ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2550/19 Справа № 180/2533/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000427 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської області, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 4120 гривень та моральну шкоду в сумі 20000 гривень.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
22.06.2018 року о 21 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходились на площадці п`ятого поверху під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , де в цей час між ними та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувалась суперечка, яка стала переростати у взаємні образи та штовханину.
Так, ОСОБА_7 бачучи що між його співмешканкою ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розпочалась штовханина, та в цей момент, в нього раптово виник злочинний умисел на заподіяння будь-яких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 . Так, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, діючи умисно, в цей же день, тобто 22.06.2018 року о 21 години 42 хвилини, знаходячись у вищезазначеному місці, ОСОБА_7 обома руками штовхнув ОСОБА_9 в праве плече з заду, внаслідок чого, остання відчула сильну біль в лівій опорній нозі, а саме в нижній третині лівої малогомілкової кістки та, від болю присіла на підлогу сходів.
Внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я.
Не погоджуючись з вказаним вироком, перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що відповідно до висновку експертизи № 223-Е-У, виявлене у потерпілої ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому нижньої третини лівої малогомілкової кістки відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Зазначене тілесне ушкодження утворилося від ударної дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі (ударах) об такий (такі).
Вказує, що суд першої інстанції у порушення вимог кримінального процесуального законодавства, при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, не встановив механізм та обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, не зазначив, які саме тілесні ушкодження спричинені потерпілій.
Обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_11 та потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого, захисника та потерпілої, відповідно до вимог ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм кримінального процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Отримання мотивованого судового рішення є одним із елементів права на справедливий суд, проголошеного та зазначеного в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З врахуванням зазначеного, невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема, у справі Кузнєцов та інші проти Росії від 11.01.2007 року, та у справі Гірвісаарі проти Фінляндії від 27.09.2001 року, де зазначено, що вмотивованість судового рішення пов`язана з належним здійсненням правосуддя, тобто у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких воно ґрунтується.
Згідно з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення; форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі.
Так, при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, суд першої інстанції мав перевірити: чи мало місце діяння у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність воно передбачене; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Відповідно до встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, 22.06.2018 року о 21 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , знаходились на площадці п`ятого поверху під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, обома руками штовхнув ОСОБА_9 в праве плече з заду, внаслідок чого, остання відчула сильну біль в лівій опорній нозі, а саме в нижній третині лівої малогомілкової кістки та, від болю присіла на підлогу сходів.
Внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_7 у своїх поясненнях вказав, що він ніяких ударів потерпілій ОСОБА_9 не наносив, ніяких протиправних дій щодо неї не вчиняв, про зламану ногу ОСОБА_9 дізнався лише після допиту в поліції.
Потерпіла ОСОБА_9 в суді першої інстанції пояснила, що 22.06.2018 року у неї стався конфлікт із її сусідкою ОСОБА_10 та її чоловіком ОСОБА_7 , в ході якого ОСОБА_10 , вдарила її по нозі, а обвинувачений ОСОБА_7 сильно штовхнув її в плече, від чого вона впала на коліна, відбула сильний біль у нозі та характерний хруст.
Свідок ОСОБА_12 у суді першої інстанції пояснила, що у потерпілої ОСОБА_9 сталася сварка з обвинуваченим ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_10 , яка штовхала потерпілу в плече, в той же час потерпілу штовхнув обвинувачений, вона підвернула ногу, впала та зламала ногу, було чути хруст.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 223-Е-У від 23.11.2018 року, виявлене у потерпілої ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому нижньої третини лівої малогомілкової кістки відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Зазначене тілесне ушкодження утворилося від ударної дії тупого предмету (предметів) або при ударі (ударах) об такий (такі).
Проте, як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 374 КПК України, при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, не встановив механізм та обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 та не зазначив, які саме тілесні ушкодження спричиненні потерпілій.
На переконання колегії суддів, допущені судом першої інстанції порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними і такими, що перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
У той же час, усунути ці порушення у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості, оскільки клопотання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, учасниками апеляційного провадження не заявлялось.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що за таких обставин суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості самостійно виправити допущені судом першої інстанції порушення.
Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного.
Порушення судом першої інстанції вищезазначених засад кримінального провадження не відноситься до передбаченого в ч. 1 ст. 415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Проте, відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2, 10, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України.
З метою забезпечення належного дотримання під час судового розгляду саме цих загальних засад кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у суді першої інстанції.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: