Справа № 153/1536/16-к
Провадження №11-кп/801/617/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000354 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 21.02.2019, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області та мешканця АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого;

засуджено ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі.

Зараховано в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_10 під вартою, а саме: з 15 лютого 2018 року по 16 лютого 2018 року та з 14 січня 2019 року.

Вирішено питання з процесуальними витратами, речовими доказами та цивільним позовом.

встановив:

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 13.09.2016 близько 21 години 00 хвилин разом зі своїм товаришем ОСОБА_11 , перебуваючи на вулиці Комунарській в с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, неподалік від будинку №3, зустрів знайому ОСОБА_12 , жительку с. Ульянівка Ямпільського Вінницької області, де між нею та ОСОБА_7 на ґрунті неприязних відносин виникла словесна суперечка, у ході якої ОСОБА_12 нанесла удар невстановленим предметом в область обличчя ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_7 у відповідь на вказані протиправні дії ОСОБА_12 умисно наніс один удар п`ятою ноги у груди та один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_12 , внаслідок чого останній було спричинено тілесні ушкодження від яких вона ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл, крововилива в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синця в ділянці лівого ока, саден в ділянці перенісся, лівої та правої щоки, синця в ділянці грудини, синців в правій половині грудної клітки, синців по тильній поверхні правої та лівої кисті, саден в ділянці правого і лівого колінних суглобів.

Ушкодження у ОСОБА_12 у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл, крововилива в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синця в ділянці лівого ока, саден в ділянці перенісся, лівої та правої щоки відповідно до висновку експерта №41 від 18.09.2016 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя на час їх утворення.

Ушкодження у ОСОБА_12 у вигляді синця в ділянці грудини, синців в правій половині грудної клітки, синців по тильній поверхні правої та лівої кисті, саден в ділянці правого і лівого колінних суглобів відповідно до висновку експерта №41 від 18.09.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, відносно живих осіб в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню та необхідно ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 до 9 років позбавлення волі, посилаючись на невідповідність призначеного покарання вимогам ст.65 КК України.

Адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі із доповненнями просила скасувати вирок суду у зв`язку із поганою якістю технічного запису судових засідань в суді першої інстанції.

Крім того захисник просив звернути увагу на неправильну кваліфікацію вчиненого ОСОБА_7 та вважала, що за наявності належних, допустимих і достатніх доказів, його дії мали би перекваліфікуватись за ч.1 ст.119 КК України із призначенням відповідного покарання за даним злочином.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили задовільнити їхню апеляційну скаргу зі змінами; дослідивши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню із наступних підстав.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою ч.1, ч.2 ст.409, ст.411, ст.412, п.1 ч.1 ст.413 КПК України для скасування судового рішення.

Відповідно до п.2, 3 ч.1 ст.103 КПК України процесуальні дії під час судового розгляду кримінального провадження фіксуються на носії інформації, за допомогою технічних засобів та у журналі судового засідання.

Статтею 107 КПК У країни передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. Про застосування технічних засобів фіксування процесуальної дії заздалегідь повідомляються особи, які беруть участь у процесуальній дії. У матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Крім того, відповідно до Інструкції про порядок роботи з технічними засобами фіксування судового процесу судом має виготовлятись резервна копія технічного носія інформації, яка і була витребувана Вінницьким апеляційним судом для відтворення в судовому засіданні, що відповідає положенням ст.28 КПК України, яка регламентує розумність строків як засаду кримінального провадження. Перш ніж скасовувати рішення з підстав відсутності технічного носія, доцільно витребувати резервну копію технічного носія інформації і лише потім вирішувати питання про скасування судове рішення, якщо резервна копія такого носія не містить відповідного запису.

При ознайомленні з матеріалами судового провадження та примірником технічного носія інформації, а також його резервною копією при розгляді апеляційних скарг було встановлено, що технічний запис містить неякісний запис більшої частини судових засідань, оскільки під час його відтворення неможливо прослухати покази учасників процесу, за виключенням двох свідків, і судові дебати в суді першої інстанції. Зазначене позбавило можливості захисника ознайомитись із ходом судового процесу в суді першої інстанції, а суд апеляційної інстанції перевірити доводи апеляційної скарги адвоката.

Відповідно до положень, які викладені у поставі Верховного Суду України від 24.11.2016 №5-1кс(15)16 «при вирішенні питання про те, чи було порушення повноти фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу істотним і таким, що може потягнути за собою наслідки, визначені п.7 ч.2 ст.412 КПК України, необхідно зважати на обсяг інформації, відсутньої на технічному носії та значимість тих процесуальних дій, які проводились у судовому засіданні і мали стати «інформативною основою» ухваленого судового рішення, але інформація про них виявилась відсутньою на технічному носії.

Норму права, яка зосереджена в ч.5 ст.27, ч.4 ст.107 і п.7 ч.2 ст.412 КПК України, необхідно розуміти з урахуванням положень ч.6 ст.107 КПК України так, що незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обовязковим, але при цьому сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Оскільки інформація має істотне значення, однак її одержання з огляду на відсутність чи несправність технічного носія є неможливим, колегія суддів прийняла рішення про скасування вироку суду та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд із наведених підстав.

Враховуючи викладене вказана обставина, згідно з п.7 ч.2 ст.412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і як наслідок підставою для скасування вироку суду і призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції у відповідності до п.1 ч.1 ст.415 КПК України.

Крім того, відповідно до положень п.а ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Про право обвинуваченого на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, наголошується у рішеннях ЄСПЛ у справах «Маттоціа проти Італії» від 07.03.2000 та 04.07.2000 та «Ващенко проти України» від 26.06.2008, в яких зазначено: Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні від.25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детельності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.b ч.3 ст.6 Конвенції.

Однак, як вбачається із матеріалів кримінального провадження у обвинувальному акті та вироці суду міститься неконкретність та невідповідність обвинувачення встановленим доказам.

Так, із вироку суду не прослідковується причинно-наслідковий зв`язок між ударами, що наносив обвинувачений і травмами, які стали причиною смерті потерпілої.

Як вбачається із обвинувального акту, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_12 один удар п`ятою ноги у груди та один удар кулаком в область обличчя, а травма, що спричинила смерть потерпілої була у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл, крововилива в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці.

Таким чином ні під час досудового розслідування, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції не встановлено, а у вироку суду не наведено, як удари, що наносились в область грудної клітки та обличчя могли спричинити черепно-мозкову травму в потилично-тім`яній ділянці.

Вказана невідповідність обвинувачення встановленим доказам потягла за собою порушення права на захист обвинуваченого та є істотним порушення кримінального процесуального закону, не відповідає загальним засадам кримінального провадження визначених ст.7 КПК України та є підставою до скасування прийнятого судового рішення та повернення кримінального провадження до суду першої інстанції та призначення нового судового розгляду.

Колегія суддів не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, застосування Закону про кримінальну відповідальність та покарання, оскільки ці питання належить вирішити при новому судовому розгляді судом першої інстанції, під час якого слід дотриматись всіх вимог Закону, всебічно повно дослідити всі зібрані у справі докази, в тому числі перевірити викладені в апеляційних скаргах захисника та прокурора доводи, дати зібраним доказам належну юридичну оцінку з точки зору законності, належності, достатності, допустимості і в залежності від встановленого постановити законне і обґрунтоване судове рішення.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційні скарги захисника і прокурора задовільнити.

Вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 21.02.2019 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати, призначивши новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя