кримінального провадження №0000429, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.06.2018, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жирова, Жидачівського району Львівської області, українця, громадянина України, з професійно- технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 23.05.2018 Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 5 років 6 місяців, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 345 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

14.06.2018 близько 09:30 год. ОСОБА_3 , умисно погрожував вбивством та застосуванням насильства начальникові сектору кримінальної поліції Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області майору поліції ОСОБА_6 та оперуповноваженому сектору кримінальної поліції Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7 , які прибули за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виконання вироку суду. Обвинувачений відмовився виконати законні вказівки працівників поліції, вийшов до них із будинку зі сокирою в руках і погрожував поліцейським вбивством та застосуванням насильства. Поліцейські сприймали такі погрози реально. Після цього, ОСОБА_3 зайшов у будинок та зачинився у ньому.

Такими діями, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 345 КК України погроза вбивством, насильством працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обвинувачений у судовому засіданні пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, вину у вчиненому не визнає, бажає дати свідчення. Будучи допитаним, вказав, що 14.06.2018 мати повідомила йому, що до них прийшли якісь люди, він, взявши палку, вийшов і вигнав їх з хати. Тоді взяв з літньої кухні сокиру і приніс до хати, сказав, що буде захищатись. ОСОБА_6 і ОСОБА_7 виганяв палкою, поліцейським не погрожував, сокирою не махав, про вирок суду знав.

Незважаючи на те, що обвинувачений не визнав себе винним у вчиненні інкриміноваого йому злочину, його вина доводисться дослідженими у судовому засіданні належними, допустимими та достовірними доказами, які у своїй сукупності є достатніми для визнання його винуватим. Зокрема, це такі докази.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 вказав, що 14.06.2018 разом із ОСОБА_6 прибув до дому ОСОБА_3 з метою виконання вироку від 23.05.2018, їх зустріла мати ОСОБА_3 та повідомила, що останнього вдома немає. За декілька хвилин з сокирою в руках вийшов обвинувачений, поводився агресивно, розмахував сокирою, погрожував вбивством, хоча вони показували йому посвідчення працівників поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що 25.05.2018 на виконання поступив вирок, виконання якого він доручив працівникам карного розшуку. Біля 10.00 год. 14.06.2018 на «102» поступило повідомлення від ОСОБА_6 , що обвинувачений сокирою погрожує вбивством. Приїхавши на місце інциденту виявив, що працівники поліції знаходяться на подвір`ї, ОСОБА_3 в будинку і через вікно погрожує всіх вбити. Підійшовши до вікна почав розмову із ОСОБА_3 , на його слова останній реагував агресивно, проте двері відчинив, зайшовши до будинку побачив сокиру, пояснив йому, що вирок має бути виконано.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 зазначив, що 14.06.2018 близько 10:00 год. на лінію «102» надійшло повідомлення, що ОСОБА_3 чинить опір, погрожує. Прибувши на місце події свідок побачив через вікно обвинуваченого, який з сокирою кричав до працівників поліції. Погрози обвинуваченого вважає реальними, в його присутності ОСОБА_3 показував сокиру та погрожував, що вб`є усіх хто зайде в будинок.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що був запрошений в якості понятого, ОСОБА_3 вів себе неадекватно, розмахував сокирою, погрожував працівникам поліції.

Потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що 18.06.2018 близько 06:00 год. він разом із ОСОБА_7 з метою виконання рішення суду щодо взяття ОСОБА_3 під варту прибули за місцем проживання обвинуваченого, де їх зустріла матір останнього, повідомила, що його немає вдома, з її слів кудись поїхав. Під час цього з будинку вийшов ОСОБА_3 із сокирою та погрозами. Погрози сприймались реально, тому вони відійшли і подзвонили на лінію «102» для виклику групи.

В ході судового розгляду було оглянуто повідомлення на телефонну лінію поліції щодо погрози вбивством від 14.06.2018, місцем вчинення злочину зазначено АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу обшуку від 14.06.2018, який був проведений за участі понятих: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у коридорі будинку АДРЕСА_1 було вилучено сокиру. Обушук був проведений на підставі ухвали слідчого судді від 14.06.2018, провадження №1-кс/443/285/18.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, який є додатком до протоколу обшуку житла, та проколу обшуку від 14.06.2018 встановлено, що 14.06.2018 в період з 11:28 год. до 11:42 год. за участю понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було проведено обшук житла обвинуваченого, в ході якого у коридорі цегляного будинку АДРЕСА_1 виявлено та вилучено сокиру.

Та обставина, що потерпілі станом на 14.06.2018 були діючими працівниками поліції підтверджується спеціальними жетонами №0062413 та №0062460, копії яких долучено до матеріалів кримінального провадження.

Те, що потерпілі 14.06.2018 виконували службові обов`язки підтверджується також вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.05.2018 у справі №443/739/17 ОСОБА_3 визнали винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.1 ст.125 КК України, за вчинення яких йому призначили покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Цим вироком змінено обвинуваченому запобіжний захід на тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Згідно з ухвалою Львівського апеляційного суду від 16.11.2018 вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.05.2018 залишено без змін.

В судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: копію паспорта та РНОКПП; вимогу про наявність судимостей; копію вироку від 23.05.2018; довідку про перебування на обліку у лікаря-психіатра та про неперебування на обліку у лікаря-нарколога; характеристику з місця проживання обвинуваченого, згідно з якою скарги на його поведінку не надходили; довідку з місця проживання, згідно з якою обвинувачений проживає зі своєю мамою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з вітчимом ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі ухвали слідчого судді від 24.10.2018 у кримінальному провадженні призначили амбулаторну судово-психіатричну експертизу. Згідно з висновком експерта від 07.11.2018 №506, обвинувачений потребує стаціонарного обстеження та проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

05.12.2018 слідчий суддя постановив ухвалу про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи обвинуваченого та 06.12.2018 постановив ухвалу про направлення обвинуваченого до медичного закладу для проведення зазначеної експертизи. Відповідно до висновку комісії експертів-психіатрів від 16.01.2019 №8 встановлено, що на час проведення експертизи ОСОБА_14 психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки розладу особистості емоційно нестійкого типу, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ним. Застосування примусових заходів медичного характеру обвинувачений не потребує.

Беручи до уваги те, що учасники судового провадження не оспорювали факт виявлення у житлі обвинуваченого речового доказу - сокири і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачений, правильно розуміють зміст цієї обставини та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а саме - дослідження речового доказу.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, свідків та потерпілих, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 345 КК України, як погроза вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неоднарозово судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, його вік, сімейний стан, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Судом встановлено, що обвинувачений хворіє на розлад особистості емоціно нестійкого типу, критеріями якого є: нестабільність настрою, схильність до афективних спалахів та зовнішньозвинувачувальних тенденцій. Тому, суд вважає, що наявність у обвинуваченого розладу особистості слід визнати обставиною, що пом`якшує покарання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначити йому покарання у виді арешту та на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.05.2018.

14.06.2018 у судовому провадженні №1-кс/443/284/18 на сокиру з дерев`яним топорищем довжиною 65 см було накладено арешт з забороною розпоряджатися та користуватися зазначеним майном. Враховуючи, вимоги ч.4 ст.174 КПК України зазначений арешт слід скасувати.

Відповідно до постанови від 14.06.2018 сокиру з дерев`яним топорищем довжиною 65 см. визнано речовим доказом та згідно розписки передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. На підставі ст. 100 КПК України вказану сокиру слід конфіскувати.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.05.2018 року, шляхом часткового складання призначених покарань та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбування покарання період з дня постановлення вироку до дня набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт майна, що був накладений згідно з ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14.06.2018.

Речовий доказ - сокиру з дерев`яним топорищем довжиною 65 см- конфіскувати.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1