Справа № 392/1593/19
Провадження № 1-кс/392/445/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Мала Виска

Слідчий суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю представника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні № 0000720 від 6.10.2019 року за ознаками злочину, передбаченого статтею 290 КК України,

на бездіяльність слідчого під час досудового розслідування,

В С Т А Н О В И В :

Громадянин ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій просив визнати незаконною бездіяльність слідчого СВ Маловисківського ВН ГУНП в Кіровоградській області щодо неповернення автомобіля УАЗ 2206, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також зобов`язати слідчого повернути заявникові зазначений автомобіль і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Скарга мотивована тим, що 5 жовтня 2019 року під час проведення огляду місця події слідчим у заявника було вилучено автомобіль і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, у зв`язку з тим, що на шасі автомобіля знищено ідентифікаційний номер.

6 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим внесено відповідні відомості за статтею 290 КК України.

Заявник зазначив, що до теперішнього часу слідчим автомобіль не повернуто, заявника у кримінальному провадженні не допитано.

8 жовтня 2019 року адвокат звернулася до слідчого з адвокатським запитом і 28 жовтня 2019 року отримала відповідь про те, що постановою від 6 жовтня 2019 року автомобіль і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнані у кримінальному провадженні речовими доказами.

Заявник зазначив, що ніяких дій, направлених на повернення тимчасово вилученого майна, слідчий не вчиняв, що порушує право заявника щодо даного транспортного засобу.

У судовому засіданні представник адвокат ОСОБА_3 підтримала скаргу, посилаючись на вищевикладені обставини.

Скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Згідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави та порядок тимчасового вилучення майна визначені приписами статей 167, 168 КПК України.

Так, відповідно до частин 1 і 2 статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (частина 2 статті 168 КПК України).

Згідно приписів пункту 3 частини 1 статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України.

За змістом частини 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що 5 жовтня 2019 року в смт Смоліне Маловисківського району Кіровоградської області слідчим СВ Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 проведено огляд місця події та вилучено автомобіль марки УАЗ 2206, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 (а.с. 10).

6 жовтня 2019 року слідчим ухвалено постанову про визнання речовим доказом та передачу на зберігання, відповідно якій вищезазначений автомобіль і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та залишено на території Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, а свідоцтво про реєстрації транспортного засобу в матеріалах справи (а.с. 9).

На вимогу суду слідчим не надано докази щодо звернення до суду з клопотанням про арешт майна в строки, передбачені частиною 5 статті 171 КПК України, або негайного повернення вилученого майна.

Таким чином, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, слідчий суддя дійшов висновку про наявність порушеного права громадянина ОСОБА_4 на вільне володіння, користування і розпорядження своєю власністю, а саме в порушення пункту 3 частини 1 статті 169, частини 5 статті 171 КПК України слідчий у визначений законом строк не звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Тому, автомобіль і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу підлягають негайному поверненню заявникові.

Між тим, відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Тобто, відповідно до приписів зазначеного закону до компетенції слідчого судді не входить питання визнання незаконною бездіяльності слідчого у даному виді провадження.

Керуючись статтями 306, 307 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого в кримінальному провадженні № 0000720 від 6.10.2019 року за ознаками статті 290 КК України негайно повернути громадянину ОСОБА_4 вилучені автомобіль марки УАЗ 2206, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя