Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/2936/19
Провадження № 1-кп/644/637/19
ВИРОК
Іменем України

29 листопада 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.05.2018 року №001154, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Балаклія Харківської області, громадянина України, раніше не судимого, освіта середньо-спеціальна, розлученого, що має неповнолітню дитину, 2004 року народження, перебуває в цивільному шлюбі, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01.04.2018 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_5 , знаходячись біля магазину, що розташований за адресою вулиця Сергія Грицевця, 27-а, в м.Харкові, в ході конфлікту з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виник на ґрунті особистих неприязнених відносин, діючи з необережності, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх запобігання, завдав ОСОБА_4 один удар ззаду в область щелепи, від чого останній впав та вдарився головою об тротуарну плитку. В результаті дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №08-326/2018 від 12.03.2019 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: гострої закритої тяжкої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ контузії розмірами 35х38 мм базальних відділів обох лобових часток, яка розгорнулась на тлі множинних вогнищ гіалінозу судинного походження в субкортикальних відділах обох гемісфер головного мозку, що являється небезпечним для життя та відноситься до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню.

Обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що свою провину визнає, визнає частково цивільний позов, не мав на меті завдавати тілесні ушкодження потерпілому, як впав потерпілий він не бачив, дійсно його виштовхував з магазину. В магазині, що розташований за адресою вулиця Сергія Грицевця, 27-а, в м.Харкові, працює його цивільна дружина. Він 01.04.2018 року приблизно о 15.00 годині привів до дружини доньку, потім пішов по своїх справах. В магазині знаходились потерпілий та свідок ОСОБА_8 , вони вживали алкоголь, гучно розмовляли, він їм зробив зауваження. Через деякий час після того, як він пішов, зателефонувала дружина, була схвильована, казала, що їй та дитині погрожують. Він швидко прибіг до магазину, побачив там потерпілого, дружина та дитина ховались у підсобці. Потерпілий поводився агресивно, лаявся, на зауваження залишити магазин не реагував, інших відвідувачів в приміщенні не було, ОСОБА_8 вже вийшов. Тоді він виштовхнув його з магазину, ударів не наносив, можливо зачіпив його коли виштовхував в ліву частину, як саме впав потерпілий не бачив. Майже одразу йому повідомив ОСОБА_8 , що потерпілий лежить на дорозі, у нього кров. Вони надавали йому в двох допомогу, винесли з магазину стілець та посадили його, умивали водою, приводили до тями, він був контактний, кивнув, що сам підведеться, швидку не викликали, та ОСОБА_8 відвів його додому. Згоден відшкодувати витрати на лікування.

Винуватість обвинуваченого також підтверджується письмовими доказами у справі, показаннями потерпілого, свідків.
Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що він в той день ходив у гості до приятеля, вжив алкоголь, але не багато, зайшов по дорозі додому до магазину, де побачив знайомого ОСОБА_8 , стояли в магазині, спілкувались, нікому не погрожував, не лаявся, зауваження продавщиця робила іншим відвідувачам, потім почав виходити з магазину та на сходах відчув удар зі спини в голову в область щелепи, внаслідок удару він впав, втратив свідомість. Хто саме вдарив його він не бачив, але окрім обвинуваченого нікого не було та саме він виштовхував його. Коли прийшов до тями, він сидів на стільці, йому в обличчя бризкали водою, це був обвинувачений. ОСОБА_8 допоміг йому дійти додому. В лікарні він опинився лише через день, оскільки коли прийшов додому просто приліг відпочивати, від госпіталізації відмовлявся.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною потерпілого, дійсно, 01.04.2018 року чоловік пішов у гості до друга, а коли повернувся приблизно о 17.00 годині мав садно на голові, вся одежа була брудною, мала плями, він був нетверезий, її здивувало, що чоловік пішов в квартиру, яку вони знімали раніше, вона його уклала спати, його трясло, укрила ковдрою, проспав весь день. На наступний день, він почувався також недобре, боліла голова, викликали швидку, але від госпіталізації чоловік відмовився, ліг далі відпочивати, потім приїхала поліції. Зі слів чоловіка поліції чула, що він був на дні народження, потім зайшов в магазин, сперечався словами, потім прийшов до тями вже коли його поливав водою ОСОБА_10 та продавщиця, претензій не мав. Також зі слів чоловіка знає, що коли він повертався додому проходив повз цей магазин, там є продаж алкоголю на розлив, він побачив знайомого ОСОБА_10 , той запросив його випити, були нібито інші люди, які голосного спілкувались, їм продавщиця робила зауваження. Чоловік не зловживає алкоголем, може випити раз на місяць. Швидка забрала чоловіка до лікарні лише 03.04.2018 року, оскільки він поводився дивно. Під час лікування витрачали кошти, обвинувачений допомоги не надавав. Безпосередньо обставин нанесення тілесних ушкоджень не бачила, про те, хто та за яких обставин вдарив чоловік їй не казав, дізналась про це лише від слідчого.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він є сином потерпілого, батько вживає алкоголь 1-2 рази в тиждень, інколи вживає алкоголь у друга. Знає, що батько пішов 01.04.2018 року на день народження до друга, коли батько повернувся він спав. Коли побачив батька він був в крові, зі слів матері батька побили, як казав батько матері побили в наливайці поряд із домом. На наступний день викликали швидку батькові, але він від госпіталізації відмовився, приїжджала поліція, батько також написав відмову. На третій день батько поводився дивно, пам`ятав події 2007 року, швидка в цей день його госпіталізувала.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона перебуває в цивільному шлюбі із обвинуваченим, вони спільно виховують її доньку. 01.04.2018 року вона була на робочому місці в магазині, що розташований за адресою АДРЕСА_3 , назви він не має, в магазині продається алкоголь на розлив. В магазині були свідок ОСОБА_13 та потерпілий, вони вживали алкоголь. Потерпілий часто буває в магазині, вживає алкоголь, в той день вони перебували в магазині з ОСОБА_8 хвилин 40, пили горілку грам 200. При цьому, потерпілий дуже голосно розмовляв, виражався нецензурно, вона робила йому зауваження, інших відвідувачів не було. Потім, чоловік привів їй доньку, а сам пішов по справах. Потерпілий почав залякувати її, погрожував їй та доньці, вона сховалась у підсобці із донькою, зателефонувала чоловікові, який прибіг до кафе, вимагав обох залишити магазин, ОСОБА_8 вийшов сам, а потерпілий лаявся, не хотів виходить, чоловік виштовхав потерпілого на вулицю. Потім чоловік їй повідомив, що потрібен стілець та вода, оскільки потерпілий впав, вдарився головою та втратив свідомість. Коли вона вийшла на вулицю потерпілий лежав поряд з ганком, біля нього були чоловік та ОСОБА_8 . Як саме впав потерпілий вона не знає.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що в 2018 році, було тепло, він перебував в приміщенні магазину поряд із ринком на ОСОБА_14 , був там з ранку, вживав пиво з друзями, потім вони пішли. В приміщення зайшов потерпілий ОСОБА_15 . В приміщенні вже були продавець та її донька. ОСОБА_15 був в стані сильного алкогольного сп`яніння, дуже голосно говорив, продавщиця його просила залишити приміщення. ОСОБА_15 просив вийти на вулицю обвинувачений, та вже на вулиці відбулась подія. Потерпілий сам поліз з кулаками, а обвинувачений був тверезий. Коли все це відбувалось він вже вийшов на вулицю та перебував на відстані близько 2-х метрів від входу, а потерпілий розмахував кулаками, обвинувачений просив його вийти, штовхав його, потім побачив, як потерпілий впав та лежав на тротуарній плитці, а обвинувачений допомагав йому підвестись, просили в магазині воду, витирали його, а потім обвинувачений попросив його відвести додому. Він взяв його під руку та повів додому, на підході до під`їзду потерпілий попросив самостійно зайти в будинку, не хотів щоб його бачили сусіди. Коли йшли потерпілий йому казав, що його вдарили та він впав. Окрім нього, потерпілого, обвинуваченого, продавщиці та її доньки, більше нікого в магазині в момент інциденту не було. Самого удару він не бачив, але потерпілий сам впасти не міг.
Також провина ОСОБА_5 підтверджується письмовими документами:
Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.05.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , із фото таблицею до нього, який пояснював, що дійсно під час зустрічі із знайомим ОСОБА_8 в приміщенні магазину, що розташований за адресою вулиця Сергія Грицевця, 27-а, в м.Харкові, він розмовляв дуже голосно, оскільки ОСОБА_8 дуже погано чує. Чув, як реалізатор магазину телефонувала свому чоловіку та скаржилась на них. Через деякий час він та ОСОБА_8 вийшли на вулицю та знаходились біля магазину, до нього підійшов чоловік реалізатора на ім`я ОСОБА_15 , та завдав йому один удар кулаком лівої руки в область щелепи зліва зі спини, після чого він впав на землю, яка була вкрита тротуарною плиткою, втратив свідомість.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи №08-326/2018 від 12.03.2019 року, відповідно до якої за даними медичної документації у ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження: гостра закрита тяжка черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ контузії (розмірами 35х38 мм за даними МР-сканерів головного мозку від 04.04.2018 року) базальних відділів обох лобових часток, яка розгорнулася на тлі множинних вогнищ обох гемісфер головного мозку. Це ушкодження, як інерційна травма, утворилося, щонайменше від однієї ударної дії тупого предмету з розповсюдженою або відносно розповсюдженою поверхнею, яка не відобразила в травмі своїх індивідуальних ознак, що враховуючи локалізацію зон контузії (протиудару) речовини головного мозку, можливо при падінні навзнак із співударом потилицею о площину, що також відповідає локалізації забою м`яких тканин в тім`яно - потиличній ділянці посилання на який існує в медичній документації. Травма утворилась незадовго до госпіталізації ОСОБА_4 до лікувального закладу 04.04.2018 року, особливості перебігу такої травми, в цілому, не виключають вірогідність її утворення і під час подій 01.04.2018 року. За ступенем тяжкості ця травма, враховуючи об`єм ушкодження речовини головного мозку, її клінічні прояви (ускладнилася психомоторним збудженням і пригніченням свідомості до стану оглушення), і така, що потребувала комплексної терапії, являється небезпечною для життя та відноситься до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню згідно до п.п.2.1.2.а., 2.1.3. в) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. Вірогідність утворення травми голови у ОСОБА_4 від удару кулаками або ногами сторонньої особи, враховуючи її об`єм можна виключити. Не виключена можливість отримання вищеописаних тілесних ушкоджень при падіння ОСОБА_4 з висоти власного зросту, як із попереднім наданням його тілу прискорення (поштовхом тощо), так і без нього. Але є відсутність даних щодо існування будь-яких інших ушкоджень на тілі ОСОБА_4 (в тому числі на обличчі) обмежує експертну комісію в більш конкретній відповіді на питання ухвали. Свідчення ОСОБА_4 , на які він посилається в протоколі проведення слідчого експерименту за його участю від 19.05.2018 року в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним у частині способу спричинення та механізму утворення встановленої у нього травми.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.04.2019 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , з фото таблицею до нього, відповідно до якого обвинувачений пояснив, що у дверях входу у магазин він зіштовхнувся із потерпілим, який протягнув до нього руки, тоді він схопив його за одяг та штовхнув у лівий бік від себе, при цьому він спиною почав задкувати від нього у лівий бік, як впав потерпілий не бачив, побачив, коли той вже лежав на спині на тротуарній плитці, біля нього лежала вставна щелепа, а із рота текла кров. Він поклав до карману вставну щелепу ОСОБА_4 , умив його, потім у супроводі ОСОБА_8 потерпілий пішов додому.

В ході розгляду справи з урахуванням показань обвинуваченого та потерпілого, висновку експертизи, було встановлено, що удар був завданий потерпілому зі спини в область щелепи, удару в область обличчя не завдавалось, тому судом встановлено саме завдання удару в область щелепи ззаду, відповідні обставини не впливають на обсяг обвинувачення та кваліфікацію.

Суд вважає, що вина обвинуваченого доказана, його дії слід кваліфікувати за ст.128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, що яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а також відомості які характеризують його особу. Судом враховується вік обвинуваченого, раніше він не судимий, має середньо-спеціальну освіту, є автослюсарем, на обліку лікаря психіатра, нарколога не знаходиться, має міцні соціальні зв`язки, перебуває в цивільному шлюбі, виховує дитину цивільної дружини, окрім того має неповнолітню дитину від першого шлюбу ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає із матір`ю, має батьків пенсіонерів, мати обвинуваченого має статус ветерана праці, батько обвинуваченого має статус ветерана праці, ветерана війни, учасника бойовий дій, за місце проживання обвинувачений характеризується задовільно. Судом враховується ставлення обвинуваченого до вчиненого, він каявся, не розраховував, що це потягне за собою такі наслідки, вибачався перед потерпілим. А також думка потерпілого, який суду пояснив, що він лише просить відшкодування витрат на лікування за наданими чеками, просить не позбавляти волі обвинуваченого, так сталось, він просив не ламати життя людині.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено. Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Враховуючи встановлені судом обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України визначивши іспитовий строк. Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання
Відповідно до вимог ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. В рамках кримінального провадження потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 25000 гривень. В обґрунтування позову потерпілий посилався на те, що він від дій обвинуваченого отримав тілесне ушкодження, внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні, лікувався амбулаторно та витрачав кошти на ліки.

Дослідивши докази за поданим цивільним позовом, суд приходить до наступного.

Потерпілим надано суду копії чеків на придбання медпрепаратів для проходження лікування на загальну суму 8719,08 гривень, суду було надано оригінали вказаних чеків. В ході розгляду справи обвинувачений не заперечував того факту, що виштовхував потерпілого, імовірно вдарив зі спини ліворуч, потім побачив, що той лежить на дорозі, внаслідок його дій потерплий потрапив до лікарні, витрачав кошти на придбання медпрепаратів, рекомендації до яких містяться в копії медичної картки, яка долучена до справи разом із висновком експертизи.

Тобто, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди потерпілому підлягає частковому задоволенню на суму наданих чеків та квитанцій щодо витрат на придбання медпрепаратів та оплату мед послуг, а саме в сумі 8719,08 гривень.

Запобіжний захід не обирався, судових витрат та речових доказів в провадженні немає. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання у вигляді

2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в сумі 8719 (вісім тисяч сімсот дев`ятнадцять) гривень 08 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Головуючий: суддя ОСОБА_1