Справа № 305/2218/14-к
Провадження по справі 1-кп/305/22/15

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 25.09.2015 року за №0000829 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого (проживає у фактичному шлюбі), маючого на утриманні 1 н/л дитину, військовозобов`язаного, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ст.395 КК України

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, тобто у самовільному залишенні особою місця проживання, з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд.

Зокрема, як зазначено у обвинувальному акті, ОСОБА_4 , будучи засудженим Рахівським районним судом Закарпатської області, 14.05.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді - 3 років обмеження волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного вироком покарання з терміном випробування на 1 рік, судимість не погашена і не знята, на шлях виправлення не став і знову повторно скоїв злочин при наступних обставинах.

Згідно ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 липня 2013 року, за ОСОБА_4 , встановлено адміністративний нагляд строком 24 місяці та встановлено такі обмеження: заборона відвідувати кафе, бари, ресторани та інші заклади, де дозволено роздрібну торгівлю спиртними напоями; заборона виходу з будинку (квартири) з 21.00 год. до 05.00 години; заборона виїзду за межі району без дозволу начальника Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області; з"являтись для реєстрації до Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області 1, 2, 3, 4, суботу місяця з 09.00 год до 18.00 год в службовий кабінет дільничого інспектора міліції. Однак, незважаючи на дане рішення суду, ОСОБА_4 , перебуваючи під адміністративним наглядом, в період з 01 вересня 2014 року, без дозволу Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області, самовільно залишив своє місце проживання та не прибув без поважних причин у визначений строк до місця проживання, чим своїми діями порушив правила адміністративного нагляду за особами, звільнених з місця позбавлення волі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України заперечив та показав суду. Після звільнення з місць позбавлення волі, він твердо став на шлях виправлення, вирішив для себе розпочати нове життя, не порушувати законів. Створив сім"ю (почав проживати у фактичному шлюбі з громадянкою ОСОБА_6 ). Окрім того, дав обітницю у церкві не вживати алкоголь, оскільки усвідомлював, що саме через алкоголь допускав життєві помилки, вчиняючи злочини. Станом на вересень 2014 року його співмешканка перебувала у стані вагітності, матеріально-побутовий рівень проживання його сім"ї на той час був важкий, тому, розуміючи, що попереду його очікують значні витрати (народження дитини) вирішив влаштуватися на роботу по найму в межах Рахівського району (урочище "Драгобрат"). Про прийняте рішення та можливість підзаробити коштів необхідних перед народженням дитини, особисто, при зустрічі, повідомив дільничного інспектора ОСОБА_7 , який відібрав від нього письмову заяву та пообіцяв особисто долучити її до матеріалів справи про адміністративний нагляд. Після чого поїхав на роботу. Увесь період перебування на роботі підтримував телефонний зв"язок з інспектором ОСОБА_7 . Через незначний період часу на його мобільний телефон зателефонував працівник Рахівського РВ УМВС ОСОБА_8 , який повідомив, що його розшукує міліція. Після почутого, одразу приїхав особисто в райвідділ, де дізнався, що стосовно нього розпочате провадження у справі за порушення встановленого адміністративного нагляду. Запевняє, що умислу на порушення адміністративного нагляду у нього не було, про це свідчить й той факт, що по першій вимозі сам прибув у райвідділ для з"ясування обставин, хоча усвідомлював, що, у випадку визнання його вини у цьому обвинуваченні, йому загрожує реальне позбавлення волі. Він лише хотів заробити кошти, щоб оплатити витрати пов"язані з пологами дружини та народженням дитини, просить його з-під обвинувачення виправдати.

Свідок ОСОБА_7 , будучи допитаним в ході судового слідства показав суду. Він, як дільничний інспектор Рахівського РВ УМВС України, був закріплений за адміннаглядним ОСОБА_4 . Так, у 2014 році, тривалий період часу (приблизно 1 місяць) на обвинуваченого скаржилися близькі родичі, мама та бабуся, з приводу зловживання алкоголем та хуліганських вчинків. Про таку поведінку ОСОБА_4 ним було складено рапорт, дату якого не пригадує. Після чого, приблизно через два тижні його зустрів ОСОБА_4 , який був нетверезий та висловлювався в його адресу погрози. Після цього випадку, він, виконуючи свої посадові обов"язки, періодично, у нічний час, навідувався по місцю проживання обвинуваченого по АДРЕСА_1 , де, зі слів матері та бабусі ОСОБА_4 довідався, що останній 01.09.2014 року, розбив вікна у вказаному будинку, та перейшов проживати до своєї співмешканки на АДРЕСА_2 . Він особисто ніякого дозволу ОСОБА_4 , на виїзд не надавав. Також зазначив, що письмової заяви від матері та бабусі ОСОБА_9 щодо неадекватної поведінки останнього не приймав, оскільки вони таку писати відмовилися.

Свідок ОСОБА_10 ствердила наступне. Їй відомо, що з 01 вересня 2014 року її син ОСОБА_4 ночував у жінки по вул. Лазівській, в м. Рахів, оскільки та очікувала народження їх спільної дитини. Дійсно, інспектор ОСОБА_7 приходив до неї додому, за адресою АДРЕСА_3 , де вона проживає останні 10 років, з матір"ю, яка є сліпою і не може самостійно пересуватися. Тоді, в розмові з дільничним, повідомила, що син підзаробляє на Драгобраті (смт. Ясіня, Рахівського району Закарпатської області). Вона особисто ніколи на сина не скаржилася, він в стані алкогольного сп"яніння до неї не приходив, не дебоширив, а навпаки, допомагав їй по господарству. За межі району чи області жодного разу не виїздив.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні ствердила, що проживає по сусідству з ОСОБА_4 , по АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 бачила завжди, коли він приходив додому, а чи ночував у будинку не знає. П"яним його не бачила, він не хуліганив, і ніхто з родичів та сусідів не скаржився на його поведінку. Одного разу, вона особисто повідомила ОСОБА_7 , який приходив до ОСОБА_4 , що останній на роботі.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні ствердила, що вона працює в КВІ Тячівського ДПтС інспектором. З моменту взяття на облік, ОСОБА_4 , ухилявся, не з"являвся, не відповідав на телефонні дзвінки, обов"язки не виконав, оголошувався у розшук, вносилося подання про заміну покарання, але в такому було відмовлено. Ці обставини їй відомі з матеріалів справи, оскільки вона в інспекції працює з лютого 2015 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбував покарання у місцях позбавлення волі. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 23.07.2013 року щодо нього встановлено адміністративний нагляд строком на 24 місяці.
З досліджених у ході судового слідства матеріалів справи адміністративного нагляду № 4 стосовно ОСОБА_4 вбачається, що останній постановлений на облік, як особа щодо якої встановлений адміністративний нагляд. Із листка контролю за додержанням встановлених обмежень піднаглядним (а.п. 181) термін нагляду зазначено у період з 23.07.2013 року по 23.07.2014 року. При цьому із записів у зазначеному вище листку слідує, що в період з 21.10.2013 року по 31.08. 2014 року ОСОБА_4 під час проведень перевірки додержання ним встановлених обмежень, знаходився за місцем проживання.
В матеріалах провадження також міститься реєстраційний листок на громадянина ОСОБА_4 (а.п. 108-109) у якому зазначається, що останній в період з 19.10.2013 року по 23.08.2014 року систематично з"являвся для реєстрації, про що свідчить його власноручний підпис.
Поряд з цим, у цьому ж реєстраційному листку № запису 42 міститься інформація щодо реєстрації ОСОБА_4 станом на 06.09.2014 року, де навпроти зазначеної дати вбачається власноручний підпис ОСОБА_4 , про явку як піднаглядної особи. Проте, на підписі неозброєним оком видно виправлення з наступним текстом " ОСОБА_4 не з"явився для відмітки". Таким чином з оглянутого документу, суд приходить до висновку, що станом на 06.09.2014 року ОСОБА_4 з"явився для реєстрації до дільничного інспектора міліції, тоді як ОСОБА_4 обвинувачено у порушенні адміннагляду у період з 01.09.2014 року.
Не ужгоджуються з фактичними обставинами справи та повністю спростовані в судовому засіданні пояснення свідка ОСОБА_7 про те, що на ОСОБА_4 постійно поступали скарги від його родичів та сусідів щодо неправомірної поведінки. Так, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні під присягою ствердили, що ОСОБА_4 вів себе адекватно, правопорушень не допускав, ні вони особисто, ні інші громадяни на нього не скаржилися. Така інформація спростовується рапортами ДІМ Рахівського РВ УМВС в тому числі і ОСОБА_7 , в яких зазначено, що ОСОБА_4 жодних порушень не допускав, скарг на нього з боку сусідів чи родичів не поступало (а.п. 118-121, 125-128, 130-136, 140-146, 148, 151, 154-156, 158-164, 167,174-180, 190).
Поряд з цим, судом встановлено, що свідок ОСОБА_10 , будучи зареєстрованою по АДРЕСА_1 (де проживає її син ОСОБА_4 ), фактично останні десять років проживає за адресою АДРЕСА_4 , у своєї сліпої матері, оскільки здійснює за нею догляд. Окрім показів даних ОСОБА_10 в судовому засіданні, обставини щодо місця проживання свідка, підтверджуються матеріалами тієї ж справи про адміністративний нагляд № 4 стосовно ОСОБА_4 (а.п. 124, 139, 149). Виникає запитання, яким чином інспектор ОСОБА_7 зміг відібрати пояснення від ОСОБА_10 по нібито встановленому її місцю проживання по АДРЕСА_1 (а.п. 113).
Як вбачається з обвинувального акту, підставою для внесення відомостей в ЄРДР стосовно ОСОБА_4 за ст.395 КК України, став рапорт інспектора ОСОБА_7 за самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до місця проживання. Між тим, згідно положень ч.1 ст.214 Кримінального процесуального Кодексу України, яка перебуває у взаємозв`язку з положеннями ч.1 ст.2 КК України, визначається, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Тому і підставою внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в контексті вказаних положень закону є саме фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального злочину. Це ж випливає і з пункту 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України №700 від 14 серпня 2012 р., згідно якого слідчий, прокурор зобов`язані невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Тобто, це мають бути заяви або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

Згідно ст.395 Кримінального Кодексу України кримінальна відповідальність особи, відносно якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, настає в разі самовільного залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання. Порушення інших правил адміністративного нагляду (обов`язків та обмежень, установлених для піднаглядних у статтях 9 та 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 1.12.1994року), що фактично вбачається з рапорту дільничого інспектору, тягне за собою лише адміністративну відповідальність, визначену ст.187 КУпАП.
Під самовільним залишенням піднаглядним місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 березня 1986 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про порушення правил адміністративного нагляду» із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 1993 року № 3, від 26 жовтня 1995 року №19, слід розуміти зміну ним без поважних причин і повідомлення працівників міліції, які здійснюють нагляд, місця проживання як у межах одного й того ж населеного пункту, так і виїзд без дозволу органу внутрішніх справ до іншого населеного пункту.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 в період з 07.09.2014 по 13.10.2014 року, з дозволу інспектора ДІМ ОСОБА_13 відлучився з свого місця проживання в урочище Драгобрат, в смт. Ясіня, Рахівського району з метою тимчасового заробітку коштів пов"язаних з очікуваними витратами по народженню дитини. Встановлено, що довідавшись в телефонному режимі про свій розшук ОСОБА_4 одразу з"явився у райвідділ, де надав пояснення. Умислу на ухилення від адміністративного нагляду у нього не було, і такого матеріалами провадження не доведено. Отже, тимчасова відсутність ОСОБА_4 за місцем проживання зумовлювалася об"єктивною причиною, і аж ніяк не ухиленням від адміністративного нагляду. Обставин та доказів, які б спростовували це, ні органом досудового розслідування, ні судом не встановлено.
Суб`єктивна сторона інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, характеризується прямим умислом і спеціальною метою - ухиленням від адміністративного нагляду. Залишення ж піднаглядним місця проживання, під яким розуміються будинок (квартира), в якому мешкає піднаглядний, з дозволу (за повідомленням) міліції або, хоча і без такого дозволу (повідомлення), але з поважних причин, складу злочину, передбаченого ст. 395 КК України, не утворює. Поважними причинами, які виключають відповідальність такої особи за вчинення вказаних дій за ст. 395 КК України, можуть бути будь-які життєві обставини, які мають бути піддані правовій оцінці. З урахуванням зазначеного суд погоджується з доводами обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що тимчасове залишення обвинуваченим свого місця проживання відбулася з поважних причин, без мети ухилення від адміністративного нагляду. Доказів на спростування цієї обставини стороною обвинувачення не надано.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обов`язок доказування цих обставин, відповідно до положень ст. 92 ч. 1 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.
Аналіз досліджених судом доказів як кожного окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, їх юридична оцінка свідчить про те, що жодного доказу про самовільне залишення піднаглядним ОСОБА_4 місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду представлені органом обвинувачення матеріали кримінального провадження не містять. Не встановлено таких і в ході судового розгляду. Сама ж по собі зміна місця проживання особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд, без доведення мети ухилення від адміністративного нагляду, а також неявка піднаглядного на реєстрацію, на що посилалась сторона обвинувачення як докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, не підтверджують пред`явленого обвинувачення і складу злочину, передбаченого ст.395 КК України, не містять.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст.62 Конституції України, кожен, хто обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, вважається невинуватим, поки його вина не буде доведена в законному порядку.
Відповідно до положень ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. В разі, якщо не доведено, що в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, а також при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу, ухвалюється виправдувальний вирок.
Трактуючи всі сумніви на користь обвинуваченого та аналізуючи наведені показання в сукупності та логічному зв`язку з точки зору вольової направленості дій ОСОБА_4 суд вважає, що в діяннях обвинуваченого ОСОБА_4 не міститься складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, його необхідно визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати.
Процесуальні витрати у справі відсутні, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в ході досудового розслідування та судового розгляду не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 з-під обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України - виправдати за відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

З оригіналом вірно,
Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1