Провадження № 1-кс/537/2023/2019
Справа № 537/4199/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 року м. Кременчук

Слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук клопотання слідчого СВ ВП №1 КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 щодо підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, одружений, не має зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
в с т а н о в и в :
07.11.2019 року до суду звернувся слідчий СВ ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 05.10.2019 року за №0001841, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.10.2019 року близько 19 год. 05 год. поблизу під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин через боргові зобов`язання брата потерпілого ( ОСОБА_9 ), виникла сварка, у ході якої у ОСОБА_5 виник умисел на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_7 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 дістав з кишені куртки ніж, та тримаючи останній у правій руці умисно, з метою позбавлення життя іншої людини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, з достатньо великою силою наніс не менше 2 ударів в область серця потерпілого, який був повернутий обличчям до нападника.
Від отриманих ушкоджень ОСОБА_7 впав спиною на асфальтове покриття. В цей час ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, підійшов до потерпілого, та усвідомлюючи, що останній перебуває у безпорадному стані, наніс ще не менше 2 ударів ножем в область тулубу потерпілого.
Вказаними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_10 тілесне ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини в область серця, що спричинило гостру масивну внутрішню та зовнішню крововтрату, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та від яких потерпілий помер в автомобілі швидкої медичної допомоги.
За вказаним фактом 09.10.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.
Також досудовим розслідуванням встановлено, що після нанесення ножових поранень ОСОБА_7 до останнього, який лежав спиною на асфальтовому покритті неподалік під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 , підійшла його дружина ОСОБА_8 та схилилася над потерпілим. В цей час у ОСОБА_5 , який щойно вчинив умисне вбивство ОСОБА_7 , виник умисел на протиправне заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , тримаючи ніж у правій руці, умисно, з метою позбавлення життя іншої людини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, наніс не менше трьох ударів ножем в життєво важливі органи ОСОБА_8 , а саме два проникаючі колото-різані поранення грудної клітки справа та непроникаюче колото-різане поранення правої поперекової ділянки. Вказаними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки справа, правобічного травматичного гемопневмотораксу, непроникаючої колото-різаної рани правої поперекової ділянки, травматичного шоку 1-2 ступеня.
Після нанесення вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , вважаючи, що виконав усі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, а саме спричинення смерті потерпілій ОСОБА_8 , залишив місце вчинення злочину. Однак смерть потерпілої ОСОБА_8 не наступила з причин, які не залежали від волі ОСОБА_5 , оскільки потерпілій своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.
За вказаним фактом 09.10.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у закінченому замаху на умисне, протиправне, позбавлення життя іншої людини ( ОСОБА_8 ), вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство ( ОСОБА_7 ).
В обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, зібрано докази, а саме: протокол огляду місця події на місці вчинення злочину від 05.10.2019 року; протокол прийняття заяви ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.10.2019 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 , яка вказувала, що саме ОСОБА_5 наніс ножем поранення їй та її чоловіку ОСОБА_7 , після чого зник з місця скоєння злочину на автомобілі ВАЗ; протокол пред`явлення особи для впізнання потерпілій ОСОБА_8 , при проведенні слідчої дії потерпіла вказала саме на ОСОБА_5 , як на особу, що наніс їй та її чоловіку удари ножем; протоколи допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; відповідь з Комунального некомерційного медичного підприємства «Кременчуцька міська лікарня «Правобережна» щодо діагнозу ОСОБА_8 ; протокол обшуку автомобіля ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 , який по орієнтуванню проходив як автомобіль, на якому злочинці зникли з місця скоєння злочину щодо ОСОБА_17 ; протокол огляду трупа ОСОБА_7 ; протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_18 , власника автомобіля ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 ; протокол огляду місця події від 06.10.2019, де виявили покинутим автомобіль ВАЗ, а також іншими доказами в їхній сукупності.
В обґрунтування наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, із врахуванням обставин, встановлених в ст.178 КПК України, слідчим зазначено наступне.
ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів проти життя осіб, за які законом передбачене максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі.
ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, ухиляється від слідчого, який проводить досудове розслідування кримінального провадження №0001841 від 05.10.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (кримінальне провадження №0000675), та ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України (кримінальне провадження №0001841).
В клопотанні зазначено, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу, свідків в даному кримінальному провадженні. Так, потерпіла ОСОБА_8 прямо вказує на ОСОБА_5 як особу, що спричинила їй та її чоловіку ножові поранення. Також працівники БПП у м. Кременчуці УПП в Полтавській області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вказують, що до даних кримінальних правопорушень причетний безпосередньо ОСОБА_5 , що може спонукати підозрюваного незаконно вплинути на потерпілу та свідків з метою зміни в подальшому показань на свою користь, або продовжити свою злочинну діяльність з метою доведення до кінця умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_8 .
Крім того, ОСОБА_5 є особою працездатного віку, однак ніде не працює, постійного джерела доходу не має. Наведене вказує на відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, на можливість продовження ним злочинної діяльності.
Слідчий просив не застосувати до ОСОБА_5 інші більш м`які запобіжні заходи, оскільки ними не може бути забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного. Тому слідчий просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину проти життя особи.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з мотивів, що викладені в ньому. За наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, які характеризують особу, просили застосувати щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину проти життя особи, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів без встановлення розміру застави, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним в клопотанні ризикам.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не визнав свою причетність до інкримінованого йому злочину. Заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Стверджував, що відсутні ризики, встановлені в ст.177 КПК України, для застосування щодо нього найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.
Захисник адвокат ОСОБА_6 вважав необґрунтованою повідомлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України. Вказував на непричетність ОСОБА_5 до цих злочинів. Обґрунтовував відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для обрання щодо ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою. Просив обрати щодо підозрюваного менш суворий запобіжний захід.
При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що він показання дає добровільно, до нього не застосовувалося насильство у даному кримінальному провадженні.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
Згідно витягу з ЄРДР № 0001841 від 05.10.2019, до реєстру внесені відомості наступного змісту: «05.10.2019 року близько 19 год. 05 хв. невстановлена особа, перебуваючи біля під`їзду №3 будинку №8 по вул. О. Білаша в м. Кременчуці спричинила тілесні ушкодження в область грудної клітки ОСОБА_7 , 1970 р.н., від яких останній помер в автомобілі швидкої медичної допомоги" та «05.10.2019 року близько 19 год. 05 хв. невстановлена особа, перебуваючи біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 нанесла декілька ножових поранень ОСОБА_8 , 1971 р.н., в область життєво важливих органів, внаслідок чого остання була госпіталізована до ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.9).
09.10.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у злочині, передбаченому ч.1 ст.115 КК України, по факту вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 , а також у злочині, передбаченому ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, по факту закінченого замаху на умисне, протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 , вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство ОСОБА_7 . За дані злочини передбачено максимальне покарання довічне позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В ст. 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
В ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини. При цьому слідчий суддя вважає, що досудовим слідством зібрані вагомі докази на підтвердження причетності ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється. Так, причетність до злочину, який інкримінується підозрюваному ОСОБА_5 , підтверджується в тому числі протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.10.2019 року; протоколом огляду місця події від 05.10.2019 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , яка вказувала, що саме ОСОБА_5 наніс удари ножем їй та її чоловіку ОСОБА_7 , після чого зник з місця скоєння злочину на автомобілі ВАЗ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.10.2019 року, зі змісту якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_5 як особу, що наніс ножем удари їй та її чоловіку ОСОБА_7 ; протоколом огляду трупа ОСОБА_7 від 05.10.2019 року та від 06.10.2019 року; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 №862 від 07.10.2019 року; повідомленням Комунального некомерційного медичного підприємства «Кременчуцька міська лікарня «Правобережна» щодо діагнозу ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 ; протоколом обшуку автомобіля ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 від 07.10.2019 року; протоколом огляду трупа ОСОБА_7 ; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_18 від 06.10.2019 року; протоколом огляду місця події від 06.10.2019 року, де виявили автомобіль ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 .
З наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_5 вбачається, що він раніше був знайомий з ОСОБА_8 , між ними не було негативних стосунків. А тому суд не вбачає підстав вважати, що потерпіла ОСОБА_8 мала підстави давати неправдиві показання з метою оговорити ОСОБА_5 .
Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконний вплив на потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.
Щодо доводів підозрюваного про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
При вирішенні клопотання слідчий суддя з дотриманням положень ст.178 КПК України враховує особу підозрюваного.
Так ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочину середньої тяжкості проти авторитету органів державної влади за насильство щодо працівника правоохоронного органу (ч. 2 ст.345 КК України), особливо тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи (ч.3 ст.187 КК України), тяжких злочинів проти громадської безпеки та проти здоров`я особи (ч.1 ст.263 КК України, ч.1 ст.101 КК України 1960 року), злочину невеликої тяжкості проти правосуддя за порушення правил адміністративного нагляду (ст.395 КК України).
В останнє ОСОБА_5 звільнився від відбування покарання у виді позбавлення волі 08.05.2018 року. Проте після звільнення ОСОБА_5 вже повідомлено про підозру у вчиненні нових тяжкого та особливо тяжких злочинів. А саме ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (кримінальне провадження №0000675), та повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України (кримінальне провадження №0001841).
В кримінальному провадженні №0000675 від 15.09.2019 року постановою слідчого СВ Кременчуцького відділення поліції Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області від 26.09.2019 року ОСОБА_5 оголошено в розшук. Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.09.2019 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (а.с.93, 73).
Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про наявність ризиків, що ОСОБА_5 може перешкоджати органам досудового слідства у встановленні істини у кримінальному провадженні чи ухилитися від органів досудового розслідування, оскільки з повідомленої підозри та матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 після нанесення ножових поранень подружжю ОСОБА_17 зник з місця злочину та переховувався від органів досудового слідства, не проживав зі своєю сім`єю. ОСОБА_5 був затриманий працівниками правоохоронних органів в м. Суми.
На думку слідчого судді, наведені факти дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та продовжити злочинну діяльність.
Також слідчий суддя оцінює суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому та імовірну можливість продовження ним протиправної поведінки щодо потерпілої ОСОБА_8 . Так, згідно з повідомленою підозрою ОСОБА_5 не довів до кінця свій прямий умисел на вбивство ОСОБА_8 з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілій було своєчасно надано медичну допомогу.
На теперішній час потерпіла ОСОБА_8 фактично є єдиним очевидцем вчинення щодо неї та її чоловіка ОСОБА_7 особливо тяжких насильницьких злочинів проти життя особи, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, за які передбачено максимальне покарання довічне позбавлення волі. Потерпіла ОСОБА_8 прямо вказувала, що цей злочин вчинив саме ОСОБА_5 . А тому слідчий суддя вважає достатніми підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_8 з метою перешкоджати встановленню істини у справі.
Крім того, ОСОБА_5 є особою працездатного віку із задовільним станом здоров`я, однак ніде не працює, що свідчить про відсутність у нього постійного джерела доходу, а відповідно спростовує його твердження про можливість утримання ним дружини з її неповнолітніми дітьми із законних джерел доходу. І навпаки такий факт підтверджує наявність ризику продовження ОСОБА_5 злочинної діяльності для утримання своєї сім`ї.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого та прокурора, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику, передбаченому статтею 177 цього Кодексу. Особисте зобов`язання, на думку слідчого судді, не забезпечить уникнення ризиків та не забезпечить належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 з наведених вище підстав. Письмових звернень про поручительство від осіб, що заслуговують на довіру, до суду не надходило. Слідчий суддя також вважає неможливим застосування домашнього арешту до ОСОБА_5 , оскільки він раніше ухилявся від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим оголошувався в розшук, засуджувався за вчинення насильства проти працівників правоохоронних органів, а також за порушення правил адміністративного нагляду.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що слід застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою в межах строку досудового слідства, тобто на 33 дні з моменту його затримання 06.11.2019 року до 08.12.2019 року включно, без визначення застави.
З огляду на наведене, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 198, 376, 492 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою строком на 33 дні, починаючи з моменту затримання з 06 листопада 2019 і до 08 грудня 2019 року включно в межах строку досудового розслідування, без визначення застави.
Зобов`язати слідчого СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.
Встановити строк дії даної ухвали, в межах строку досудового розслідування до 08.12.2019 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1