печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії від 01.08.2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії від 01.08.2019 року.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що винесена постанова є необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята в порушення норм КПК України.

Особа, яка подала скаргу в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду скарги повідомлена належним чином. Адвокат через канцелярію суду подала заяву про розгляд скарги у її відсутність, на задоволенні її вимог наполягала.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав письмові заперечення, у яких виклав свою процесуальну позиції щодо поданої скарги, просив відмовити у її задоволенні. Крім того, просив проводити розгляд скарги у його відсутність.

Згідно ч.1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб , передбачених КПК України.

Вивчивши скаргу та долучені до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається із скарги та долучених до неї матеріалів, Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000480 від 04.03.2019 за підозрою ОСОБА_4 та інших у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.

Стороною захисту до Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000480 від 04.03.2019 подано клопотання від 25.07.2019, за вих. №7704, яке зареєстроване 29.07.2019 за вх. № 7, про проведення слідчих дій, а саме допиту в якості свідка особи.

01.08.2019 постановою прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії.

В обгрунтування постанови прокурор зазначає, що клопотання ОСОБА_3 надійшло 14.06.2019, тобто після повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування, а відтак проведення слідчих дій, у тому числі допиту в якості свідка особи, не виявляється можливим.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Частиною 1 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України).
А відтак, відмова прокурора у задоволенні клопотання про здійснення слідчих дій, що заявлено стороною захисту, не обґрунтована та перешкоджає встановленню істини у даному кримінальному провадженні, оскільки першочерговим завданням кримінального провадження є захист та охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, що встановлено ст. 2 КПК України, для всебічного, об`єктивного та неупередженого встановлення всіх важливих обставин у справі, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Нормою ч. 8 ст. 223 КПК України передбачено, що слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими.

Крім того, відмова в задоволенні клопотання сторони захисту щодо виклику та допиту осіб як свідків, є безумовним порушенням ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен, хто звинувачений в скоєнні злочину, має право на виклик та допит його свідків, на тих же умовах, що і свідків, які свідчать проти нього. А відтак, відмова в задоволенні вказаного клопотання на встановлення обставин, які підлягають обов`язковому доказуванню в кримінальному провадженні, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 91 КПК України позбавляють сторону захисту можливості організувати свій захист належним чином, що є порушенням п. «б» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. (див. рішення Європейського суду по справі «Кан проти Австрії»).

Наряду з викладеним, всупереч вимогам ст. 110 КПК України, оскаржувана стороною захисту постанова прокурора є немотивованою.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про незаконність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування.

Разом з тим, вимога скарги щодо зобов`язання слідчого та/або прокурора у кримінальному провадженні № 0000480 викликати та допитати свідка задоволенню не підлягає, оскільки слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, що узгоджується з ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії від 01.08.2019 року.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1