Кропивницький апеляційний суд
Справа № 11-сс/4809/356/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 ,який діє в інтересах власника майна ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 25.05.2019 року № 0003928 за ч. 3 ст. 289 КК України про арешт майна та накладено арешт на автомобіль «Lexus LX 450»,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Lexus LX 450», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , який визнаний речовим доказом по кримінальному провадженні, та який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також застосувати заборону на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР 25.05.2019 року № 0003928 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.03.2019 невстановлена особа шляхом обману, під приводом допомоги у реалізації майна, заволоділа належним ОСОБА_11 , автомобілем «Lexus LX 450», р.н. НОМЕР_3 вартістю 2633572 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.06.2019 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля «Lexus LX 450», реєстраційний номер НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_2 , власниками та фактичними володільцями якого на той час були ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .
За результатами проведеного обшуку 19.06.2019 за адресою: м. Одеса, проспект небесної сотні, був вилучений автомобіль «Lexus LX 450»,реєстраційний номер НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_12 та ключі від автомобіля.
20.06.2019 слідчий Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку від 19.06.2019 майно: автомобіль «Lexus LX 450»,, реєстраційний номер НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_12 та ключі від вилученого автомобіля.
Автомобіль вилучено, оглянутота визнаноречовим доказом на підставі ст. 98 КПК України, оскільки набутий злочинним шляхом.
Автомобіль у порядку ст.. 100 КПК України було передано на зберігання до майданчика зберігання транспортних засобів Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області.
21.06.2019 ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда накладено арешт із забороною відчуження, користування, розпорядження автомобілем «Lexus LX 450», реєстраційний номер НОМЕР_4 , він-код № НОМЕР_2 .

В подальшому, 04.07.2019 т.в.о. начальника СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області зазначений вище автомобіль передано на відповідальне зберігання ОСОБА_12 .
12.07.2019 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0003928 від 25.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури винесено постанову про скасування арешту майна, а саме: автомобіля «Lexus LX 450», реєстраційний номер НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_2 .
17.07.2019 постановою заступника прокурора Кіровоградської області скасовано рішення про закриття кримінального провадження та доручено здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня, винесено постанову про скасування рішення Кіровоградської місцевої прокуратури від 12.07.2019 щодо зняття арешту на автомобіль.
Однак, 17.07.2019 автомобіль «Lexus LX 450», реєстраційний номер НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_2 перереєстровано на іншого власника, а саме на гр. ОСОБА_13 та змінено реєстраційний номер автомобіля на НОМЕР_6 .
05.08.2019 слідчий СУ було направлено клопотання до Ленінського районного суду м. Кіровограда про накладення арешту на вказаний автомобіль, та в подальшому судом було викликано власника автомобіля «Lexus LX 450», реєстраційний номер НОМЕР_4 на розгляд клопотання про накладення арешту. В свою чергу власник автомобіля «Lexus LX 450», реєстраційний номер НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_2 ОСОБА_13 13.08.2019 перереєстрував автомобіль на нового власника, а саме на ОСОБА_9 , у зв`язку з чим було змінено реєстраційний номер з НОМЕР_4 на НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 серпня 2019 року задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 25.05.2019 року № 0003928 за ч. 3 ст. 289 КК України про арешт майна. Накладено арешт на автомобіль «Lexus LX 450»,реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 забороненено відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним та відповідає завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 ,який діє в інтересах власника майна ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до пояснень свідка ОСОБА_13 - той працює у сфері торгівлі автомобілями та іншими ТЗ, до нього приблизно один рік тому назад звернувся ОСОБА_14 , який запропонував обміняти «Lexus LX 450», яким він володів на підставі генеральної довіреності на 4 транспортні засоби.
Після повної перевірки усіх документів було встановлено, що транспортний засіб «Lexus LX 450» дійсно належить ОСОБА_11 , яка у нотаріуса посвідчила генеральну довіреність на ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Згідно генеральної довіреності ОСОБА_15 транспортний засіб «Lexus LX 450» був зареєстрований на ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що на початку березня 2019 року з ОСОБА_17 здійснено обмін «Lexus LX 450» на 4 автомобілі.
Таким чином перереєстрація транспортного засобу відбувалась законним шляхом, потерпіла ОСОБА_11 приховала факт надання довіреності на ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Вважає, що факт перереєстрації транспортного засобу, щодо якого відсутні будь-які обтяження, не може вважатися спробою приховати або знищити речовий доказ у кримінальному провадженню

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, представника потерпілої ОСОБА_8 , який зазначив, що автомобіль вибув із власності потерпілої ОСОБА_11 поза волею останньої, прокурора, перевіривши матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею вищевказаного рішення, колегія суддів в матеріалах клопотання про накладення арешту на майно не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги захисника є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої, у ньому має бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також перелік та види майна, що належить арештувати, документи що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

При вирішенні зазначеного вище питання слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 170 173 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Колегія суддів погоджується з мотивацією у рішення слідчого судді про те, що автомобіль «Lexus LX 450» є речовим доказом по кримінальному провадженні. При цьому транспортний засіб має істотне значення для даного кримінального провадження, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення. При цьому за короткий проміж часу «Lexus LX 450», реєстраційний номер НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_2 перереєстровано на іншого власника, а саме на гр. ОСОБА_13 та змінено реєстраційний номер автомобіля на НОМЕР_6 .

Прокурор в засіданні апеляційного суду зазначив, що автомобіль, свідоцтво та ключі від транспортного засобу визнані речовими доказами по кримінальному провадженню та відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатись та арештовуватись незалежно від того, хто являється його власником і у кого де воно знаходиться, оскільки таким чином будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання).

Колегія погоджується з даними доводами прокурора та вважає, що речові докази - автомобіль марки «Lexus LX 450», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 є безпосередньо предметом злочинного посягання та у разі не накладення на них арешту можуть бути приховані, передані, пошкоджені або знищені.
Арешт на це майно з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.
Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під. час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження технікою, з метою запобігання зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпеченням забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

Дослідивши обґрунтування клопотання слідчого, матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя повно, об`єктивно та неупереджено, дотримуючись вимог закону, розглянув клопотання слідчого та дійшов правильного висновку, що виявлені та вилучені речі, які вказані в клопотанні слідчого мають істотне значення для даного кримінального провадження, відповідають критеріям ст.170-173, 98 КПК України та постановив ухвалу про арешт вищевказаного майна.
Слідчий суддя обґрунтовано надавши доказам, які надані до матеріалів клопотання дійшов правильного висновку про необхідність застосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки він забезпечить збереження речових доказів.
Доводи апеляційної скарги захисника стосовно законності набуття права власності на транспортний засіб є безпідставними та спростовуються матеріалами клопотання слідчого.
Так, в ході досудового розслідування встановлено, що чотири власника транспортних засобів потерпілі: ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , залишили належні їм автомобілі на автостоянці ТОВ «ПАВАВТО-ПЛЮС» по вул. Інженерів 9/29 в місті Кропивницькому, з метою продажу транспортного засобу. Однак, транспортні засоби, які були передані ними для продажу сину директора товариства, - ОСОБА_15 та зберігались на стоянці товариства, а саме: «Лексус LX450», р.н. НОМЕР_4 ; Acura MDX, д.н. НОМЕР_7 ; Lexus GS 350, д.н. НОМЕР_8 ; INFINITI QX56, д.н. НОМЕР_9 - зникли.
За таких підстав в ході досудового розслідування слід перевірити законність видачі довіреності, переоформлення права власності, проведення розрахунків у разі продажу автомобіля та наявність волевиявлення потерпілої на відчуження транспортного засобу.
Отже, колегія погоджується з даними доводами прокурора та вважає, що транспортний засіб марки «Lexus LX 450», реєстраційний номер НОМЕР_4 має істотне значення для даного кримінального провадження, відповідає критеріям ст.170-173, 98 КПК України, та є предметом злочинного посягання та може зберігати на собі його сліди чи містити інші відомості, які можуть бути використані, як доказ фактів або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити те, що на даний час органами досудового розслідування вживаються заходи стосовно встановлення місця перебування власника транспортного засобу ОСОБА_15 для з`ясування законності переоформлення права власності та законності вибуття із володіння потерпілої ОСОБА_11 .
Вимоги апелянта стосовно відсутності існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину є необґрунтованими, оскільки за умовами ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України накладення арешту на майноне вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При цьому, колегія суддів апеляційного суду відмічає, на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не входить в обговорення деталей, наявності або відсутності у діях ОСОБА_15 або ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На переконання колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власності з потребами кримінального провадження. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, апелянтами не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам, які б давали підстави для скасування вказаної ухвали слідчого судді та прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна колегія суддів не вбачає.

Натомість вказане рішення слідчого судді не перешкоджає власнику майна в подальшому, в разі недотримання розумних строків проведення розслідування, порушувати перед органами досудового слідства, слідчим суддею клопотання про скасування арешту, вимагати належного збереження майна, тощо.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, дійшов правильного висновку про необхідність застосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки він забезпечить збереження речових доказів,а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись статтями 170, 173, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 25.05.2019 року № 0003928 за ч. 3 ст. 289 КК України про арешт майна та накладено арешт на автомобіль «Lexus LX 450», - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4