Справа № 522/3537/18
Провадження по справі № 1-кп/522/365/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2019 року м.Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001046 від 20.02.2018 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Червоноград, Львівської області, із середньою освітою, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21.01.2013 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.1 ст.309, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 3 роки,
- 21.06.2013 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст.189, ч.2 ст.190 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 17.05.2016 року у зв`язку із відбуванням строку покарання,
- 07.11.2017 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту, звільненого 08.12.2017 року за відбуттям строку покарання,
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001046 від 20.02.2018 року, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки двомісячний строк перебування його під вартою закінчується.
Прокурор ОСОБА_4 просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу, залишились, а саме, що обвинувачений може: що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому провадженні; перешкоджати провадженнюю іншим шляхом, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_3 ,та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки ризики прокурором не обґрунтовані, та просили зменшити розмір застави.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, проте обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований, ніде не навчається, не одружений, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, докази у даному кримінальному провадженні ще не досліджені судом, тому є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме про необхідність продовження строку дії відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Згідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Зважаючи на положення ч.4 ст.182 КПК України, суд приходить до висновку, що така застава є непомірною для цього обвинуваченого, та вважає необхідним зменшити заставу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 17 620 грн., призначену ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2019 року, та визначати заставу у розмірі 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1921 грн. X 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб = 9 605 грн., достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, так як застава в іншому розмірі не здатна забезпечити виконання цим обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 331,333, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , та обвинуваченого ОСОБА_3 про зменшення розміру застави задовольнити
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на 2 місяці, тобто до 02.12.2019 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, призначенням платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_3 , провадження по справі 1-кп/522/365/19.

Обвинувачений ОСОБА_3 звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, строком на 60 днів, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із м. Одеси, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватися від спілкування із свідками, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, не під час судового засідання, тобто за відсутності прокурора, суду;

6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 03.10.2019 року.

Ухвала суду щодо продовження строку дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , прокурору, захиснику, потерпілим, та направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

03.10.2019