Провадження № 1-кп/643/32/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

прокурорів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисника - ОСОБА_13 ,

обвинуваченого - ОСОБА_14 ,

розглянувши в залі суду в м. Харкові у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000089 від 19.02.2014 за обвинуваченням,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

- у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_14 , обвинувачується в тому, що у невстановленому місті, у невстановлений час, при невстановлених в ході досудового слідства обставинах ОСОБА_14 незаконно, маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, який став незаконно зберігати з метою збуту.

ОСОБА_14 маючи умисел, спрямований на незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, а також збут особливо небезпечних наркотичних засобів 26.03.2014 знаходячись на першому поверсі третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , з метою особистого збагачення за рахунок збуту особисто небезпечних наркотичних засобів, в ході проведення оперативної закупівлі, незаконно збув за 150 гривень ОСОБА_15 полімерний пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс. Цього ж дня, о 23 годині неподалік від будинку № 3 по бульвару Юр`єва в м. Харкові, ОСОБА_15 добровільно видав працівникам міліції полімерний пакет з рослинною речовиною, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 627 від 02.04.2014, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, масою 1,7429 грама, в перерахунку на суху речовину масою 1,6328 грама, який йому збув за вищевказаних обставин ОСОБА_14 .

Крім того, 28.05.2014 у невстановленому місті, в невстановлений час, при невстановлених в ході досудового слідства обставинах ОСОБА_14 незаконно, з метою подальшого збуту придбав за 520 гривень у ОСОБА_16 (матеріали стосовно якого, виділені в окреме провадження) чотири полімерних пакети, в яких знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який став незаконно зберігати з метою збуту.

Цього ж дня, ОСОБА_14 маючи умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів приблизно о 11:50 годин, знаходячись неподалік від будинку № 107 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові, з метою особистого збагачення за рахунок збуту особисто небезпечних наркотичних засобів, в ході проведення оперативної закупівлі, повторно незаконно збув за 720 гривень ОСОБА_15 чотири полімерних пакети, в яких знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Цього ж дня, о 12:05 годин на перехресті вул. Валентинівської і пр. Тракторобудівників в м. Харкові, ОСОБА_15 добровільно видав працівникам міліції чотири полімерних пакети, в яких знаходилась рослинна речовина, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 89 від 29.05.2014, є особливо небезпечним наркотичним засобом-канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 1,71 грама, 1,39 грама, 1,36 грама, 1,35 грама, загальною масою 5,81 грама, яку йому збув за вищевказаних обставин ОСОБА_14 .

Згодом, злочинна діяльність ОСОБА_14 була припинена співробітниками міліції, якими останній був затриманий 28.05.2014 о 12:10 годині біля будинку № 128 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові і у нього в ході подальшого обшуку в присутності двох понятих було виявлено та вилучено гроші в сумі 160 гривень, які він отримав від ОСОБА_15 за збут особливо небезпечних наркотичних засобів при вищеописаних обставинах.

Дії ОСОБА_14 органом досудового розслідування, кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 307 КК України, не визнав та пояснив суду, що 28.05.2014 близько 10 години, він перебував біля свого будинку, за адресою, АДРЕСА_2 , куди приїхав його знайомий ОСОБА_15 , та запропонував йому через годину поїхати на ставок, на що він погодився. Через деякий час ОСОБА_15 повернувся на таксі, за кермом якого сидів раніше невідомий йому чоловік. ОСОБА_15 повідомив йому, що вони біля «Класу» на куті по вул. Валентинівської та Тракторобудівників в м. Харкові зустрінуться зі знайомим ОСОБА_15 . Коли вони приїхали до ТЦ «»Клас», ОСОБА_15 вийшов з салону автомобіля, він залишився на задньому сідінні чекати. Через деякий час до автомобілю підійшли співробітники правоохоронних органів, які наділи на нього наручники, пересадили в іншу машину. При цьому провели його огляд, та при ньому нічого не було. Потім він був доставлений до себе до дому, за адресою: АДРЕСА_1 , де був проведений огляд квартири, в ході якого нічого не було знайдено, але у нього у боковому карміні було виявлено та вилучено 150 гривень, купюрами достоїнством по 50 гривень, 10 гривень в кармане надягнутої на нього сорочки. Обвинувачений зазначив, що не може пояснити походження 150 гривень, оскільки їх у нього раніше не було, а 10 гривень належали йому. Після чого у нього не зробили змив з долонь рук. Через деякий час він був в умовах ІВС. Змиви з долонь рук слідчий робив тільки 29.05.2014. Нікому він наркотичні засоби не збував, не продавав.

Обвинувачений наполягав у суді, що йому не надано слідчим, в ході досудового розслідування, для ознайомлення речових доказів по справі, письмові документи надані слідчим для ознайомлення без нумерації та опису, частково.

Стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_17 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 307 КК України були надані такі докази, а саме: показання свідків.

Свідок ОСОБА_18 , в суді показав, що він є оперативним співробітником служби внутрішніх справ. 28.05.2014 він приймав участь в слідчих діях в якості водія, в ході проведення яких, близько 14 години за його участю в присутності двох понятих був оглянутий закупний, гроші які йому видані в сумі 720 гривень оброблені люмінесцентною речовиною, та складані відповідні процесуальні документи. В цей же день, на перехресті вул. Блюхера та пр-ту Тракторобудівників в м. Харкові закупний пішов до парковки ТЦ «Клас», потім повернувся з пакетом, в якому знаходились наркотичні засоби, які він видав слідчій групі. В 12 годину 10 хвилин, був затриманий ОСОБА_14 , з яким вся слідча група направилася за адресою його мешкання, на вул. Танкопія в м. Харкові. У ОСОБА_14 виявлено та вилучено три купюри достоїнством по 50 гривень та одна купюра достоїнством 10 гривень. В квартирі більше нічого не вилучалися. Був складений протокол затримання, який він не бачив. Свідок додатково пояснив, що події закупівлі у ОСОБА_14 наркотичних засобів він не бачив, ініціатором цей закупівлі був ОСОБА_19 . Більш того, він не був присутній при видачі закупним наркотичних засобів, та не приймав участь у подіях.

Свідок ОСОБА_20 у суді показав, що у травні 2014 року він був запрошений до будівлі поліції, де в його присутності раніше незнайомому йому чоловіку видавали гроші. Потім усі присутні поїхали в район Салтовки в м. Харкові, де чоловік, якому видавали раніше гроші, підійшов до слідчої групи та надав декілька пакетів, які за його словами він придбав у ОСОБА_14 за видані гроші, та повідомив, що в пакетах знаходяться наркотичні засоби. Потім вся група разом з ОСОБА_14 направилася за адресою його мешкання, де був присутній він і ще один понятий. За цією адресою у ОСОБА_14 були виявлені та вилучені гроші, картки.

Показами свідка ОСОБА_21 , даними ним у суді про те, що у 2014 році на вулиці до нього підійшли співробітники внутрішніх справ та запропонували йому прийняти участь у слідчих діях в якості понятого, на що він дав свою згоду. За його участю, та присутністю ще одного понятого, був оглянутий закупний, якому видали 150 гривень, це був чоловік, якого він раніше не знав. Потім, в його присутності, закупний пішов, через деякий час повернувся та видав пакети , повідомив, що в них знаходиться конопля наркотичний засіб.

Показами свідка ОСОБА_22 , який у суді показав, що в літку 2014 року, в першій половині доби, він був запрошений в якості понятого, де в його присутності, біля ТЦ в районі Салтовки в м. Харкові, слідча група обшукала раніше незнайомого йому чоловіка, якому було видано приблизно 700 гривень, які були відксерокопійовані та помічені. Він бачив, що цей чоловік переміщувався на таксі разом з ОСОБА_14 , але не бачив у кого він щось покупав. Через деякий час, цей чоловік повернувся до слідчій групи, якій видав три поліетиленових пакета з наркотичним засобом. Потім поліція затримала ОСОБА_14 , та вся слідча група разом з ним поїхала до дома ОСОБА_14 , де у останнього були виявлені та вилучені гроші, а саме: 10 гривень та 20 гривень, телефон. Слідчий складав процесуальні документи, в яких він, як понятий, ставив свої підписи. Свідок у суді показав, що в його присутності на ОСОБА_14 тиск ніхто не оказував. Момент затримання ОСОБА_14 він не бачив.

Показами свідка ОСОБА_23 , даними ним у суді про те, що в осені 2014 року він перебував на б-рі Юр`єва в м. Харкові, де йому запропонували співробітники поліції прийняти участь в якості понятого в слідчих діях закупівлі наркотичних засобів, на що він погодився. В його присутності, та за участю іншого понятого, раніше незнайомому чоловіку поліція видала гроші в сумі приблизно 150 гривень, які заздалегідь були отксерокопійовані та помічені. Цей чоловік був відсутній близько однієї години, коли він повернувся, то видав пакети з наркотичними засобами. Потім слідчим складалися документи, в яких він, як понятий розписувався.

В суді було задоволено клопотання захисту, та допитана слідчий ОСОБА_24 , яка зазначила, що можливо був її рапорт, на підставі якого заведено НС(Р)Д. Документи, які могли були розсекречені, та надані обвинуваченому для ознайомлення. ОСОБА_14 ознайомлений з матеріалами справи в повному обсязі, та отримав опис документів. Речові докази передані на зберігання. При затримані ОСОБА_14 в її присутності, на нього ніякого тиску оказано не було. Крім цього Канівець зазначила, що в матеріалах справи є декілька технічних помилок, а саме: т.1 а.с.33, 35, 42, 52, 58, 62-66, 77, 81, 86, 87, 91, 104, 132, 156; т.2 а.с. 30, 166, 162. ОСОБА_24 показала, що захисник був залучений за першою вимогою ОСОБА_14

письмові докази обвинувачення:

-Витягами кримінального провадження №0000089 від 19.02.2014. Де зазначено: дата надходження заяви, повідомлення з іншого джерела 18.02.2014. Заявник: матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, кваліфікація ч. 2 ст.307 КК України. (т.1 а.с. 1, 2).

-Витягами з кримінальних проваджень №0000379 від 22.05.2014. (т.1 а.с.25-27).

- доручення заступника начальника начальника СУ ГУМВСУ в Харківській області від 19.02.2014 та дорученням заступника начальника СУ ГУМВСУ в Харківській області від 22.05.2014 про проведення досудового розслідування (т. 1 а.с.3, 28).

- повідомлення про початок досудового розслідування від 19.02.2014 та 22.05.2014 (том 2 а.с. 4,29);

-Клопотаннями про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 03.03.2014, 10.04.2014; постановами про проведення контролю за вчиненням злочину від 05.03.2014, 10.04.2014; дорученнями про проведення негласних слідчих ( розшукових) дії - контроль за вчинення злочину у формі оперативної закупки ( у порядку ст.40 КПК України) від 07.03.2014, 17.04.2014. (т.2 а.с. 100-105, 114-119).

-Клопотаннями про дозвіл на проведення негласної (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11.03.2014; дорученнями на проведення негласних слідчих дій ( у порядку ст.40 КПК України) від 18.03.2014; протоколами за результатами НС(Р)Д. від 16.05.2014, 29.05.2014, 16.06.2014 . (т.1а.с. 107-109, 129-141, 143-149, 152-153).

- протоколами за результатами проведення оперативно-розшукового заходу зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 16.01.2014,16.05.2014, 23.06.2014, та довідкою від 25.12.2013. ( т.1 а.с. 8-21, т.2 а.с. 143-149).

-постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 23.05.2014. (т.1 а.с. 32,33).

-Постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 06.06.2014. (т.1 а.с. 39-40).

-Постановою про заведення справи з документами щодо організації та проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні ;0000089 від 28.02.2014. (т.1 а.с.41).

- протоколами огляду покупця від 26.03.2014, 28.05.2014, відповідно до яких в присутності понятих, був оглянутий для проведення негласної слідчої (розшукової) дії ОСОБА_25 , предметів та речей, заборонених або вилучених з цивільного обороту не було виявлено, якому були вручені для оперативної закупки гроші в сумі 150 грн. номіналом 100 грн. ЗФ0733416, 50 грн. КЗ 7798334; видані гроші в сумі 720 гр. купюрами номіналом: 50 гр. серії ВЗ №4086375, 50 гр. серії ЕЮ №4400042, 50 гр. серії ЗГ №0687711, 50 гр. серії ЕЄ №5080949, 50 гр. серії №ПГ 8163750, 50 гр. серії РА №0997843, 50 гр. серії КК №1943318, 50 гр. серії КГ №0663923, 50 гр. серії КГ №5860685, 50 гр. серії КБ 8137345, 50 гр. серії КГ 8592550, 50 гр. серії АИ 9916007, 50 гр. серії ЗВ №8783317, 20 гр. серії КХ №6984271, 20 гр. серії ПБ №5933437, 10 гр. серії ИВ №7225202, 10 гр. серії ИГ №6869368, 2 гр. серії №КГ 1067398, 2 гр. серії ПА №4224055, 1 гр. серії ЄЗ №9755994, 1 гр. серії МГ №2119719, 1 гр. серії ИЕ №5165795, 1 гр. серії МГ №8160671, 1 гр. серії РЕ №5980141, 1 гр. серії НОМЕР_1 , які попередньо булі помічені спеціальною хімічною речовиною та з них зроблені ксерокопії, що відображено у протоколі. ( т.1 а.с. 111-112, 122-127)

- протоколами добровільної видачі від 26.03.2014, 28.05.2014 відповідно до яких 26.03.2014, 28.05.2014, в ході проведення оперативної закупки наркотичного засобу ОСОБА_25 видав полімерні пакети, з речовиною рослинного походження. ОСОБА_25 пояснив, що в них знаходиться наркотичний засіб - «каннабіс», яку він придбав в ході проведення оперативних закупок за 150 грн. та 180 гривень- відповідно. (том 2 а.с.113, 128);

-Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.05.2014, в ході проведення якого ОСОБА_15 заявив, що на фотознімку №2 впізнає ОСОБА_14 , який 26.03.2014, 28.05.2014 збув особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс. Впізнає ОСОБА_14 за формою та рисами обличчя. (т.1 а.с. 95-96).

-Клопотання слідчого, погодженого з прокурором про проведення обшуку від 23.04.2014, 23.05.2014, ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2014, 26.05.2014 якими задоволенні клопотання, та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с. 236-239).

-Даними протоколу обшуку від 28.05.2014, під час проведення якого за адресою мешкання ОСОБА_14 , а саме: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_14 виявлені та вилучені: з карману надягнутої на нього сорочки купюру 10 грн. НГ6869368; з правого зовнішнього карману сорочки дві сім картки МТС; з внутрішнього карману, надягнутих на нього шортів вилучені три купюри достоїнством по 50 грн.: ЗГ0687711, ЕЄ 5080949, ЄЮ4400042. (т.2 а.с. 5-8).

-Даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.05.2014, а саме ОСОБА_14 ( т.2 а.с. 28-36).

- Висновками судово-хімічної експертиз №89 від 29.05.2014,№ 627 від 02.04.2014 згідно до яких, рослинна речовина, яку добровільно видав « ОСОБА_15 » визнана особливо небезпечним наркотичним засобом-каннабісом, масою в перерахунку на суху речовину 1, 6328 гр., 1,71 гр., 1,39 гр., 1,36 гр., 1,35 гр. ( т.1 а.с. 135-136, 143-145).

-Висновком судово-хімічної експертиз за № 73 від 03.06.2014, згідно до якого, на поверхні грошових купюр сумою 400, 166, 150, 10 гривень, на ватних тампонах зі змивами з долонь рук ОСОБА_14 , на зразку ватного тампону, який представлений у якості зразка помітки грошових купюр, присутні нашарування спеціальної хімічної речовини, яка люмінесціює жовто-зеленим кольором. На поверхні контрольного ватного тампону нашарування спеціальної хімічної речовини відсутні. Спеціальна хімічна речовина, що виявлена на поверхні грошових купюр та спеціальна хімічна речовина, що виявлена на поверхні ватних тампонів зі змивами з долонь рук ОСОБА_14 , мають спільну родову належність між собою, а також зі спеціальною хімічною речовиною зразка помітки грошових купюр. (т.1 а.с. 158-161).

-Висновком судово-дактилоскопічної експертизи за №141 від 29.05.2014. згідно до якої, на поверхні представлених на дослідження об`єктах виявлений один слід пальця руки, розміром 13х18 мм, виявлений на поверхні полімерного пакета №2 та відкопійований на відрізок липкої стрічки розмірами 18х23мм, придатний для ідентифікації за ним особи, та залишений безіменним пальцем правої руки особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, а саме « ОСОБА_16 ». Інші сліди для ідентифікації особи не придатні. (т.1 а.с. 169-175).

-Постановами про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 29.05.2014, 18.06.2014, та квитанції про отримання на зберігання речових доказів за №729 від 14.06.2014 (т.1 а.с. 198, 203-204, 206).

- актом судово-наркологічної експертизи від 11.06.2014, згідно до якого ОСОБА_14 поставлений діагноз: психічні та поведінські розлади, в зв`язку з вживанням коноплі без синдрому залежності. Примусове лікування не потребує. (т.1 а.с. 195).

В реєстрі матеріалів досудового розслідування були зазначені інші свідки, судом в ході розгляду справи були неодноразово задоволенні клопотання прокурора про їх привід, про що свідчать відповідні ухвали суду. Незважаючи на вищевикладене, в порушення вимог ч.3 ст.23 КПК України, а саме, що сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом, ухвали суду про привід свідків не виконанні, та причини їх невиконання суду не повідомлені. Інших клопотань з цього питання від сторони обвинувачення та захисту до суду не надходило.

Суд вважає за необхідним навести, що судовий розгляд кримінального провадження проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що передбачено ч.1 ст.337 КПК України.

На підставі аналізу матеріалів справи у їх сукупності, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено винуватість ОСОБА_14 в інкримінованому йому обвинуваченні за епізодами від 26.03.2014, 28.05.2014, за ч.2ст.307 КК України, оскільки пред`явлене обвинувачення не знайшло свого підтвердження з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів.

Згідно зі ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Докази злочинної діяльності ОСОБА_14 органом досудового розслідування здобувалися, в тому числі, шляхом використання положень Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», у статті 5 якого передбачена можливість проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів для їх отримання.

Органом досудового розслідування для одержання доказів злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів та документування скоєння злочину збуту особливо небезпечного наркотичного засобу каннабіс, проводились негласні слідчі (розшукові) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_14 26.03.2014, 28.05.2014, незважаючи на те, що в матеріалах справи перебуває постанова прокурора відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області про проведення контролю за вчинення злочину від 14.04.2014, в якій доручено слідчому провести негласну слідчу (розшукову) дію контроль за вчинення злочину у формі оперативної закупки у період з 14.04.2014 до 14.06.2014, та від 05.03.2014 у період 05.03.2014 до 05.05.2014. (т.2 а.с.102-103,116-117). Інших постанов прокурора в матеріалах справи відсутні, що є порушення процесуальних норм, відповідно до порядку ст. 290 КПК України сторона обвинувачення не знайомила підозрюваного та його захисника з цими документами.

Відповідно до ч. 4 ст. 246 КПК України виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину.

Згідно порядку, визначеного ст.ст. 258, 269 КПК України, дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді аудіо-, відео контролю особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, за клопотанням прокурора чи слідчого за погодженням з прокурором, надається слідчим суддею, зазначеним в ст. 247 КПК України. Незважаючи на вищенаведене, в матеріалах кримінальної справи не містяться ухвал слідчих суддів Апеляційного суду Харківської області про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж мобільного зв`язку, а також аудіо-, відео-контроль ОСОБА_14 , та не були розсекречені та надані (відкриті) прокурором стороні захисту. Таким чином, в супереч порядку ст. 290 КПК України сторона обвинувачення не знайомила підозрюваного та його захисника з цими документами.

Крім цього, в протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 26.06.2014, відсутні відомості про надання ОСОБА_14 та його захиснику речових доказів. Більш того, в ході розгляду справи у суді на вимогу суду речові докази, а саме: наркотичні засоби суду, не надані.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

З огляду на положення ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року №12рп/2011 визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Враховуючи, що НСРД проводяться під час досудового розслідування за ініціативою сторони обвинувачення, ця сторона має їх у своєму розпорядженні, зокрема прокурор - процесуальний керівник цього розслідування. Згідно з ч. 2 ст. 36 КПК прокурор має повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування.

Відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України в разі, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові 16 січня 2019 року (провадження 13-37кс18), за наявності відповідного клопотання процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) і яких не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, оскільки їх тоді не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не було розсекречено на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні, але суд не має допустити відомості, що містяться в цих матеріалах кримінального провадження, як докази.

Отже, з вищенаведених положень вбачається, що не відкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів. За таких умов, коли стороні обвинувачення відомі всі докази, а сторона захисту не володіє інформацією про них до завершення розслідування, порушується баланс інтересів у кримінальному процесі.

За змістом норми ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, установленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Приймаючи до уваги факт не відкриття в порядку ст. 290 КПК України стороною обвинувачення ухвал, постанов, що були правовою підставою для проведення вищевказаних НСРД, то вищезазначені документи (письмові докази) та електронні носії сторони обвинувачення, а саме: протоколи за результатами проведення оперативно-розшукового заходу зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 16.01.2014,16.05.2014, 23.06.2014, та довідкою від 25.12.2013 з дії аудіо, відео контролю особи; протоколи огляду покупця від 26.03.2014, 28.05.2014; протоколи добровільної видачі від 26.03.2014, 28.05.2014 - є недопустимими доказами на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Стороною обвинувачення в якості речових доказів винуватості ОСОБА_14 у скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України надані носії аудіо та відеозаписи, які були отримані в результаті проведення НС (Р)Д спостереження за особою та контролем за вчиненням злочину.
Статтею 85 КПК України закріплено, що «Належними є докази, які прямо або непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів».
В ході дослідження судом речових доказів- носіїв аудіо та відеозаписів, крім наведеного вище, встановлено, що в порушення вимог статті 242 КПК України відповідна експертиза цих аудіо- та відеозаписів не проводилась; їх розшифрування відсутня.
Таким чином, по справі, у визначеному КПК України порядку, не встановлено, кому належать голоси на цих носіях інформації, між кім ведуться розмови та коли це відбувається.
Враховуючи, що вказані докази є недопустимими з підстав вимог ст.ст. 242, 290 КПК України, і суд не допускає відомості, що в них містяться, як докази, то відсутні підстави для оцінки вказаних доказів, як недопустимих, з інших підстав, які зазначались обвинуваченим.

Відповідно до ч. 5 ст. 101 КПК України висновки експертів не можуть ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

Оскільки предмети злочину (наркотичні засоби отримані в ході оперативних закупок 26.03.2014, 28.05.2014), які в подальшому долучені в якості речових доказів і піддані експертним дослідженням, були отримані з порушенням норм КПК України, тому вони не можуть бути використані як допустимі докази у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що стороною обвинувачення не надано допустимих доказів того, що предмети злочину, які в подальшому були піддані експертним дослідженням, і під час яких було встановлено, що останні є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 1, 6328 гр., 1,71 гр., 1,39 гр., 1,36 гр., 1,35 гр., та судово-хімічної експертизи за № 73 від 03.06.2014, судово-дактилоскопічної експертизи за №141 від 29.05.2014, також квитанція про отримання на зберігання речових доказів, а саме наркотичного засобу - є також недопустимими доказами.

Оскільки результати проведення негласних слідчих дій судом визнано недопустимими доказами, а показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , в тій частині, за якими вони давали показання, будучи понятими при документуванні результатів контролю за вчиненням злочину у виді оперативної закупки 26.03.2014, 28.05.2014 - є похідними від них, суд дійшов висновку, що дані показання також не можуть бути визнані належними та допустимими доказами.

З аналізу матеріалів кримінального провадження та з висновку прокурора, наведених у обвинувальному акті, вбачається, що обвинувачення, ґрунтується на результатах проведених 26.03.2014, 28.05.2014 оперативних закупок. Так, у суді був відсутній закупний.

Разом з тим, практика Європейського суду з прав людини, викладеної зокрема у справі «Раманаускас проти Литви», вимагає від судів перевіряти, чи не було у кримінальному правопорушенні підбурювання до його скоєння, оскільки це, на підставі ст.6 наведеної Конвенції, є недопустимим.

У цьому ж рішенні зазначено, що підбурювання до скоєння правопорушення має місце у випадку, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

Якщо діяльність негласних агентів усе ж можлива за наявності чітких обмежень та гарантій від зловживань, використання доказів, отриманих унаслідок підбурювання з боку працівників правоохоронних органів не можна виправдати суспільним інтересом, оскільки в такому випадку обвинувачений із самого початку може бути позбавлений права на справедливий судовий розгляд справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини - питання допустимості доказів у справі - це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам.

Суд, зі свого боку, повинен переконатися, що провадження в цілому і зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим. У такому випадку суд зобов`язаний не визначати, чи певні докази було отримано незаконно, а перевіряти, чи така «незаконність» не спричинила порушення іншого права, гарантованого Конвенцією.

Використання судом надалі таких джерел інформації для обґрунтування обвинувального вироку буде правомірним тільки в тому разі, коли є належні й достатні гарантії недопущення зловживань, зокрема коли встановлена чітка та прозора процедура надання дозволу на застосування таких оперативно-розшукових заходів, їх здійснення та контролю за цими діями, коли забезпечується і реалізується право на справедливий судовий розгляд справи, зокрема належне здійснення правосуддя, поширюється на всіх осіб незалежно від тяжкості вчинених ними злочинів. Гарантування права на справедливе здійснення правосуддя є однією з правових основ демократичного суспільства; ігнорування цього права не може виправдати поставлену мету.

Використовуючи такі ж критерії при прийнятті рішення у справі «Ванян проти Росії», Європейський суд з прав людини констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції оскільки в цій справі мав місце факт оперативної закупівлі наркотиків, що, на його думку, було підбурюванням, хоча відповідний оперативно-розшуковий захід провела приватна особа під прикриттям, організували та контролювали його здійснення правоохоронні органи.

Разом з тим, ч.2 ст.246 КПК України передбачено, що негласні слідчі (розшукові) дії проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб.

Чинний процесуальний кодекс України передбачає, що контрольована закупка є законною при дотриманні наступних умов: здійснення в рамках кримінального провадження щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину; проведення особою, якій надане таке право; прийняття рішення про проведення прокурором.

Викладена вище позиція Європейського суду з прав людини прямо втілена у чинній ст.271 КПК України, зокрема ч.3 вказаної статті встановлює, що під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Ця ж норма передбачає, що здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Крім того, ч.7 ст.271 КПК України встановлює вимогу, що прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених ст.251 цього Кодексу, зобов`язаний викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину.

Однак, в наведеній вище постанові прокурор посилається лише на те, що злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України неможливо задокументувати іншим шляхом, аніж проведенням оперативної закупівлі особливо небезпечного наркотичного засобу.

Згідно з ч. 7 ст. 223 КПК України працівники правоохоронних органів можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

З вищевказаних підстав не є допустимими та належними доказами показання свідка ОСОБА_24 (слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області) та свідка ОСОБА_18 (старшого оперуповноваженого УБНОН ГУМВС України в Харківської області) в тій частині, які стосувалися проведення відповідних слідчих (розшукових) дій - документуванні результатів контролю за вчиненням злочину у виді оперативної закупки.

Із викладених вище міркувань, зважаючи на недотримання встановленої КПК України процедури проведення оперативних закупок, похідні від них відомості, встановлені, зокрема: в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.05.2014, згідно з яким свідок-закупний ОСОБА_15 впізнав обвинуваченого, який 26.03.2014 та 28.05.2014 збув йому каннабіс ; в протоколі обшуку від 28.05.2014, під час проведення якого за адресою мешкання ОСОБА_14 , а саме: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_14 виявлено та вилучено: з карману надягнутої на нього сорочки купюру 10 грн. НГ6869368; з правого зовнішнього карману сорочки дві сім картки МТС; з внутрішнього карману, надягнутих на нього шорт вилучені три купюри достоїнством по 50 грн.: ЗГ0687711, ЕЄ 5080949, ЄЮ4400042 - не можуть бути визнані допустимими доказами через застереження, викладені у статті 86 КПК України.

При цьому, протокол огляду предметів та постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 29.05.2014, 18.06.2014, протокол затримання ОСОБА_14 від 28.05.2014, а також процесуальні документи, які виносились працівниками правоохоронного органу, зокрема, постанови, рапорти, повідомлення, доручення, листи, витяги з кримінальних проваджень, - не є належними та достатніми доказами, які б доводили винуватість ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за відсутності інших належних та допустимих доказів причетності обвинуваченого до вчинення цих злочинів.

Акт №437 судово-наркологічної експертизи від 11.06.2014, за результатами медичного обстеження ОСОБА_14 , також не є належним доказом того, що обвинувачений займався збутом канабісу.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Саме сторона обвинувачення має довести винуватість особи у вчиненні злочину. А усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Крім цього, обвинувальний акт не містить окремої кваліфікації органом досудового розслідування епізодів 26.03.2014, 28.05.2014. З цього приводу прокурор до суду з клопотаннями не звертався.

Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені в судовому засіданні, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів, що доводять вину обвинуваченого у вчиненні незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно, та незаконне придбання та зберігання небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, тому суд вважає не обґрунтованим обвинувачення ОСОБА_14 у вчиненні епізодів 26.03.2014, 28.05.2014, та які кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних засобів, вчинений повторно, у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_14 даних епізодів злочину.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У відповідності до ст. 3 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Вимоги справедливого судового розгляду у кримінальних справах, що містяться в статті 6 Конвенції, на думку Європейського Суду, ведуть до того, що публічні інтереси у сфері боротьби з обігом наркотичних засобів не можуть бути підставою для використання доказів, отриманих в результаті провокації зі сторони міліції. Якщо злочин був спровокований діями таємного агенту і ніщо не вказує на те, що він був би вчинений і без будь-якого втручання, то ці дії агенту вже є підбурюванням до вчинення злочину.

Частиною 2 ст. 1 КПК України встановлюється, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У частинах 1-4 статті 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 КК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 (справа №1-31/2011) положення статті 62 Конституції України спрямовані на забезпечення прав і свобод людини і громадянина, а саме: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України № 2135-XII від 18 лютого 1992 року «Про оперативно-розшукову діяльність» (далі № Закон № 2135-XII), особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

У вказаному рішенні Конституційного Суду України, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально - процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина друга статті 84 КПК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 99 КПК України матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону № 2135?XII, за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази. Ці вимоги належать і до фактичних даних, отриманих у ході проведення контрольованої та оперативної закупки, проведеної в межах оперативно-розшукової справи до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Згідно ч. 2 ст. 246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб.

Чинний процесуальний кодекс України передбачає, що контрольована закупка є законною при дотриманні наступних умов: здійснення в рамках кримінального провадження щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину; проведення особою, якій надане таке право; прийняття рішення про проведення прокурором.

Суду не було надано повних відомостей, які б підтверджували наявність у правоохоронних органів конкретних та об`єктивних підстав для проведення оперативних закупок наркотичних засобів у ОСОБА_14 , хоча зобов`язані були це зробити, оскільки відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 12.10.2012 року у справі «Веселова та інших проти Росії», якщо доказ є результатом негласної операції, такої, як оперативна закупівля наркотиків, органи влади повинні бути готовими продемонструвати, що у них були обґрунтовані причини для організації негласної операції. Наявність конкретних та об`єктивних підстав є обов`язковою умовою для здійснення негласних операцій, в тому числі і використання агентів під прикриттям.

Також, необхідно зазначити, що за змістом ст. 19 Конвенції суд контролює дотримання державами-сторонами Конвенції взятих на себе зобов`язань. Питання щодо допустимості доказів у справі - це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам. Суд, зі свого боку, повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим (рішення від 23 квітня 1997 р. у справі «ВанМехелен та інші проти Нідерландів»; рішення від 9 червня 1998 р. у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії»).

Хоча зростання рівня організованої злочинності й потребує адекватного реагування, право на справедливий судовий розгляд справи, зокрема на належне здійснення правосуддя, поширюється на всіх осіб незалежно від тяжкості вчинених ними злочинів. Гарантування права на справедливе здійснення правосуддя є однією з правових основ демократичного суспільства; ігнорування цього права не може виправдати поставлену мету (рішення від 17 січня 1970 р. у

Відкриття в умовах публічного і гласного судового розгляду в суді першої інстанції окремих матеріалів кримінального провадження, які існували на момент звернення до суду з обвинувальним актом, але не були відкриті стороні захисту, не означає їх автоматичну допустимість, оскільки за КПК України критерієм допустимості доказів є не лише законність їх отримання, а і попереднє відкриття матеріалів іншій стороні до їх безпосереднього дослідження у суді.

Частина дванадцята статті 290 КПК України фактично передбачає кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, яка реалізується в разі невиконання сторонами обов`язку щодо відкриття матеріалів. Вона полягає в тому, що в майбутньому суд не має права допустити відомості як докази у невідкритих матеріалах.

Враховуючи, що негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені, зокрема ст.ст. 260, 270, 271 цього Кодексу, проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, суд приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні не відкриття процесуальних документів на стадії завершення досудового розслідування та суду, на підставі яких було проведені негласні слідчі розшукові дії істотно порушило принцип змагальності сторін та баланс їх інтересів, а тому відповідні докази, щодо результатів контролю за вчинення є недопустимими.

Враховуючи, що ці процесуальні документи, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій існували та були відомі слідчому і прокурору на час завершення досудового розслідування, слід дійти висновку про те, що перешкод для їх відкриття стороні захисту не існувало.

Всупереч цьому процесуальні документи не були відкриті стороні захисту на стадії завершення досудового розслідування та судового розгляду.

Враховуючи, що відкриттю стороні захисту крім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що стороною обвинувачення забезпечено не було, суд приходить до висновку, що відомості, які містяться, у процесуальних документах, не можуть бути визнані допустимим доказами, оскільки докази були здобуті з істотним порушенням права особи на захист ( ст. 86, 87 КПК України).

Як вбачається з даного кримінального провадження, прокурор не заявляв у суді першої інстанції клопотання про дослідження вищезазначених матеріалів, незважаючи на те, що ці матеріали стали відомі не після судового розгляду, а були відомі від початку досудового розслідування.

А відповідно до ст. 87 КПК України докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, є недопустимими.

Необхідно наголосити, що відповідно до п. 2.10 «Інструкції про порядок оперативної закупівлі наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» затвердженої наказом МВС України №023/0134 для проведення оперативної закупівлі використовуються грошові кошти МВС, СБУ України та інші засоби. Їх отримання та використання здійснюється у відповідності з відомчими нормативними актами МВС, СБУ.

Суду не надано корінець платіжного доручення, який би видало ВФРЕВ УМВС України у Харківській області, та який би свідчив про видачу працівникам СУ ГУМВС України у Харківській області витрат спеціального призначення по даному кримінальному провадженню для проведення оперативної закупівлі у ОСОБА_14 , що є грубим порушенням кримінально-процесуального законодавства.

Отже, при відсутності витрат спеціального призначення працівники СУ ГУМВС України об`єктивно не могли видати покупцю оперативної закупки грошові кошти, що необхідні для проведення оперативної закупівлі у обвинуваченого.

Згідно з статтею 9 КК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

На переконання суду органи досудового слідства належним чином не дотримались цих вимог закону.

Так, в порушення вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» та нормативно-правового акту який регулює порядок проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів, після оперативної закупівлі група затримання блокує та локалізує продавця з метою запобігання його зникненню з місця події, передачі інформації засобами зв`язку, чи знищенню речових доказів. Після затримання продавця у нього в присутності понятих вилучаються гроші, про що складається протокол, та провадиться дослідча перевірка. В порушення цих вимог органи міліції провівши оперативну закупку 26.03.2014, доцільність якої є незрозумілою, ОСОБА_14 не затримували і нічого у нього не вилучали. Посилання на те, що відповідно до внутрішніх наказів завжди повинні провести першу закупівлю без затримання, лише доводять те, що ОСОБА_14 до збуту наркотичного засобу і в цей день не причетний. Не один із свідків не бачив передачі наркотичних засобів.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року №9, визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачене у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_14 інкримінованих йому суспільно небезпечних діянь не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який також знайшов свій вияв і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпції факту.

На підставі викладеного, всебічно, повно дослідивши обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, даючи правову оцінку встановленим по кримінальному провадженню обставинам, суд вважає, що доводи обвинувачення не знайшли свого об`єктивного підтвердження, наведені стороною обвинувачення доводи ґрунтуються на припущеннях та на доказах, здобутих з порушенням процесуального закону, які не відповідають критеріям допустимості і законності, а з урахуванням позиції ОСОБА_14 , про те, що він не вчиняв злочинів, приймаючи до уваги вимоги ст. 62 Конституції України, суд вважає, що належних, достатніх та допустимих доказів на спростування його тверджень стороною обвинувачення не було надано, а усі сумніви стосовно доказування вини трактуються на користь обвинуваченого.

З урахуванням наданих обвинуваченням і досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не було надано переконливих, належних і допустимих, доказів вчинення інкримінованих ОСОБА_14 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, наведені ж органом досудового розслідування докази ґрунтуються лише на припущеннях, а тому ОСОБА_14 слід виправдати з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.

Клопотань про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_14 до суду не надходило, та судом не вбачається підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_14 до набрання вироком суду законної сили.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування, суд залишає за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 8, 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 11, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_14 визнати невинуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України по епізодам від 26.03.2014, 28.05.2014 та виправдати у зв`язку із недоведеністю вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування у розмірі 1751 (однієї тисячі сімсот п`ятдесят однієї) гривні 69 копійок - залишити за рахунок держави.

Речові докази: мобільний телефон NOKIA, дві сім картки мобільних операторів «МТС», «Кіївстар», які направлені на зберігання до камери схову СУ ГУМВС України в Харківській області повернути власникам; гроші в сумі 720 грн. купюрами номіналом: 50 грн. серії ВЗ №4086375, 50 грн. серії ЕЮ №4400042, 50 грн. серії ЗГ №0687711, 50 грн. серії ЕЄ №5080949, 50 грн. серії №ПГ 8163750, 50 грн. серії РА №0997843, 50 грн. серії КК №1943318, 50 грн. серії КГ №0663923, 50 грн. серії КГ №5860685, 50 грн. серії КБ 8137345, 50 грн. серії КГ 8592550, 50 грн. серії АИ 9916007, 50 грн. серії ЗВ №8783317, 20 грн. серії КХ №6984271, 20 грн. серії ПБ №5933437, 10 грн. серії ИВ №7225202, 10 грн. серії ИГ №6869368, 2 грн. серії №КГ 1067398, 2 грн. серії ПА №4224055, 1 грн. серії ЄЗ №9755994, 1 грн. серії МГ №2119719, 1 грн. серії ИЕ №5165795, 1 грн. серії МГ №8160671, 1 грн. серії РЕ №5980141, 1 грн. серії ЄИ №1796383, які передані до УФОБУ ГУМВС України в Харківській області передати в рахунок держави; полімерний пакет з биркою та полімерним пакетом, в якому знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору, полімерний пакет з з биркою та чотирьома полімерними пакетами, в яких знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору; чотири полімерних пакета, в яких знаходяться ватні тампони з нашаруванням речовини світло-сірого кольору та ватні тампони без нашарувань, бирки з пояснювальними написами, які передані на зберігання до камери схову ВРЗ УМЗ ГУМВС України в Харківській області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_14 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1