Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/562/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 355 (198-2) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому дистанційно в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000375за апеляційними скаргами прокурора, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах відповідно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2013 р., яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, приватний підприємець, не маючий судимості в порядку ст.89 КК України

засуджений за ч.2 ст.355 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_11 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання.
ОСОБА_11 визнано невинуватим та виправдано за ч.2 ст.187 та ч.2 ст.146 КК України, за відсутністю в його діях складу указаних злочинів;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не працюючий, не маючий судимості в порядку ст.89 КК України

засуджений за ч.2 ст.146 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, працюючий у ПП ОСОБА_13 охоронником, не маючий судимості в порядку ст.89 КК України

засуджений за ч.2 ст.355 КК України до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання.
ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано за ч.2 ст.186 КК України та за ч.2 ст.187 КК України за відсутністю в його діянні складу зазначених злочинів;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець та житель АДРЕСА_3 , громадянин України, українець, не працюючий, раніше судимий:

- 13.05.2002 року Христинівським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.187 КК України до арешту, який був змінений на передачу на поруки батьків; - 29.03.2005 року Жашківським районним судом Черкаської області за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією частини майна, в частині призначеного покарання ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11.10.2005 року вирок змінено, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, звільнився 28.02.2007 року по відбуттю строку покарання

засуджений за ч.2 ст.355 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання.
ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано за ч.2 ст.186 КК України та за ч.2 ст.187 КК України за відсутністю в його діянні складу зазначених злочинів;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець та житель АДРЕСА_4 , громадянин України, українець, не працюючий, раніше судимий:

- 04.05.1995 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.3 ст.140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- 28.04.2000 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст.206, ч.2 ст.141, ч.2 ст.140, ч.2 ст.215-3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 29.03.2005 року Жашківським районним судом Черкаської області за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна, в частині призначеного покарання ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11.10.2005 року вирок змінено, призначено до відбуття 8 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 12.11.2010 року по відбуттю строку покарання

засуджений за ч.2 ст.355 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_12 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання;

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_14 ,

потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_17 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати як незаконний через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким визнати винними у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та призначити покарання: ОСОБА_11 за ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.187 КК України та на підставі ст.70 КК України остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років із конфіскацією всього належного йому майна; ОСОБА_6 за ч.2 ст.189, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, на підставі ст.70 КК України остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 роів із конфіскацією всього належного йому майна; ОСОБА_8 за ч.2 ст.189, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України та на підставі ст.70 КК України остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років із конфіскацією всього належного йому майна; ОСОБА_12 за ч.2 ст.189 КК України - 5 років позбавлення волі; ОСОБА_7 за ч.2 ст.146 КК України - 5 років позбавлення волі. Всім обвинуваченим запобіжний захід змінити на взяття під варту, посилаючись на те, що судом 1 інстанції через невірну оцінку зібраних в ході досудового розслідування фактичних даних, не взято до уваги належні докази, що призвело до прийняття не законного рішення про виправдання ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 відповідно за ч.2 ст.187 та за ч.2 ст.186 КК України. Апелянт вважає, що вина вказаних осіб повністю підтверджується першочерговими показами потерпілих, даними висновків СМЕ, очної ставки, протоколів відтворення обстановки, явки з повинною ОСОБА_8 та іншими даними; аналогічним чином необґрунтовано був виправданий ОСОБА_11 за ч.2 ст.146 КК України; до зміни показів потерпілими необхідно відноситися критично, як намагання сприяти уникненню від відповідальності обвинуваченими, які є їхніми односельцями та раніше неодноразово притягувалися за вчинення насильницьких злочинів; на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність вказують висновки суду про кваліфікацію дії обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 за ч.2 ст.355 КК України, в той час коли органом досудового розслідування кваліфіковано їх дії за ч.2 ст.189 КК України; суд при призначенні покарання обвинуваченим належним чином не врахував, що обвинуваченими вчинено тяжкі злочини, вину у їх вчинені не визнали, раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності та мають непогашені судимості за насильницькі злочини, що свідчить про їх підвищену суспільну небезпеку.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати як незаконний з підстав не відповідності висновків суду 1 інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та постановити новий вирок, яким виправдати його у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу злочину, посилаючись на те, що по епізоду відкритого викрадення майна у потерпілого ОСОБА_16 , а саме 1000 грн., то у вказаному злочині він себе винуватим не визнає, ніяких коштів у ОСОБА_16 не забирав, тому по даному факту нічого не може пояснити. Кошти в сумі 1000 грн. ОСОБА_16 добровільно віддав ОСОБА_8 за двигун. Потерпілий ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що дійсно узяв на продаж двигун у ОСОБА_8 , однак кошти за нього не повернув. Він та інші обвинуваченні кошти у нього не викрадали, на березі р. Дніпра він сам написав розписку про необхідність повернення боргу у сумі 1000 доларів СІІІА. Отже, обвинувачені відносно нього не вчиняли ніяких злочинів, розписку писав добровільно, покази дані на досудовому слідстві не підтвердив і повідомив, що під час досудового слідства на нього здійснювався тиск працівниками УБОЗу і він був вимушений казати неправду, вони при цьому наголошували, що їм потрібно посадити ОСОБА_11 3 даних показів випливає, що відсутня взагалі подія кримінального правопорушення, а тому в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст.355 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити та перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.146 КК України на ч.1 ст.146 КК України, призначивши йому покарання у виді одного року позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, посилаючись на те, що в судовому засіданні він не давав показів з приводу того, що спільно з особою, відносно якої виділені матеріали в окреме кримінальне провадження, приковували потерпілого ОСОБА_15 до рельси. Такий висновок суду не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, що є невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
В зміненій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить вирок скасувати в повному обсязі як незаконний та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на те, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, як це передбачено п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Всім особам повідомлено лише про підозру. Також обвинувальний акт не містить всіх необхідних реквізитів передбачених статтею 291 КПК України та належним чином не затверджений прокурором. Обвинувачення ОСОБА_11 та іншим обвинуваченим не сформульоване, а їм повідомлено лише про підозру, тому суд не вправі виносити щодо підозрюваних обвинувальний вирок. Розглядаючи справу по суті, суд не звернув уваги на істотні порушення норм КПК України допущенні органами розслідування та прокурором і в порушення вимог ст.337 КПК України розглянув справу та виніс обвинувальний вирок, який підлягає безумовному скасуванню в повному об`ємі.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 просить вирок скасувати як незаконний з підстав не відповідності висновків суду 1 інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_12 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, а провадження по справі закрити, посилаючись на те, що в діях його підзахисного відсутні будь-які достатні та аргументовані докази, які б підтверджували його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України та інших інкримінованих досудовим слідством кримінальних правопорушень.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати з підстав не відповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановити новий вирок, яким виправдати його за ч.2 ст.355 КК України, посилаючись на те, що судом не доведена обставина примусу до виконання цивільно-правових зобов`язань стосовно потерпілого ОСОБА_16 групою осіб, поєднаного з насильством, що є небезпечним для його життя і здоров`я. Наряду з показами свідків, що спростовували обвинувачення, судом не взято до уваги, що і сам потерпілий ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що ніхто до нього ніякого насильства не застосовував та була відсутня група осіб.
Вироком суду ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ОСОБА_12 та ОСОБА_18 визнанно виними та засуджено за те, що на початку квітня 2011 року ОСОБА_7 разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, незаконно позбавили волі ОСОБА_15 за наступних обставин: так, на початку квітня 2011 року, близько 11 год., ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 приїхали до приватного домоволодіння ОСОБА_15 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 та повідомили ОСОБА_15 , що заберуть на ставок автомобіль Мерседес, що належить його брату ОСОБА_15 , який перебував у відрядженні та попросив сховати автомобіль, щоб ОСОБА_21 не зміг у нетверезому стані керувати вказаним автомобілем та спричинити дорожньо-транспортну пригоду. Почувши це, ОСОБА_21 , який перебував тривалий час у стані алкогольного сп`яніння, сказав, що поїде з ними на ставок, протверезіє і забере зі ставка авто свого брата. Після чого, ОСОБА_7 з особою матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, поїхали на ставок в автомобілі Мерседес, що належить брату ОСОБА_22 , а ОСОБА_11 з ОСОБА_21 - на мікроавтобусі «HUNDAI» під керуванням ОСОБА_19 та його дружиною ОСОБА_20 , приїхали на ставок, що розташований в с. Червона Слобода Черкаського району, після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_19 з дружиною поїхали по домівках у автомобілі Хюндай, належного ОСОБА_19 , а ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, залишилися на ставку з ОСОБА_15 , якого завели до будівлі охоронців ставка, де ОСОБА_7 незаконно, металевим ланцюгом прикував ОСОБА_15 за праву ногу до рельси та гирі, чим позбавили волі останнього, та утримували його незаконно протягом трьох днів у вказаному місці, з метою повного його витверезіння.
ОСОБА_8 01.10.2011 року, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , з метою повернення коштів за переданий ОСОБА_16 на продаж автомобільний двигун, належний ОСОБА_8 та ОСОБА_23 , вимагали виконання усного договору, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_16 про продаж двигуна, шляхом повернення обумовленої суми за продаж двигуна у розмірі 1000 доларів США, при наступних обставинах: 01.10.2011 року, близько 16 год., ОСОБА_8 з ОСОБА_6 , підійшли до ОСОБА_16 , який у вказаний час та місці знаходився поблизу центрального ринка, розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Гоголя, 264 та стояв біля свого автомобіля, де ОСОБА_6 із застосуванням фізичного насильства до ОСОБА_16 , яке виразилося у нанесенні декількох ударів кулаками в область обличчя, потилиці, а у автомобілі по тулубу у районі грудної клітки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забоїв з набряками та крововиливами, та саднами голови в ділянках правого ока, правої щоки, правої вушної мушлі, потилиці, забою з набряком м`яких тканин грудної клітки, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, силоміць посадили ОСОБА_16 на заднє сидіння його власного автомобіля БМВ 520 д.н.з. НОМЕР_1 . Знаходячись в салоні вказаного автомобіля ОСОБА_8 на задньому сидінні разом з ОСОБА_6 , по обидва боки ОСОБА_16 та не давали змоги йому протидіяти, на вказаному автомобілі поїхали на беріг річки Дніпро, який розташований по вул. Гагаріна в м. Черкаси навпроти Пагорба Слави, де до них приєдналися ОСОБА_11 , а потім ОСОБА_12 , де вимагали у ОСОБА_16 виконати договір щодо повернення коштів за продаж двигуна М-50, переданого ОСОБА_16 для перепродажу, шляхом написання розписки про те, що він зобов`язаний повернути 1000 доларів США, що згідно встановленому Національним банком України курсу станом на 01.10.2011 року становить 7 972 грн. При цьому ОСОБА_16 передав у рахунок погашення даного боргу 1 000 грн. відразу на р. Дніпро, а решту суми погодився віддати, виконавши вимогу про виконання договору до 05.10.2011 року, про що зазначив у розписці. 03.10.2011 року, ОСОБА_16 , попередньо надавши добровільну згоду працівникам міліції на документування факту передачі грошових коштів, зателефонував ОСОБА_8 та домовившись про зустріч, цього ж дня, близько 13 год., зустрівся за місцем свого проживання: АДРЕСА_6 з ОСОБА_12 і ОСОБА_8 та передав останньому гроші в сумі 1000 грн., які йому попередньо в присутності понятих були надані працівниками міліції. Отримавши частину вказаної суми грошей, а саме 1000 грн., ОСОБА_8 , поклав їх до своєї правої кишені кофти після чого у вказаному місці був затриманий працівниками УБОЗ УМВС України в Черкаській області, які в присутності понятих та за згодою ОСОБА_8 провели його особистий огляд, в ході якого вилучили вищезазначені грошові кошти, поверхня яких, згідно висновку судово-хімічної експертизи люмінесціювала спеціально-хімічною речовиною, однорідною за хімічним складом та фізико-хімічними властивостями зі СХР, яка була виявлена та вилучена працівниками міліції на поверхні рук та одягу ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, в дебатах обвинувачених та їх захисників, які повністю підтримали доводи апеляційних скарг, прокурора у кримінальному провадженні, який частково підтримав подану апеляційну скаргу в частині скасування вироку та просив направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1, 11 ст.31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово. При цьому суддя чи склад колегії суддів для розгляду конкретного кримінального провадження визначається у порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 цього Кодексу
Частиною 3 ст.35 КПК України та ч.4 ст.15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу під час реєстрації відповідних документів, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії процесу, за принципом випадковості.
Результатом автоматизованого розподілу судових справ є протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідного суду, що автоматично створюється автоматизованою системою та відповідно до вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30, роздруковується, підписується та додається до матеріалів судової справи.
Поруч із цим, як убачається з матеріалів провадження, наведені вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_24 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.187 КК України, виконані не були.
Так, судовий розгляд вказаного кримінального провадження здійснювався суддею Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 .

Разом з тим, будь-яких підтверджуючих даних про те, що автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даного кримінального провадження було визначено саме такий склад суду, у матеріалах справи не має. Наведена обставина, на думку колегії суддів ставить під сумнів законність складу суду, який розглядав дане кримінальне провадження та ухвалив у ньому вирок.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок постановлено незаконним складом суду, що відповідно до п.2 ч.2 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 415 КПК України порушення вимог п.2 ч.2 ст.412 цього Кодексу є підставою для скасування вироку апеляційним судом та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
При цьому відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України колегія суддів не вправі наперед висловлювати свою думку з приводу доведеності чи недоведеності винуватості, достовірність чи недостовірність доказів, застосування закону про кримінальну відповідальність та про покарання.
Призначаючи новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, апеляційний суд звертає увагу районного суду на необхідність розгляду кримінального провадження упродовж розумного строку незалежним і безстороннім, створеним на підставі закону судом, як того вимагають приписи ст.ст. 21, 35, 318 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені вище порушення вимог кримінального процесуального закону, надати оцінку доказам відповідно до положень ст. 94 КПК України, перевірити доводи сторони обвинувачення та захисту і за результатами судового розгляду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2013 року підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Змінену апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити.

Апеляційні скарги прокурора, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 скасувати.

Призначити новий розгляд в тому ж суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2