Справа № 592/9793/19
Провадження №1-кп/592/502/19

УХВАЛА
22 липня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянув у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Краснопілля, Сумської області, гр-на України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він наприкінці червня 2018 року за попередньою змовою з ОСОБА_8 вирішили заволодіти майном їх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мешканців Запорізької області, які займались продажем автозапчастин як на території України, так і в РФ та запросили їх привезти ці запчастини в смт. Краснопілля повідомивши, що їх реалізація буде відбуватись на території Сумської області. Після чого, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 будучи впевненими у дійсності і доброчесності намірів ОСОБА_8 і ОСОБА_7 загрузили автозапчастини в автомобіль Wolksvagen LT та привезли на цьому автомобілі під керуванням ОСОБА_11 , а самі приїхали на автомобілі RenaultTrafic у заздалегідь узгоджене із ОСОБА_8 і ОСОБА_7 місце на ділянку дороги між селами Земляне і Новоолександрівка, Краснопільського району, Сумської області.

Зустрівшись у зазначеному місці ОСОБА_8 і ОСОБА_7 впевнились у фактичній наявності автозапчастин, якими планували заволодіти. Проте, розуміючи чисельну перевагу потерпілих і те, що без застосування фізичного насильства вони не зможуть заволодіти запчастинами, діючи за попередньою змовою між собою, 02.07.2018 року, у період часу з 00:05 год. до 05:00 год. на автодорозі між селами Земляне і Новоолександрівка, Краснопільського району, Сумської області за допомогою вогнепальної зброї вчинили умисне вбивство потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 від чого останні померли на місці.

З метою приховування трупів, розділи потерпілих та на їх тілах помітили золоті вироби у виді ланцюжків та викрали їх.

Після чого погрузили тіла в автомобіль УАЗ, який перебував в постійному користуванні ОСОБА_8 , перевезли до урочища Бабачина, розташованого неподалік смт.Краснопілля, де на полі, засіяному соняшником закопали тіла у заздалегідь викопаній ямі, загорнувши тіла в поліетилен та рекламний банер, а одяг потерпілих викинули у водойму в с.Лозове, Краснопільського району.

Після чого повернулись на місце вбивства де залишився автомобіль Wolksvagen LT, який перебував у користуванні потерпілого ОСОБА_9 , та незаконно заволоділи цим автомобілем разом із запчастинами.

У судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, обґрунтувавши клопотання підставами, зазначеними у ньому.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти даного клопотання зазначивши, що прокурор не довів ризиків зазначених в клопотанні.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, а також пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалою суду від 27.06.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 29 липня 2019 року включно, за наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.
При вирішенні питання щодо продовження або не продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати чи не зменшились раніше заявлені ризики або чи не з`явились нові ризики.
Вирішуючи дане питання суд також враховує практику ЄСПЛ висловлену у своєму Рішенні від 12.02.2015 року у справі Подвезько проти України (заява № 74297/11) де Суд зазначив наступне:
п.20. Суд нагадує, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (рішення у справах «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява №38 717/04, п. 28, від 14 жовтня 2010 року).
п.21. Суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).
Прокурором у судовому засіданні було доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 звинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину в умисному вбивстві трьох осіб із застосуванням вогнепальної зброї, за що перебачене покарання у виді довічного позбавлення волі, також звинувачується у розбійному нападі та інших тяжких злочинах, що може стати причиною його переховування від суду з метою перешкодити суду встановленню істини у кримінальному провадженні та враховуючи покарання у виді довічного позбавлення волі це може стати причиною його побоювання даної міри покарання, що в свою чергу може вплинути на його волевиявлення переховуватись від суду до закінчення загального строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Перебуваючи на свободі обвинувачений також може вплинути на свідків з метою не надання показань в суді щоб у такий спосіб перешкодити судовому розгляду кримінального провадження та може вчинити інші кримінальні правопорушення по відношенню до учасників судового провадження з метою приховування інкримінованих злочинів.

Враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає 29.07.2019 року, але закінчити судовий розгляд кримінального провадження до вказаної дати неможливо, а ризики, передбачені п.п.1, 3 і 5 ч.1 ст.177 КПК України на даний час не зменшились, тому суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ще на 60 днів, тобто по 19.09.2019 року, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів за вище перелічених причин не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Керуючись ст.ст.177, 331, 350 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів - по 19.09.2019 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі Сумського слідчого ізолятору.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а для обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3