ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/109/19 Справа № 691/732/19 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора підозрюваного захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу начальника Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області від 23 серпня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городище, Черкаської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, до 22.10.2019, включно з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

16.07.2019 заступником начальника СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 до слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області подано клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, терміном на 2 місяці.

Необхідність застосування даного запобіжного заходу обґрунтовується тим, що в провадженні СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000259 від 12.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України за фактом того, що ОСОБА_7 придбав порошкоподібну речовину білого кольору, яка являється психотропною речовиною обіг якої обмежений амфетамін та в подальшому, умисно, без передбаченого законом дозволу, зберігав та перевозив її у транспортному засобі з метою збуту.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, перевезення та зберігання з метою збуту психотропних речовин, у великих розмірах, вчинене собою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України.

11 липня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області від 23 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, до 22.10.2019 включно, та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України

Ухвала обґрунтована тим, що слідчим не наведено (не надано) переконливих доводів (доказів) щодо неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , як і неналежного доведення підстав застосування відносно нього виняткового запобіжного заходу, наведених ризиків, а саме, незаконного впливу на свідків, переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, начальник Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Городищенського районного суду від 23.08.2019 скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Прокурор вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор вказує, що при обранні запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , слідчим суддею не враховано наявність наступних ризиків, а саме: підозрюваний, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки раніше судимий 08.08.2019 Городищенським районним судом за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, за що у встановленому законом порядку має не зняту і не погашену судимість; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому відомі особи, що залучалися в якості понятих під час проведення слідчих дій та свідки у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотиків та ніде не працює, що може свідчити про отримання доходу за рахунок збуту наркотичних засобів чи психотропних речовин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги у повному обсязі, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційної вимоги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що слідчим не наведено (не надано) переконливих доводів (доказів) щодо неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , як і неналежного доведення підстав застосування відносно нього виняткового запобіжного заходу, наведених ризиків, а саме, незаконного впливу на свідків, переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Крім того, слідчий суддя виходив з того, що сторона захисту в судовому засіданні надала достатньо доказів щодо соціальності зв`язків підозрюваного, установленого способу життя, наявності утриманців та відсутності спроб ухилення від правосуддя (за час перебування клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу в суді підозрюваний прибував на виклики та слідчим підтверджено той факт, що неприбуття за викликом з часу повідомлення особі про підозру не було), які розглянуті судом.

Відповідно до вимог ст.ст.177, 178, 183, 194, 200 КПК України та п.«е» ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п.п.1,5 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , та при цьому, недоведеність прокурором та слідчим неможливості застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України є домашній арешт, який, полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч.ч.2,6 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Слідчим суддею вірно враховано дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , характер висунутої підозри, процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування, відсутність достатньо вагомих аргументів на необхідність застосування запобіжного заходу, а саме, у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, з урахуванням обґрунтованої підозри, особи підозрюваного та наявності ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчим суддею вірно враховано викладені обставини сукупно, особу підозрюваного, характер висунутої підозри, процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування, відсутність достатньо вагомих аргументів на необхідність застосування запобіжного заходу, саме, у вигляді тримання під вартою та вірно визначено, що про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків, так як, на даний час, наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, що передбачений ст.177 КПК України, і буде співрозмірним із тяжкістю вчиненого.

Колегія суддів також враховує, що з моменту застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту 23.08.2019 до постановлення даної ухвали судом апеляційної інстанції даних про порушення підозрюваним застосованого обмеження прокурором не надано, що свідчить про ефективність застосованого слідчим суддею запобіжного заходу та відсутність підстав для зміни його на більш суворий тримання під вартою, як того просить прокурор.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги прокурором не надано доказів ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, прокурора чи суду під час перебування під цілодобовим домашнім арештом.

При вирішенні апеляційних вимог прокурора колегія суддів також враховує, що на час розгляду апеляційної скарги оскаржувана ухвала, відповідно до вимог ст.203 КПК України, виконана, так як закінчився строк дії застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при розгляді клопотання заступника начальника СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст.181,193,194,376,404,405, п.1 ч.3 ст.407,ст.ст.419,422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області від 23 серпня 2019 року, якою застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, до 22.10.2019, включно та покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу начальника Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :