Справа №145/451/17
Провадження №1-в/127/525/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Вінницька УВП (№1)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання в. о. начальника ДУ «Вінницька УВП (№1)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилява Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання в. о. начальника ДУ «Вінницька УВП (№1)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_5 22.07.2019 р. відбув половину строку покарання (початок строку 22.12.2017 р., кінець строку 22.02.2010 р.). При цьому характеризується позитивно, своєю зразковою поведінкою та добросовісним відношенням до праці довів своє виправлення

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення подання не заперечував.

Засуджений ОСОБА_5 подання установи підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_5 був засуджений 06.04.2017 р. Тиврівським районним судом Вінницької області за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до 2 років позбавлення волі на підставі статті 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 14.11.2017 р. Тиврівським районним судом Вінницької області за частиною третьою статті 185 КК, з урахуванням частини четвертої статті 70 КК до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 20.12.2017 р. ОСОБА_5 засуджений за частиною першою статті 185 КК, з урахуванням частини четвертої статті 70 КК до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 357 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зі змісту пункту 1 частини другої статті 539 КПК випливає, що у разі необхідності вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Відповідно до частини другої статті 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, зі змісту пункту 1 частини третьої зазначеної статті випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Разом з тим, порядок умовно-дострокового звільнення осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, регламентований статтею 107 КК.

Як слідує з вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 20.12.2017 р., злочин, за який ОСОБА_5 засуджений, останній вчинив, будучи неповнолітнім, а відтак питання щодо можливості його умовно-дострокового звільнення слід вирішувати, саме у відповідності до положень статті 107 КК.

Як було встановлено в судовому засіданні, подання в. о. начальника ДУ «Вінницька УВП (№1)» мотивовано зокрема тим, що ОСОБА_5 відбув більше половини призначеного покарання. При цьому, суд вважає за доцільне звернути увагу на положення пункту 1 частини третьої статті 107 КК, відповідно до якого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано до засуджених за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття не менше третини призначеного строку покарання у виді позбавлення волі за злочин невеликої або середньої тяжкості і за необережний злочин.

Таким чином, сукупний аналіз вищезазначених правових норм дає можливість дійти до висновку, що можливість звернення до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у ОСОБА_5 з`явилась після фактичного відбуття ним саме третини призначеного покарання, тобто після 21.01.2019 р.

Суд також враховує, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в установі характеризується позитивно, працевлаштований на посаді робітника з обслуговування лазні, приймає участь у виховних заходах та підтримує соціально-корисні зв`язки із рідними. Дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, а також розпорядку дня установи, за що був двічі заохочений. Заходи стягнення до засудженого адміністрацією установи не застосовувались.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому є всі підстави для його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 20.12.2017 р. умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 5 місяців 12 днів.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Суддя: