Провадження № 1-кп/638/1477/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бондарівка Сахновщанського району Харківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,-

встановив:
В провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений заперечував проти продовження строків тримання під вартою, вказав, що просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник заперечував проти вказаного клопотання та просив обрати нічний домашній арешт, вказав, що його підзахисний має місце роботи, місце мешкання та не буде уникати явки до суду.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та дату судового розгляду.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам передбаченим п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано 23.08.2019 р.
При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу суд також враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місті його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини та утриманців, наявність у обвинуваченого постійного міста роботи, репутацію обвинуваченого, майновий стану обвинуваченого, наявність чи відсутність судимостей у обвинуваченого, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше, розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

Беручи до уваги те, що обвинувачений може переховуватись від органів судового розслідування та незаконно впливати на свідків, потерпілих вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд також вважає встановленим існування ризиків передбачених п.1, п. 3, п.5. ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілих, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, натомість вважає відсутнім доведеність ризику, передбаченого п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, так як прокурором не доведено в який саме спосіб обвинувачений за цим пунктом може вплинути та перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Під час розгляду клопотання судом вивчена можливість щодо не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1. п.3 п.5. ч.1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працює, може переховуватися від суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому, суд обирає ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою. Вказані ризики- є реальними та триваючими, вони виключають можливість заміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантій належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Виходячи з викладеного суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 слід обрати строком на 60 днів.
Суд приймаючи таке рішення виходив ще й з того, що 27 травня 2019 року до Сахновщанського районного суду Харківської області направлено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України.
18 листопада 2019 року апеляційна інстанція запитувала інформацію щодо знаходження вказаного обвинувального акту та стадії його розгляду, вирішуючи подання про об`єднання вказаних кримінальних проваджень.
За таких обставин, суд вважає, що необхідно продовжити запобіжний захід тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 314 -317 КПК України, суд, -

постановив:
Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17 січня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1 .