Справа № 152/153/18
Провадження №11-кп/801/814/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянула матеріали кримінального провадження №0000002 від 05.08.2014 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 06.05.2019, якою обвинувальний акт щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хутір Яново Октябрського району Ростовської області, жителя АДРЕСА_1 ,

-за ч.2 ст. 364-1 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниця, жителя АДРЕСА_2 ,

-за ч.2 ст. 364-1 КК України, ч.1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 ,

- за ч.2 ст.364-1 КК України, ч.1 ст. 366 КК України,

- повернуто прокурору.

Рішення суду мотивоване тим, що всупереч вимогам п.3 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті не вказано найменування потерпілого, в особі якого завдано шкоди державі. В реєстрі матеріалів досудового розслідування, що долучений до обвинувального акту містяться відомості про заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_9 (обвинуваченого у справі) та ОСОБА_10 , який не є посадовою особою Шаргородської РДА чи відділу освіти Шаргородської РДА, що не заперечував прокурор.

Дані про особу потерпілого ні в обвинувальному акті, ні в реєстрі матеріалів досудового розслідування не наведено.

Крім того, кваліфікуючи дії обвинувачених за ч.2 ст. 364-1 КК України, в обвинувальному акті не конкретизовано, які саме акти виконаних робіт з метою неправомірної вигоди для себе вони склали, завірили своїм підписом та видали (їх дата, номер, інші ідентифікуючі дані), що за «спільний злочинний умисел» переслідували обвинувачені, тобто конкретно не сформульована і об`єктивна сторона інкримінованих правопорушень.

Отже, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин, зазначення відомостей про особу потерпілого (потерпілих) в обвинувальному акті не дотримано, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, оскільки повернення обвинувального акту із викладених судом підстав на підготовчому засідання недопустиме, оскільки на ньому не вирішується питання про доведеність вини обвинувачених та інші обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Зазначає, що після повернення обвинувального акту прокурор може лише усунути технічні помилки, а не вчинити певні слідчі дії та зібрати вказані місцевим судом дані.

Адвокат ОСОБА_11 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить залишити її без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вправі з підготовчого судового засіданні повернути обвинувальний акт прокурору у випадку, якщо він не відповідає вимогам Кодексу.

Таким чином, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України, суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

При цьому, суд не повинен вдаватися в оцінку доказів (їх належності і допустимості), зібраних у кримінальному провадженні у ході досудового розслідування, зокрема, їх достатності для встановлення тих чи інших обставин кримінального правопорушення.

Апеляційний суд, перевіривши обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вважає, що вказаний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.

Як вбачається із статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (в разі їх наявності), однак таких потерпілих може і не бути.

На переконання суду, обставини, зазначені в ухвалі місцевого суду, не можуть бути перешкодою для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та не є підставами для його повернення прокурору. Зазначені в ухвалі суду мотиви мають бути предметом дослідження під час судового розгляду справи.

Отже, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 314 КПК України та без достатніх підстав повернув обвинувальний акт прокурору, чим порушив вимоги кримінально процесуального закону.

Крім того, враховуючи практику Європейського суду з прав людини за ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з питання розгляду справи упродовж розумного строку, необґрунтоване повернення обвинувального акту прокурору порушує право обвинуваченого постати перед судом без невиправданої затримки.

З огляду на викладене, та враховуючи, що наведені в оскаржуваній ухвалі суду підстави не вбачаються достатніми для повернення обвинувального акту прокурору, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407 КПК України

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 06.05.2019, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 364-1 КК України, ОСОБА_8 за ч.2 ст. 364-1 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 за ч.2 ст.364-1 КК України, ч.1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3