ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1359/19 Справа № 192/1572/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
заявник ОСОБА_6
представник заявника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна, на яке накладено арешт ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000516 від 24.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2019 року клопотання заступника начальника СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 про накладення арешту на майно задоволено. Накладено арешт на майно, а саме: на 15 куп дров, а також мотоблок «Кентавр», бензопила «FORESTA», фактичний володілець котрих на даний час не встановлений.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на вимоги ст.ст. 170, 173 КПК України, та дійшов до висновку про необхідність, з метою збереження речового доказу, накладення арешту на майно, оскільки останнє може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі власник майна, на яке накладено арешт ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити та зобов`язати слідчого повернути вилучене арештоване майно ОСОБА_6 .
Вимоги апеляційної скарги, обґрунтовує тим, що виявлені на його прибудинковій території дрова, він із членами своєї сім`ї періодично купує за оголошеннями та використовують їх для опалення, у зв`язку із здорожчанням ціни на газ. Зазначає, що арештованим мотоблоком ОСОБА_6 ніколи не возив ніякі дрова, його вилучення також впливає на його фермерське господарство, оскільки він не може ні зібрати врожай, ні обробити землю тощо. Вказує, що технічні характеристики мотоблоку не дозволять йому перевезти таку кількість дров, а тому оскаржувана ухвала ґрунтується на припущеннях.
Зазначає, що по вищевказаним дровам можна визначити, що вони є сухими, а не свіжозрубленими, про що свідчить характерний мох на них, крім того, в заяві лісника вказано про дуби, натомість у дворі ОСОБА_6 знаходились дрова акації.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні ОСОБА_6 та його представник надали уточнення до апеляційної скарги, підтримали її та з підстав, викладених в скарзі, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити та зобов`язати слідчого повернути вилучене арештоване майно ОСОБА_6 .

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.
Як вбачається з матеріалів провадження, зокрема з постанови начальника СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 24 серпня 2019 року вказане майно, а саме: 15 куп дров, мотоблок «Кентавр», бензопила «FORESTA» визнано в якості речових доказів по кримінальному провадженню № 0000516.
Обставини, викладені в клопотанні підтверджуються: Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення гр. ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події від 24.08.2019 року, протоколами допиту свідків, постановою слідчого про визнання в якості речових доказів від 25 серпня 2019 року.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що існує виключно ризик втрати та передачі майна, що підлягає арешту.
Відповідно до ухвали слідчого судді арешт на зазначене в ухвалі майно накладений на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Таким чином, встановлені під час досудового розслідування обставини свідчать, про необхідність накладення арешту на зазначене в ухвалі майно, оскільки це майно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадження, зазначеним в ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту, у зв`язку з чим в цій частині доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б підтверджували склад кримінального правопорушення та його наявність не можуть бути прийняті до увагу, оскільки на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про арешт майна.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу по розслідуваному злочину, апеляційний суд доходить висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим і відсутні підстави для його скасування, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді, у зв`язку з чим не можуть бути задоволені.
Крім того, посилання апеляційної скарги на те, що арештованим мотоблоком ОСОБА_6 ніколи не возив ніякі дрова, його вилучення також впливає на його фермерське господарство, оскільки він не може ні зібрати врожай, ні обробити землю тощо, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року було скасовано арешт накладений на вищевказаний мотоблок та повернуто його власнику.
Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між іншим арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована або будуть проведені всі необхідні слідчі дії з таким майном, чи встановлено відсутність складу або події злочину, а так само стороною обвинувачення у розумні строки, в значенні ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин, власник майна наділений правом ініціювати, в порядку ст. 174 КПК України, питання про скасування накладеного арешту.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу власника майна, на яке накладено арешт ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000516 від 24.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4