29.05.2019 Справа № 482/804/19
н/п 1-кп/490/624/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
27 травня 2019 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
провівши підготовче судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №8000612 від 31.08.2018 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України,
В С Т А Н О В И В:
14 травня 2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва з Миколаївського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України.
Ухвалою суду від 15 травня 2019 року призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, посилаючись на те, що досудове розслідування проведено у відповідності до вимог КПК України. Також заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 .
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до судового засідання не з`явилися, подали письмові заяви про здійснення підготовчого розгляду без їх участі.
Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду. Водночас, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Суд, вислухавши думку учасників справи, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, інші долучені до них документи приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд повертає обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Вимоги до складання та змісту обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування встановлюються статтями 291 та 109 КПК України відповідно.
Відповідно до ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, у випадку погодження з ним останнього, а у самому обвинувальному акті, наряду з іншим, повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, розмір завданої кримінальним правопорушення шкоди, тощо.
Згідно зі ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та розумність його строків, а за ст.283 цього Кодексу, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинення кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Як слідує з положень ст.91 вказаного Кодексу, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та вид і розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди, що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, а формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, згідно з диспозицією певної статті КК України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а за змістом п.13 ч.1 ст.3 цього ж Кодексу, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленим цим Кодексом.
Проте, при складенні й погодженні наданого на розгляд суду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 , ані слідчим СВ Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , ані прокурором Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , яка затверджувала обвинувальний акт, наведені вище вимоги закону дотримані не були, оскільки викладене у зазначеному акті формулювання обвинувачення є неконкретним , що у свою чергу позбавляє суд можливості роз`яснити його обвинуваченому та визначити межі судового розгляду.
Так, у формулюванні обвинувачення, що викладено в обвинувальному акті наведені відомості про інкримінування обвинуваченому ОСОБА_4 вчинення злочинів за ч.3 ст.185 КК України, проте органом досудового розслідування та прокурором не конкретизовано предмет злочину, замість цього зазначені "продукти харчування, пляшки з горілкою та сигарети". Таке формулювання не дає змоги зрозуміти, які саме речі та предмети були викрадені та будь-яким чином їх ідентифікувати під час судового розгляду. Крім того в обвинувальному акті при визначенні загальної суми заподіяної потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 8149,20 грн. не зазначено вартості кожної одиниці майна цієї потерпілої, яке було предметом злочинних посягань. Посилання прокурора на наявність таких відомостей в акті інвентаризації, що є в матеріалах кримінального провадження лише підтверджує ту обставину, шо такі відомості були відомі стороні обвинувачення та могли бути викладені в обвинувальному акті.
Крім того, як вбачається з обвинувального акту, в ніч з 19.08.2018р по 20.08.2018 року, точніше невідомо ОСОБА_4 перебуваючи разом з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділено в окреме провадження, ІНФОРМАЦІЯ_3 на зупинці громадського транспорту в м. Нова Одеса, Новоодеського району Миколаївської області. При цьому ОСОБА_4 достовірно знаючи, що його товарищі, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, є неповнолітніми, шляхом обману, яке виразилось в обіцянці, щодо не притягнення останніх до кримінальної відповідальності втягнув неповнолітніх в злочинну діяльність шляхом пропозиції скоїти крадіжку на території Новоодеського району, на що вони надали свою згоду.
Тобто, при викладенні обвинувачення за ч. 1 ст.304 КК України ОСОБА_4 інкримінується втягнення до злочинної діяльності не тільки неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а й особи, анкетні дані якої не зазначені в обвинувальному акті. Зазначене в свою чергу призводить до неможливості встановити, що така невизначена особа є неповнолітньою, водночас ця обставина входить до обсягу обвинувачення, що пред`явлений ОСОБА_4 . Доводи прокурора, що матеріали кримінального провадження щодо цієї особи виділені в окреме провадження не звільняють сторону обвинувачення від зазначення її анкетних данних, для можливості під час судового розгляду встановлення її віку, що є необхідним для здійснення кваліфікації за ст. 304 КК України.
Відповідно до вимог ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
В порушення вимог ч.2 ст. 109 КПК України у реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000612 відсутні:
-відомості про залучення ОСОБА_6 в якості потерпілої;
-відомості про залучення ОСОБА_7 в якості потерпілого;
Всупереч п.1 ч.2 ст.109 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено проведення такої процесуальної дії як роз`яснення прав потерпілім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також відсутні дані про надання доступу до матеріалів захиснику ОСОБА_11 в порядку 290 КПК України.
В обвинувальному акті вказано, що судові витрати у кримінальну провадженні відсутні, хоча в реєстрі матеріалів кримінального провадження вказані відомості щодо проведення судових експертиз №716,717,718.
Крім того, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 04.08.2018 року було проведено огляд місця події, допит свідка ОСОБА_12 , допит потерпілого ОСОБА_13 однак в обвинувальному акті дата вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 вказана - в ніч з 19.08.2018 року по 20.08.2018 року. В обвинувальному акті не зазначена потерпіла ОСОБА_13 , хоча в реєстрі є відомості про неї.
Вказані вище обставини приводять суд до переконання про невідповідність обвинувального акту наведеним вимогам КПК України, а допущені при його складанні недоліки виключають можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду, а тому на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України, виходячи із передбачених ч.6 ст.9, п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення учасникам судового процесу право на справедливий судовий розгляд справи, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст. 304 КК України підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Крім того, прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою закінчується, а підстав для зміни запобіжного заходу немає, та наявні ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України. ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжких кримінальних правопорушень, найсуворіша санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Обвинувачений може незаконно впливати на свідків, оскільки обвинуваченому відоме місце їх мешкання. Інший запобіжний захід не може гарантовано запобігти ризикам відповідно до ст.177 КПК України.
Згідно ч.1,3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи, що судове провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто до 06 червня 2019 року, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_4 , не даючи оцінки жодному доказу зібраному у справі та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України, а саме - ризику втечі та переховування від суду з огляду на суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання винним; ризику незаконного впливу на свідків, які ще не допитані судом; ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, доходить до висновку про доцільність продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 години 00 хвилин 24 липня 2019 року.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом на теперішній час не встановлено.
За таких підстав, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 109, 291, 314 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000612 від 31.08.2018 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України- повернути начальнику Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області.
Клопотання прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою - задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , продовжити до 24 липня 2019 року включно.
Повний текст ухвали буде оголошений 29 травня 2019 року о 16 год. 00 хв.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1