Справа № 713/1781/19
Провадження №1-кп/713/205/19
ВИРОК
іменем України

05.11.2019 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000370 від 13.09.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, з освітою повною середньою, непрацюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 13.09.2019 близько 05 год. 00 хв., діючи умисно, всупереч вимог постанови Кабінету Міністрів України за №557 від 12.07.2005 «Про затвердження порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду», а саме не маючи жодних дозвільних документів на проведення руслорегулюючих робіт та видобування корисних копалин, усвідомлюючи значення своїх протиправних дій, з метою власного збагачення, шляхом незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, прибув до правого берега русла річки «Черемош», що в адміністративних межах с. Слобода-Банилів, Вижницького району, Чернівецької області, де за допомогою власного екскаватора марки «ЮМЗ ЕО - 2621», реєстраційний номер НОМЕР_1 почав видобувати гравійно-піщану суміш.

Відповідно до статті 13 Конституції України, за якою земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони г об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону;

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів;

Відповідно до статті 19 Кодексу України «Про надра», де зазначено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №59 від 27.01.1995 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

Відповідно до положень пункту 3.6 «Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ піску та гравію», затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України №198 від 25.06.2007 піщано-гравійна порода - сипка гірська порода з вмістом гравійної складової більше 30 %.

Згідно з «Переліком корисних копалин загальнодержавного значення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994, сировина піщано-гравійна відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 240 КК України, а саме незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

03 жовтня 2019 року прокурор Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за № 0000370, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, діючи на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472, 473, 476 КПК України в приміщенні Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області за адресою м. Вижниця, вул. Гагаріна,3а, уклали угоду про визнання винуватості, яку учасники процесу під час проведення судового засідання просили затвердити.

Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 , повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 240 ч.2 КК України.

Сторони погоджуються, виходячи з вимог ст. 61, 65, 66 КК України, призначити ОСОБА_4 , покарання за ч. 2 ст. 240 КК України - у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподаткованих мінімумів громадян , що становить 6800( шість тисяч вісімсот) гривень.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ст.240 ч.2 КК України щодо яких він визнає себе повністю винним, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , вказував на те, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, без застосування будь - якого насильства, примусу чи погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_5 , в підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 , та прокурором вважаючи, що умови угоди не суперечать вимогам кримінально-процесуального закону.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_4 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відмови у її затвердженні.

Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 ч.2 КК України, дане кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії злочину середньої тяжкості.

Судом також з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи те, що взяті на себе зобов`язання обвинуваченим ОСОБА_4 , можуть бути реально виконані, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, постановивши відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинувальний вирок та призначивши йому узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання щодо речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 469, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-.

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000370 від 13.09.2019 року по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 ч.2 КК України, яка укладена 03 жовтня 2019 року між прокурором Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 240 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподаткованих мінімумів громадян , що становить 6800( шість тисяч вісімсот) гривень.

Скасувати арешт на майно, а саме екскаватор марки «ЕО-2621», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 ;

- автомобіль марки «САЗ-3507», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 ;

- автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 (серія НОМЕР_7 від 03.03.1999 року, серія НОМЕР_8 від 18.12.2003 року) на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , жителю с. Сергії Путильського району Чернівецької області, користувачем якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 .

Речові докази: екскаватор марки «ЕО-2621», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_4 ,- повернути законному володільцю;

- автомобіль марки «САЗ-3507», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 . який переданий на зберігання ОСОБА_6 - повернути законному володільцю;

- автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ 554», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 (серія НОМЕР_7 від 03.03.1999 року, серія НОМЕР_8 від 18.12.2003 року) на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , жителю с. Сергії Путильського району Чернівецької області, користувачем якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 , який переданий на відповідальне зберігання , ОСОБА_6 - повернути законному володільцю .

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1