У Х В А Л А

04.09.2019 року м.Мостиська

єдиний унікальний номер 448/567/19
провадження №1-кп/448/123/19
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська кримінальне провадження за №0000183, внесене у ЄРДР 13 квітня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.305 та ч.2 ст.309 КК України,

учасники справи:
прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник-адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.305 та ч.2 ст.309 КК України.

04.09.2019 року, через канцелярію суду, від прокурора ОСОБА_4 надійшло клопотання, котре він підтримав в судовому засіданні, про продовження запобіжного заходу - домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, строком на два місяці обвинуваченому ОСОБА_3 , посилаючись при цьому на те, що ризики ухилення обвинуваченого від суду не усунуті, строк дії запобіжного заходу спливає 17.09.2019 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні частково заперечили щодо продовження запобіжного заходу - домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю. Просили виключити з переліку обов`язки... «здати на зберігання до відповідного органу документи, що дають право на виїзд за кордон», оскільки вважають, що даний обов`язок позбавить обвинуваченого можливості виїхати в РП для придбання ліків та інших промислових і продовольчих товарів необхідних для нього.

Суд, розглянувши клопотання, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Продовжуючи строк дії запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177, 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження домашнього арешту обвинуваченому до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження обвинуваченому строку домашнього арешту, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно з вимогами ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно до ч.6 ст.181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Як встановлено судом, 17.05.2019р. ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області задоволено клопотання прокурора та обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у нічний час доби, із застосуванням електронних засобів контролю.

Надалі, зокрема 08.07.2019 року ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 той же такий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи питання про продовження строків домашнього арешту, суд оцінює тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, враховуючи дані про особу обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у нічний час доби, із застосуванням електронних засобів контролю.

Даний запобіжний захід є найбільш прийнятним, враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченогост.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт, в судовому засіданні не встановлено.

Відтак, суд приходить до переконання, що такий запобіжний захід є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_3 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та зможе забезпечити реалізацію обвинуваченим права на працю, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження і суспільному інтересу.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання чи продовження запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У зв`язку з наведеним, суд вважає покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, зокрема: - прибувати до суду за кожною вимогою; - не відлучатися з постійного місця проживання ( АДРЕСА_1 ) без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; - здати на зберігання до відповідного органу документи, що дають право виїзду за кордон.

Сторона захисту просить не продовжувати дію обов`язку ОСОБА_3 про здачу на зберігання до відповідного органу документу, що дає право на виїзд за кордон.

Щодо доводів сторони захисту в частині недоцільності покладення на обвинуваченого обв`язку передбаченого п.8 ч.5 ст.194 КПК України, то суд виходить з такого, що по-перше, такий обов`язок за своєю суттю є пропорційним, помірним та таким, що не становитимуть надмірний тягар для обвинуваченого, а тому дасть змогу уникнути встановленим ризикам та, по-друге, при наявності у обвинуваченого відповідних документів про необхідність виїхати в РП для придбання ліків та інших промислових та продовольчих товарів, тощо, слідчий та/або прокурор за згодою суду не позбавлені змоги надати йому документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну для такої поїздки визначивши конкретні часові проміжки.

За таких обставини, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду клопотання, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку щодо питань, які підлягають доказуванню у даному випадку, вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню з вищевказаних підстав у цьому судовому рішенні.
Керуючись ст.176-178, 181, 194, 331 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу - домашнього арешту - задовольнити.
Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід - домашній арешт, в нічний час доби, - з 22:00 год. по 07:00 год., із застосуванням електронних засобів контролю, строком на 2 (два) місяці, тобто до 17.11.2019 року включно, а саме після спливу строку дії попередньої ухвали суду від 08.07.2019 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з постійного місця проживання ( АДРЕСА_1 ) без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідного органу документи, що дають право виїзду за кордон;

Виконання ухвали суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити співробітникам Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1