Справа № 646/2750/18
№ провадження 1-кп/646/244/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

розглянувши об`єднанні обвинувальні акти у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, керуючись ч.2 ст. 376 КПК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходяться об`єднанні в одне провадження обвинувальні акти відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Під час досудового розслідування відносно обвинувачених обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався та строк дії якого збігає 26 жовтня 2019 року.
28.08.2019 ухвалою судді продовжено обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 384200 грн.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та їхні захисники заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити його на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

У відповідності до положень ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Суд врахував практику ЄСПЛ, що оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови § 58).

Так ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
Що стосується особистої ситуації обвинувачених:
- ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, йому інкриміноване обвинувачення у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, не має родини, роботи, офіційних джерел доходів, на його утриманні інші особи не знаходяться, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки;
- ОСОБА_6 не судимий, є громадянином Російської Федерації, не має родини, роботи, офіційних джерел доходів, на його утриманні інші особи не знаходяться, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки.
Виходячи з викладеного, суд вважає наявними ризики переховування обвинувачених від суду і можливості вчинення ними нових злочинів.

Враховуючи, що судовий розгляд не розпочатий, потерпілі і свідки судом не допитані, тому існує і ризик впливу на зазначених осіб.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суд, враховуючи дані осіб обвинувачених, вважає, що наявні підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість вчиненого та відповідно, можливість ухилення від явки до суду з метою уникнення покарання.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню, оскільки підстав для скасування альтернативного виду заходу не має.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 звернувся з клопотанням про зобов`язання Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», надати ОСОБА_7 медичну допомогу, шляхом проведення обстежень, консультацій з лікарями проведення медичного обстеження стану здоров`я, в умовах спеціалізованої медичної установи (№ 27), з приводу ушкодженого ока.
Дослідивши матеріали та надані до суду докази в їх сукупності, суддя приходить до наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.
Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЕСПЛ від 18.12.2008 у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).
Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 у справі «Каверзін проти України»(Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України»(Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п.78, від 4 жовтня 2005 року «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Алексєєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п.104, від 27 січня 2011 року).
З огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду, щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , з метою надання кваліфікованої медичної допомоги та дотримання гарантій забезпечення прав і законних інтересів особи, яка тримається під вартою у зв`язку із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, суддя приходить до висновку про проведення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_7 , 1979 року народження, та зобов`язати начальника завідувача медичної частини № 27 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській області у найкоротший строк забезпечити проведення такого обстеження, з урахуванням положень Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України та Міністерством юстиції України від 10 лютого 2012 року.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 176-178, 181, 182, 193-194, 196, 314-317, 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим - задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою, обраний відносно обвинувачених: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів тобто по 20 грудня 2019 року включно, із збереження визначеної заставив розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 384200 гривень.
При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з-під варти - звільнити.
У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти наобвинувачених наступні обов`язки, на кожного:

- не відлучатися із міста Харкова без дозволу суду;

- повідомляти слідчого, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон та, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Зобов`язати завідувача медичної частини № 27 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській області:
- забезпечити проведення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з приводу ушкодження ока та надання обвинуваченому необхідної медичної допомоги, з дотриманням вимог «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, взятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року;
- надати суду висновок щодо можливості його утримання в умовах слідчого ізолятора та можливості брати ним безпосередню участь в судових засіданнях.

Ухвала, в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1