Ухвала
Іменем України

28 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 658/3455/17
провадження № 51-5477 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11 квітня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року щодо нього,
в с т а н о в и в:
За вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11 квітня 2019 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Славне Горностаївського району Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст.191, ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі КК) на підставі ст. 70 цього Кодексу до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 роки.
За обставин, установлених судом та детально викладених у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_4 визнано винуватим за те, що він будучи призначеним на посаду начальника виробництва фермерського господарства «Травень», 4 серпня 2017 року, в денний час, знаходячись на своєму робочому місці на території елеваторного комплексу ФГ «Травень», діючи умисно, переслідуючи прямий умисел, керуючись корисливим мотивом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном з метою особистого збагачення заволодів товарно-матеріальними цінностями ФГ «Травень» та обернув їх на свою користь, шляхом надання завідомо незаконної вказівки підпорядкованому йому працівнику ФГ «Травень» - трактористу ОСОБА_5 , який був не обізнаний щодо його намірів, перемістити за межі території елеваторного комплексу ФГ «Травень» пожарну мотопомпу з двигуном Газ-24, вартістю 12 000 грн, де в подальшому заволодів нею, спричинивши фермерському господарству «Травень» матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім цього, ОСОБА_4 , діючи повторно, 9 серпня 2017 року, в денний час, знаходячись на своєму робочому місці на території елеваторного комплексу ФГ «Травень» заволодів товарно-матеріальними цінностями ФГ «Травень» та обернув їх на свою користь, шляхом надання завідомо незаконної вказівки підпорядкованим йому працівникам ФГ «Травень» - трактористу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були не обізнані щодо його намірів, поїхати до сушарки ДСП -50, зняти звідти електродвигун потужністю 30 кВт, вартістю 11 250 грн, та перемістити до майстерні, яка розташована на території елеваторного комплексу ФГ «Травень», де в подальшому заволодів вказаним електродвигуном, спричинивши фермерському господарству «Травень» матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Херсонський апеляційний суд ухвалою від 10 жовтня 2019 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишив без задоволення, а вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11 квітня 2019 року без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 ставить вимогу про скасування оскаржених судових рішень, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що його дії безпідставно кваліфіковано за частинами 2, 3 ст. 191 КК, вказує, що доказів про належність викраденого майна на праві власності ФГ «Травень» під час судових розглядів не здобуто, а суди першої та апеляційної інстанцій на вказані обставини уваги не звернули.
Перевіривши доводи касаційної скарги та судові рішення, суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно з положеннями ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
З матеріалів кримінального провадження видно, що доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 стосовно незаконності вироку щодо нього є аналогічними доводам, на які він посилався у своїй апеляційній скарзі.
Спростовуючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо необґрунтованості його засудження за частинами 2, 3 ст. 191 КК, апеляційний суд навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку злочинним діям засудженого.
Погоджуючись із висновками місцевого суду, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частинами 2, 3 ст. 191 КК, за наведених у вироку обставин підтверджено сукупністю досліджених та перевірених у судовому засіданні доказами. Так, висновок суду про винуватість ОСОБА_4 підтверджується: показаннями представника потерпілого ФГ «Травень» ОСОБА_8 , показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , актом інвентаризації по ФГ «Травень», актом про виявлену нестачу, довідкою ФГ «Травень» про перебування викраденого майна на балансі підприємства.
Отже, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд відповідно до обвинувального акта в межах висунутого обвинувачення, безпосередньо дослідивши докази, надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за обставин, які виклав у вироку.
Доводи засудженого про відсутність у його діях складу злочину, передбаченого частинами 2, 3 ст. 191 КК, є необґрунтованими.
З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_4 , правильно кваліфіковано за частинами 2, 3 ст. 191 КК, з чим погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
При перегляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд належним чином перевірив доводи, які були зазначені в апеляційній скарзі засудженого, та прийняв рішення з наведенням докладних підстав в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які б впливали на обґрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_4 , судами першої та апеляційної інстанції у кримінальному провадженні допущено не було.
З огляду на викладене суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги засудженого з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11 квітня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року щодо нього.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3