Справа № 296/6499/17
Провадження №11-кп/801/1147/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2019 року у кримінальному провадженні №0001854 від 10.04.2017 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомир, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

Зміст оскарженого судового рішення
На розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 .

Під час досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2019 року у кримінальному провадженні №0001854 від 10.04.2017 запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишено без змін у виді тримання під вартою, продовжено строк запобіжного заходу на 60 діб до 03 жовтня 2019 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати як необґрунтовану та постановити нову, обравши ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що, на його думку, викладені в ухвалі підстави для продовження строку тримання під вартою не відповідають фактичним обставинам справи та особі обвинуваченого, а також європейській судовій практиці щодо порушення прав людини. Вважає, що тривале тримання обвинуваченого під вартою є невиправданим а також, що суд не взяв до уваги висновок лікарів щодо лікування ув`язненого.

Позиції учасників судового розгляду
Підстави, передбачені ч. 4 ст. 401 КПК України, для обов`язкового виклику обвинуваченого у судове засідання для участі в апеляційному розгляді відсутні, оскільки в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення його становища, його участь судом не визнана обов`язковою, а клопотання про це від самого підозрюваного до суду не надходило, відтак судовий розгляд проведено за його відсутності.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу Вінницького апеляційного суду заяву про розгляд провадження без його участі, в якій також зазначив, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.
В судовому засіданні прокурор, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Мотиви суду
Заслухавши доповідача, прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 331 ч.1 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим в повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи характер злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , є підстави вважати, що на даний час існують обґрунтовані ризики щодо його негативної поведінки в суспільстві, незаконного впливу на свідків. Водночас, суд врахував, що в судовому засіданні не встановлено ґрунтовних даних про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятору, у тому числі і за станом здоров`я.
Захисник обвинуваченого заявив письмове клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на стан здоров`я обвинуваченого а також наявність у нього житла в м. Житомирі.
Як вбачається із змісту ухвали, судом першої інстанції перевірялися наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого а також доводи захисника щодо підстав зміни запобіжного заходу, зокрема і щодо стану здоров`я ОСОБА_8 . При цьому було заслухано думку самого обвинуваченого, його захисника та прокурора у кримінальному провадженні.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду та вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про те, що підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 на даний час немає, оскільки допитані ще не всі свідки з боку захисту, як і сам обвинувачений ще не надав покази по суті справи, і є підстави вважати, що перебуваючи на волі останній може чинити тиск на свідків.
Доводи апеляційної скарги щодо невиправдано тривалого тримання та відсутності підстав продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 є безпідставними і нічим не підтверджуються. Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скерований до суду, кримінальне провадження призначене до розгляду по суті.

Посилання захисника на наявність у обвинуваченого дитини, житла в м. Житомирі, як на підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суд також вважає необґрунтованими, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Крім того, ні під час судового розгляду, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, або ж інших обставин, які б переважили встановлені ризики.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні а також вважає, що покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, свідчить про високий ступінь ризику неналежної процесуальної поведінки, тому продовження строку тримання особи під вартою є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що, вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати і не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, оскільки жодний інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Всі, викладені захисником обвинуваченого, доводи були досліджені судом першої інстанції при продовженні строку дії запобіжного заходу і їм надана належна оцінка. Інших обставин, які вказували б на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування судом апеляційної інстанції не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя