Справа №463/2592/19
Провадження №1-кс/463/4845/19
УХВАЛА

22 листопада 2019 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 07.10.2019 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000038 від 12.02.2019, зобов`язання до вчинення дій, -

встановив:

заявник звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою, яку в ході судового розгляду уточнив та остаточно просив скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 07.10.2019 про відмову в задоволенні клопотання через визнання незаконними дій та протиправною бездіяльності слідчого, зобов`язавши останнього скласти клопотання для звернення до слідчого судді за тимчасовим доступом до речей та документів на виконання вимог його клопотання від 23.08.2019, узгодити дане клопотання з прокурором, звернутися до слідчого судді за тимчасовим доступом до речей та документів на виконання його клопотання від 23.08.2019, відповідно до ст. 114 КПК України встановити строк для виконання судового рішення.
Скаргу мотивує тим, що 23.08.2019 в порядку ст. 220 КПК України ним було подано клопотання про вчинення процесуальних дій, а саме він просив слідчого звернутися до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, а саме інформації про з`єднання телефону з прив`язкою до базових станцій, надісланих та отриманих повідомлень, яким користується прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 НОМЕР_1 за періоди: з 27.03.2017 по 04.04.2019 включно; з 16.05.2017 по 18.05.2017 включно; з 03.10.2017 по 06.10.2017 включно. Однак оскаржуваною постановою в задоволенні його клопотання безпідставно відмовлено, що суперечить вимогам ст. 132 КПК України.
У судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримав із наведених у ній підстав.
Слідчий у судове засідання з розгляду скарги не з`явився із невідомих причин. Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000038 від 12.02.2019, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000038 від 12.02.2019 за фактом вчинення прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.
23.08.2019 в порядку ст. 220 КПК України заявником ОСОБА_3 слідчому ОСОБА_4 , який здійснює досудове розслідування вказаного кримінального провадження, було подано клопотання про вчинення процесуальних дій, а саме заявник просив слідчого звернутися до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, а саме інформації про з`єднання телефону з прив`язкою до базових станцій, надісланих та отриманих повідомлень, яким користується прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 НОМЕР_1 за періоди: з 27.03.2017 по 04.04.2019 включно; з 16.05.2017 по 18.05.2017 включно; з 03.10.2017 по 06.10.2017 включно.
Листом слідчого Територіального управлінням державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 27.08.2019 відмовлено у розгляді клопотання з винесенням постанови в порядку ст. 220 КПК України, оскільки ОСОБА_3 не є особою, уповноваженою в порядку ч. 1 ст. 220 КПК України звертатися із клопотаннями до слідчого про виконання будь-яких процесуальних дій.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.09.2019 з підстав того, що ухвалою слідчого судді від 21.08.2019 останню постанову слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим скасовано, визнано неправомірною бездіяльність слідчого щодо розгляду клопотання ОСОБА_3 від 23.08.2019 та зобов`язано слідчого розглянути клопотання заявника ОСОБА_3 від 23.08.2019 та повідомити його про результати розгляду цього клопотання у встановлений законом строк.
Оскаржуваною постановою слідчого від 07.10.2019 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 23.08.2019 про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000038 від 12.02.2019. При цьому слідчий виходив із того, що на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи як тимчасовий доступ до речей і документів, що містять охоронювану законом таємницю, а також з підстав відсутності обґрунтування неможливості іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Слідчий суддя вважає наведені мотиви для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 23.08.2019 обґрунтованими та правомірними, виходячи із наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно зі ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення. Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо, відноситься до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах.
Відповідно до ст. 160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів, серед іншого, зазначається значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Згідно з ч.ч. 5-6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Дійсно, як вбачається із клопотання ОСОБА_3 від 23.08.2019 у ньому відсутні будь-які мотиви та обґрунтування щодо необхідності здійснити тимчасовий доступ до речей і документів, а саме інформації про з`єднання телефону з прив`язкою до базових станцій, надісланих та отриманих повідомлень, яким користується прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 НОМЕР_1 за періоди: з 16.05.2017 по 18.05.2017 включно; з 03.10.2017 по 06.10.2017 включно, оскільки не зрозуміло, яку обставину за вищезазначені періоди часу має намір встановити заявник, та яке ця обставина має значення для кримінального провадження з огляду на предмет досудового розслідування, який визначений у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 15.11.2018, а саме обставини, пов`язані з відкриттям кримінального провадження № 0002420 від 30.06.2016, відвідуванням прокурором ОСОБА_6 м Львова та наступним складенням протоколу допиту ОСОБА_3 від 30.03.2017 у зазначеному кримінальному провадженні.
Що стосується періоду часу з 27.03.2017 по 04.04.2019 включно, то заявником не обґрунтовано, які обставини можуть бути встановлені в результаті вчинення запитуваної процесуальної дії, яке значення вказані обставини мають у кримінальному провадженні, та в чому полягає неможливість іншими способами довести зазначені обставини, окрім як за допомогою тимчасового доступу до цих речей і документів. Якщо запитувана інформація має значення для підтвердження (спростування) факту перебування прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 у м. Львові 30.03.2017, то зазначений факт, окрім протоколу допиту свідка ОСОБА_6 , підтверджується, в тому числі протоколом допиту як свідка ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні, з якого вбачається, що прокурор ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_3 в приміщенні Галицького ВП ГУНП у Львівській області намагався вручити йому підозру для передачі ОСОБА_7 .
Які додаткові обставини, окрім факту перебування ОСОБА_6 у м. Львові 30.03.2017, можуть бути встановлені в результаті отримання інформації про з`єднання телефону ОСОБА_6 з прив`язкою до базових станцій в клопотанні не обґрунтовується, в тому числі таким чином не може бути підтвердженим (спростованим) факт перебування останнього під час допиту та складення протоколу допиту ОСОБА_3 30.03.2017, з приводу чого заявником подано заяву про вчинення кримінального правопорушення від 15.11.2018.
Виходячи із вищенаведеного, одночасно враховуючи вимоги ч. 5 ст. 40 КПК України, яка передбачає, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення скарги.
Керуючись ст.ст. 40, 159-163, 220, 303-309, 395 КПК України, -

постановив:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 07.10.2019 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000038 від 12.02.2019, зобов`язання до вчинення дій відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1