Провадження № 1-кп/537/75/2019
Справа № 537/164/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2019 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

н/л обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

законного представника н/л

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника н/л

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР за № 0000675 від 10.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчука Полтавської області, українки, громадянки України, з повною середньою освітою, не одруженої, студентки 1 го курсу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

09.04.2018 року, близько 17 години, ОСОБА_6 ,перебуваючи біля 1-го під`їзду буд. № 48 по вул. Правобережній в м. Кременчуці, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілою ОСОБА_9 , умисно, нанесла останній один удар правою рукою стиснутою в кулак у вилищеву ділянку голови зліва та один удар в область правого ока, два удари правою ногою та три удари віником в область тулуба, після чого схопила потерпілу за волосся та нанесла два удари правою ногою в область тулуба потерпілій. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми струсу головного мозку, ссадна на слизовій нижньої губи справа, синців на нижній повіці правого ока, в ділянці крижа. На передній поверхні лівого стегна, які утворилися від неодноразової ударної дії тупих твердих предметів, які згідно висновку судово- медичної експертизи № 547 від 25.06.2018 року синця по ступеню тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями, що виразилися у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні вину в інкримінованому їй злочині визнала частково, а саме вказала, що її дії були самозахистом від нападу потерпілої. Вона наносила удари потерпілій у відповідь на удари останньої їй по спині, наносила удари руками, але в обличчя не наносила, ногами удари потерпілій не наносила. По суті показала, що 09.04.2018, близько 14 години, вона з ОСОБА_10 гуляли і купивши насіння сіли на лавочку біля під`їзду будинку біля магазину і лузали насіння , кидаючи лушпиння на землю , в цей час до них підійшла знайома ОСОБА_11 і вони сиділи втрьох. Через кілька хвилин з під`їзду вийшла потерпіла і як вона потім взнала її мати, яка почала казати їм, чого вони лускають насіння на землю і хто буде прибирати, так як двірника у них немає, на що вона відповіла, що не бачила оголошення про таку заборону. Тоді мати потерпілої зайшла в під`їзд, а потерпіла почала нецензурно лаятися в їх бік, при цьому її мати, вийшовши з віником в руці кинула останній їй в обличчя, від чого вона була в шоку і взявши віник кинула його потерпілій і її матері в ноги. Вона почала уходити звідти, але ОСОБА_9 підбігла ззаду і вдарила їй рукою по спині і коли потерпіла почала уходити, вона взяла віник і підійшовши до останньої нанесла їй до 3-х ударів ним по тулубу і кинула віник. В ході сварки потерпіла нагнулась, піднялась, мати потерпілої підійшла до неї зі спини і нанесла кілька ударів кулаками по спині. Вона, обернувшись з розвороту нанесла «ляпас» останній по обличчю в щоку, побачила кому нанесла тільки після удару. При цьому ОСОБА_9 напала на неї, підбігли знайомі хлопці ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і стали поруч, розбороняючи. При цьому ОСОБА_9 почала погрожувати їй, кажучи «замовляти гроб» та що вона «не жилець», тощо. Вона намагалася зупинити образи, не ображаючи останню, але потерпіла продовжувала погрожувати. Після цього вона пішла до під`їзду забрати велосипед та рюкзак, при цьому мати потерпілої з її при відкритого рюкзаку дістала на викинула на землю пакет з чіпсами чи сухариками. За такі дії вона просто штовхнула її рукою в плече, від чого остання просто сіла на лавочку. При цьому ОСОБА_9 яка стояла біля неї, тикаючи в обличчя мобільним телефоном, підбігла і схопила її за волосся. Вона закричала нецензурною лайкою, при цьому вони разом з ОСОБА_9 впали на землю, вона зверху, але потерпіла продовжувала тримати її за волосся і вона не могла піднятися. Підійшли хлопці і допомогли їй піднятися з землі, потерпіла продовжувала лежати, де була мати потерпілої сказати не може. Після цього вона забрала рюкзак і поїхала з подругою на велосипеді. При цій події було багато свідків. В подальшому вона зателефонувала матері і повідомила про те, що сталося і пішла додому. Вдома мати обробила опухоль на нозі, також був царапина на тулубі і руках, які отримала від дій потерпілої. Медичну експертизу вона не проходила, але робила МРТ і лікувалася. Потерпілу вона ногами не била, за волосся не хапала, впала разом з потерпілою, так як потерпіла потягнула на себе. Матері потерпілої дала ляпас за те, що вдарила її кулаком по спині.

Законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 09.04.2018 близько 16 години донька подзвонила і повідомила проте, що сталося. Прийшовши додому вона надала доньці медичну допомогу таблетки від головної болі, царапина була на руці, помазала подряпану ногу і перебинтувала, зміряла тиск 130/90. Заяву в поліцію вони не подавали, так як вважали, що не буде результату, як не було після побиття її батьком. В подальшому взнали, що потерпіла написала заяву в поліцію на доньку і у відділенні поліції показали відео, яке було знято знайомими доньки. Донька після побиття її батьком 17.08.2017 разом з нею пер6еїхали до її батьків донька перебуває на обліку у лікарів невропатолога та кардіолога, додаткових обстежень не потребує, до вступу в університет навчалася в ЗОШ № 22, коло друзів доньки знає, навчалася в школі і зараз в університеті добре. Вона намагалася поспілкуватися з потерпілою, але остання відмовилася з нею розмовляти, погрожуючи звернутися в поліцію за це. Вважає, що донька захищалася. Цивільний позов потерпілої не визнає.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала , що 09.04.2018 вона перебувала в гостях у своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 . Близько 17 години вони вийшли з під`їзду, мати попереду а вона за нею і побачили на лавочці біля під`їзду трьох дівчат, одна з них ОСОБА_6 , які лузали насіння і лушпиння кидали на асфальт біля під`їзду, на що мати зробила їм зауваження і сказала , щоб вони перестали смітити . У відповідь ОСОБА_6 в грубій формі з ненормативною лексикою відповіла матері. Після чого мати взяла віник біля під`їзду і кинула його під ноги ОСОБА_6 з вимогою прибрати лушпиння, на що ОСОБА_6 схопила віник , підбігла до матері і кинула віник їй в обличчя. Вона стала між ними , так як ОСОБА_6 підняла руку , як вона зрозуміла нанести удар матері , і вдарила її правою рукою в праве око, після чого вона схопила ОСОБА_6 за передпліччя , а остання схопила її за волосся і почала бити ногами по її ногам і колінам,близько п`яти ударів, також кулаками по голові , вона при цьому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не наносила. Потім вона відійшла до лавочки за мобільним телефоном а ОСОБА_6 , побачивши це, накинулась на неї і повалила на землю і почала бити ногами лежачу, нанісши близько п`яти ударів по ногам та тулубу та кулаками по обличчю. Хто вибивав з рук мобільний телефон сказати не може. В цей час підійшли сусіди та хлопці, які були біля іншого під`їзду і розборонили їх. Після цього ОСОБА_6 з подругами пішли . Після приймала поліція і розбиралася, після цього вона звернулася до лікарні за допомогою і на слідуючий день пройшла судово-медичну експертизу та звернулася до невропатолога, лицевого хірурга та лікувалася від отриманих травм. Даним злочином їй спричинені душевні та моральні страждання, які виразилась у перенесеними нею фізичними та моральними стражданнями внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, у емоційних та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з неправомірними діями обвинуваченої та перенесеного нервового потрясіння, в неї порушився нормальний життєвий уклад, тощо. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала , що влітку 2018 року близько 15 години вона разом з ОСОБА_6 та її подругою сиділи на лавочці біля будинку поблизу магазину « Абсолют « на Раківці і лузали насіння, кидаючи лушпиння на землю. При цьому з під`їзду вийшла мати потерпілої і за нею потерпіла і мати потерпілої . зробивши їм зауваження, кинула до ніг ОСОБА_6 віник з вимогою прибрати лушпиння, який кінцем попав в ногу ОСОБА_6 і остання не витримала такого і «кинулася в бійку», а саме вона підійшла до матері потерпілої з питанням чому кидають в неї віником, замахуючись не неї, а потерпіла, вставши між ними , почала агресивно реагувати на це, а саме кричати на ОСОБА_6 чому вона лускає на землю лушпиння, схопивши при цьому ОСОБА_6 за праву руку, притягуючи до себе, а ОСОБА_6 почала відштовхуватися обома руками в груди потерпілої, після чого вони почали бійку між собою. ОСОБА_6 почала бити потерпілу обома руками не в обличчя близько трьох раз, потім якоюсь рукою схопила потерпілу за волосся, а остання схопила за волосся ОСОБА_6 , після чого вони обоє впали на асфальт, потерпіла зверху ОСОБА_6 . Піднявшись з асфальту, потерпіла сказала, що викличе поліцію і почала знімати на свій мобільний телефон ОСОБА_6 , яка вибивала телефон з рук потерпілої чи намагалася його забрати. Чи наносила ОСОБА_6 тілесні ушкодження матері потерпілої сказати не може. ОСОБА_6 не наносила ударів ногами потерпілій. Ніхто з під`їзду розбороняти не виходив і інші розбороняти не підходили. Це тривало близько 15 хвилин. Якби потерпіла не почала агресивні дії першою , ОСОБА_6 сама не починала б бійку. У потерпілої тілесні ушкоджень вона не бачила , у ОСОБА_6 були синяки на руках і вона вдарилася головою об бордюр. Після цього ОСОБА_6 забрала свій велосипед і разом з подругою поїхала додому, а вона провівши їх близько 200 м також пішла додому.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала , що 09.04.2018 року близько 17 години вона вийшла з під`їзду свого будинку АДРЕСА_3 і побачила , що на лавочці сиділи три дівчини , одна з них ОСОБА_6 і лузали насіння , кидаючи лушпиння на асфальт біля під`їзду. Вона звернулася до них з питанням , хто буде прибирати лушпиння , на що ОСОБА_6 відповіла їй « ти», після чого вона взяла віник біля під`їзду і кинула його ОСОБА_6 під ноги, ОСОБА_6 схопила віник і вдарила ним їй по голові. Потерпіла , яка є її донькою , яка виходила услід за нею з під`їзду стала між ними . При цьому ОСОБА_6 вдарила кулаком правої руки доньку по обличчю потім била ногами доньку по тулубу, по ногам, потім схопивши за волосся, повалила на землю і продовжувала бити ногами по тілу. Вона відтягнула ОСОБА_6 від доньки , при цьому хлопці, які стояли біля іншого під`їзду та жінка з вікна будинку кричали ОСОБА_6 зупинитись. Коли донька піднялася ОСОБА_6 ще раз вдарила її по обличчю кулаком. Чи гналася донька за ОСОБА_16 з віником сказати не може. Після того, як донька намагалася знімати відео на мобільний телефон , ОСОБА_6 намагалася вибити телефон з її рук. Точну кількість ударів , які наносила ОСОБА_6 доньці і куди саме , сказати зараз не може . Потім викликали поліцію. І ОСОБА_6 спочатку пішла до другого під`їзду а потім пішла взагалі. Донька ОСОБА_6 руками не била , тільки хапала за руки , одежу , волосся. У доньки були численні тілесні ушкодження розбите обличчя, синці на ногах.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показала , що потерпіла є її сусідкою, обвинувачену вперше побачила на місці пригоди при бійці з потерпілою. Точної дати та місяця не пам`ятає 2018 після обіду до під`їзду їх будинку АДРЕСА_3 , де вона проживає , підійшли троє дівчат , одна з них , як потім взнала ОСОБА_6 , які сівши на лавочці почали лускати насіння , кидаючи лушпиння на асфальт біля під`їзду. Якась жінка зробила їм зауваження, але вони не реагували. Це вона чула з вікна і потім підійшовши до вікна побачила, як з під`їзду вийшла сусідка ОСОБА_15 і сусідка зробила дівчатам зауваження , на що дівчата почали її ображати і обзивати, на що сусідка кинула їм віник на землю прибрати і як ОСОБА_6 взяла в руки віник і вдарила ним по голові сусідку. Потерпіла донька сусідки , яка вийшла з під`їзду услід за матір`ю , заступилася за матір, а ОСОБА_6 почала бити потерпілу руками по голові і хапати руками за волосся , збиває потерпілу з ніг і б`є її ногами лежачу . Вона почала кричати ,щоб зупинити бійку і хлопці , які підійшли з іншого під`їзду відтягнути обвинувачену.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала , що потерпіла є її сусідкою, обвинувачену вперше побачила на місці пригоди при бійці з потерпілою. Точної дати і місяця не пам`ятає 2018 після обіду поверталася з огорода в підвал їх будинку АДРЕСА_3 , де вона проживає , побачила трьох дівчат , одна з них , як потім взнала ОСОБА_6 , які сиділи на лавочці і лускати насіння , кидаючи лушпиння на асфальт біля під`їзду. Вона зробила їм зауваження, але вони не реагували. Вона пішла в підвал і піднявшись через 15 хвилин побачила , як обвинувачена б`є потерпілу, яка лежала , ногами по тілу. Скільки ударів сказати не може , так як вже не пам`ятає, але не один раз, куди саме била не може сказати. Хтось викликав поліцію, вона і сусідка а потім хлопці, які стояли біля іншого під`їзду розборонили їх. Коли приїхала поліція ОСОБА_6 була біля іншого під`їзду а потім кудись зникла.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що незважаючи на часткове визнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, її вина повністю підтверджується показаннями як самої обвинуваченої, так і потерпілої, свідків та іншими доказами по справі.

Суд приймаючи дане рішення виходив з наступного:

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням , яке грунтується на всебічному , повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності , допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно показань потерпілої ОСОБА_9 остання в судовому засіданні вказала на обставини вчинення обвинуваченою відносно неї злочину ,її показання є категоричними , наданими суду без будь яких сумнівів та суперечностей, що суд сприймає як беззаперечний, належний та допустимий доказ вини обвинуваченої у вчиненні даного злочину.

Приймаючи таке рішення , суд також враховує, що обставини вчинення злочину потерпіла вказує послідовно, логічно, її показання стосовно нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою повністю співпадають з показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . При цьому, свідок ОСОБА_17 показала, що конфліктну ситуацію та бійку спровокувала саме обвинувачена, яка перша почала висловлюватися нецензурними словами в бік матері потерпілої.

Суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_17 показала, що до конфлікту невідома жінка вже робила зауваження ОСОБА_6 стосовно сміття біля під`їзду, що відповідає показанням свідка ОСОБА_18 , яка і була тою жінкою , яка робила зауваження ОСОБА_6 .

При цьому , суд критично відноситься до показань обвинуваченої стосовно того, що мати потерпілої кинула віник їй в обличчя, так як свідок ОСОБА_14 показала . що остання кинула віник саме під ноги ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_6 агресивно відреагувала і підійшовши до матері потерпілої замахнулася на неї, тобто спровокувала сварку .

Також, суд критично оцінює показання ОСОБА_6 , що вона під час сварки не висловлювалася на адресу потерпілої нецензурною лайкою та образи, що спростовується дослідженим в ході судового розгляду відеозаписом.

Разом з тим, суд критично оцінює показання ОСОБА_14 стосовно того, що ОСОБА_6 не наносила ударів ногами потерпілій і ніхто з під`їзду розбороняти не виходив і інші розбороняти не підходили, що спростовується дослідженим в ході судового розгляду відеозаписом.

При цьому, суд критично відносить до посилань сторони захисту, що нанесення обвинуваченою ударів потерпілій було буцімто з метою самооборони від нападу останньої, що спростовується як показаннями потерпілої, так і свідків по справі, так як обвинувачена першою нанесла один чи два удари кулаками в обличчя потерпілої, після нанесення кількох ударів кулаками в голову потерпілій , від яких остання впала на землю не зупинилася і продовжувала наносити їй удари.

Таким чином, активні дії обвинуваченої , які виразилися в нанесенні численних ударів потерпілій при відсутності активних дій з боку останньої, з об`єктивної сторони суд не може вважати самообороною та самозахистом від потерпілої.

Враховуючи викладене, в сукупності з іншими обставинами вчинення злочину дають обґрунтовані підстави вважати показання потерпілої ОСОБА_9 правдивими та достовірними і відсутності причини вважати її показання надуманими чи необґрунтованими.

При цьому, суду не доведено, що ОСОБА_9 мала будь які особисті мотиви чи мету оговорити обвинувачену у вчиненні нею інкримінованого їй злочину. Та обставина, що потерпіла і обвинувачена під час досудового розслідування та судового розгляду мають неприязні стосунки і зі слів обвинуваченої потерпіла неодноразово погрожувала останній з приводу правових наслідків розгляду даного кримінального провадження відносно обвинуваченої , не дають достатніх підстав вважати , що у потерпілої були причини оговорювати обвинувачену у вчиненні даного злочину, при тому, що доказів таких погроз з боку потерпілої суду не наведено. Разом з тим, законний представник обвинуваченої при судовому розгляді неодноразово погрожувала потерпілій фізичною розправою, що підтверджується належними та допустимими доказами.

При цьому, потерпіла при дачі показань попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, показання давала добровільно і у суду відсутні будь - які сумніви з їх правдивості та об`єктивності.
Також, суд бере до уваги, що обвинувачена, вказуючи на неправомірну поведінку потерпілої при спілкуванні з нею, будь яких скарг до правоохоронних органів на неправомірні дії останньої не подавала, при цьому , будь якої причини не подання такої скарги не пояснила.
Також, при допиті свідків обвинувачена не задавала свідкам будь яких питань стосовно їх показань про обставини конфлікту між нею та потерпілою, не спростовувала обставини образ і лайки та нанесення нею тілесних ушкоджень потерпілій, заперечуючи їх кількість, локалізацію, що суд розцінює, як не бажання спростовувати їх у передбаченому процесуальним законом порядку.

Згідно висновку експерта № 547 у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми струсу головного мозку, ссадна на слизовій нижньої губи справа, синців на нижній повіці правого ока, в ділянці крижа. На передній поверхні лівого стегна, які утворилися від неодноразової ударної дії тупих твердих предметів , тілесні ушкодження потерпілої утворились від ударної дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею контактування, можливо у вказаний строк та при вказаних обставинах у ухвалі та під експертною, і за ступенем тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці крижа могло утворитися від падіння потерпілої з висоти власного росту, при наданні тілу прискорення, про що свідчить його характер та локалізація. Положення ОСОБА_19 могло бути любим в просторі за умови доступності пошкоджених частин тіла та травмуючи предметів. Тілесних ушкоджень , характерних для їх утворення в результаті самозахисту не виявлено.

Згідно висновку експерта № 616 на основі даних представленого слідчого експерименту покази потерпілої ОСОБА_9 відповідають об`єктивним даним отриманим при судово - медичній експертизі потерпілої.

Таким чином, судовим розглядом та дослідженими доказами винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину доведена належними та допустимими доказами.

Суд враховує, що перед допитом вказаних свідків, суд попереджав останніх про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань і за дачу завідомо неправдивих показань за ст.ст.384, 385 КК України , дані показання свідки давали добровільно без будь якого примусу, дані свідки не є зацікавленими особами, не перебувають у будь - яких стосунках з обвинуваченою чи потерпілою, крім сусідських. а тому у суду відсутні підстави вважати їх показання недостовірними , або даними ними під примусом чи іншим впливом .

Крім цього, вина ОСОБА_6 у вчиненні нею злочину , передбаченого ч.2 ст.125 КК України також повністю підтверджується іншими доказами по справі, що безпосередньо досліджені судом:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.04.2018 , згідно якого потерпіла ОСОБА_9 вказала про обставини вчинення відносно неї злочину обвинуваченою 09.04.2018 близько 17 години ( т.1,а.с.7);

- рапортом ст. інспектора чергового ВП № 1 Кременчуцького ВП від 10.04.2018 , згідно якого останній отримав заяву від потерпілої про вчинення відносно неї злочину обвинуваченою 09.04.2018 о 17 годині

- висновком експерта № 547, згідно якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми струсу головного мозку , ссадна на слізовій нижньої губи справа, синців на нижній повіці правого ока, в ділянці крижа, на передній поверхні лівого стегна, які утворилися від неодноразової ударної дії тупих твердих предметів , тілесні ушкодження потерпілої утворились від ударної дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею контактування, можливо у вказаний строк та при вказаних обставинах у ухвалі та під експертною, і за ступенем тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці крижа могло утворитися від падіння потерпілої з висоти власного росту, при наданні тілу прискорення, про що свідчить його характер та локалізація. Положення ОСОБА_19 могло бути любим в просторі за умови доступності пошкоджених частин тіла та травмуючи предметів. Тілесних ушкоджень , характерних для їх утворення в результаті самозахисту не виявлено;

- проведеним слідчим експериментом від 04.07.2018 та фото таблицею до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 показала про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою ;

- висновком експерта № 616 від 24.07.2018 , згідно якого на основі даних представленого слідчого експерименту покази потерпілої ОСОБА_9 можуть відповідати об`єктивним судово - медичним даним отриманим при її судово - медичній експертизі ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання та довідкою до протоколу від 18.06.2018, згідно якого свідок ОСОБА_15 впізнала обвинувачену як дівчину, яка 09.04.2018 близько 17 години наносила тілесні ушкодження їй та її доньці ОСОБА_9 біля будинку № 48 по вул. Правобережній в м. Кременчуці;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання та довідкою до протоколу від 18.06.2018, згідно якого свідок ОСОБА_17 впізнала обвинувачену як дівчину, яка 09.04.2018 близько 17 години наносила тілесні ушкодження ОСОБА_9 біля будинку № 48 по вул. Правобережній в м. Кременчуці;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання та довідкою до протоколу від 18.06.2018, згідно якого свідок ОСОБА_14 впізнала обвинувачену як дівчину, яка 09.04.2018 близько 17 години наносила тілесні ушкодження ОСОБА_9 біля будинку № 48 по вул. Правобережній в м. Кременчуці;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання та довідкою до протоколу від 18.06.2018, згідно якого свідок ОСОБА_18 впізнала обвинувачену як дівчину, яка 09.04.2018 близько 17 години наносила тілесні ушкодження ОСОБА_9 біля будинку № 48 по вул. Правобережній в м. Кременчуці;

- протоколом огляду місця події від 06.12.2018, згідно якого оглянутий виданий свідком ОСОБА_20 диск CD-R, біло зеленого кольору, на якому мається відеозапис один відео файл МР-4 , розмір 8.52 МБ, тривалістю 01.26 год. з відеозаписом бійки , яка мала місце 09.04.2018 близько 17 години , при якій ОСОБА_6 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_9 біля будинку № 48 по вул. Правобережній в м. Кременчуці. який 06.12.2018 добровільно видав ОСОБА_20 ;

- речовим доказом - диск CD-R, біло зеленого кольору з номерним знаком № 1444 з відеозаписом. відео МР-4 , розміром 8.52 МБ, тривалістю 01.26 год. , який 06.12.2018 добровільно видав ОСОБА_20 , який визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 06.12.2018;

- речовим доказом - диск DVD-R, на якому знаходиться один відео файл, який 27.11.2018 добровільно видала ОСОБА_6 , який визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 27.11.2018;

- протоколом перегляду відеозапису від 06.12.2018 на якому відтворюється запис з камери мобільного телефону невідомої особи , місцем зйомки є ділянка біля 1-го під`їзду буд. АДРЕСА_3 , відеозапис ведеться з боку 2 -го під`їзду . На відео зафіксовано, що ОСОБА_6 від під`їзду відводить та намагається втримати свідок ОСОБА_14 , в цей час до обвинуваченої підбігає потерпіла ОСОБА_9 з віником в руках, при цьому ОСОБА_6 наносить два удари правою ногою в область тулуба ОСОБА_9 і остання кидає віник в область тулуба ОСОБА_6 , яка взявши віник в праву руку , наносить три удари віником зверху вниз по ОСОБА_9 , куди саме камера не фіксує. Після цього ОСОБА_6 відходить назад, ОСОБА_9 підходить до неї , після чого камера фіксує будинок і крик жінки з вікна , потім камера фіксує як ОСОБА_6 тримає за волосся ОСОБА_9 обома руками та наносить правою ногою два удари в область тулуба ОСОБА_9 та відпускає волосся останньої та відходить , вигукуючи різні фрази в її бік. До жінок підходять двоє чоловіків та свідок ОСОБА_15 , яка наносить удар по спині ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_6 наносить останній «ляпас» правою рукою по обличчю і ОСОБА_15 відходить . ОСОБА_9 звертається до ОСОБА_6 « зачем женщину ударила?» , ОСОБА_6 кричить у відповідь «та рот закрой чтобы меня козой обзивать , не надо поняла» та наносить удар правою ногою в бік ОСОБА_9 та кричить « є..ало свое стулила» після чого всі підоходять до лавочки біля під`їзду , ОСОБА_9 тримає мобільний телефон в руці, знімаючи на камеру ОСОБА_6 , де ОСОБА_15 кидає в бік ОСОБА_6 якусь річ з її рюкзака чи лавочки і знову починається сварка між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 і запис закінчується;

- відеозапис, наданий в ході досудового розслідування - диск DVD-R, на якому знаходиться один відео файл, який 27.11.2018 добровільно видала ОСОБА_6 , який визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 27.11.2018 в ході судового розгляду досліджений не був з технічних причин , при цьому ОСОБА_6 надала суду даний відеозапис , який був переглянутий в ході судового розгляду за згодою всіх учасників провадження, які не заперечували автентичності даного запису і в подальшому долучений до матеріалів кримінального провадження.

Даний відеозапис по суті є аналогічним відеозапису , наданому свідком ОСОБА_20 , який був останнім скопійований з мережі «інтернет» даної події, який був знятий невідомою особою.

При цьому , суд критично відноситься до показань обвинуваченої та захисника стосовно захисту обвинуваченої в межах необхідної оборони шляхом нанесення останньою тілесних ушкоджень потерпілій, що не є доказом того, що ОСОБА_6 мала на меті тільки захист від буцімто протиправних посягань потерпілої. Судом встановлено, що саме свідок ОСОБА_14 намагалася втримувати ОСОБА_6 , тобто остання сама намагалася підійти до потерпілої для з`ясування відносин, після того, як потерпіла підійшла до ОСОБА_6 з віником в руках, можливо для нанесення ним удару, однак ОСОБА_9 не вчиняла будь яких активних дій відносно обвинуваченої, тоді як остання нанесла два удари правою ногою в область тулуба ОСОБА_9 , тільки після чого остання кидає віник в область тулуба ОСОБА_6 .

Суд звертає увагу, що в ході судового розгляду обвинувачена заперечувала факт нанесення нею ударів потерпілій ногами по тілу, що спростовується даним відеозаписом.

Також, даний запис підтверджує показання свідка ОСОБА_17 про обставини вчинення злочину , так як свідок був безпосереднім очевидцем події.

Також, суд бере до уваги , що біля під`їзду свідок ОСОБА_15 кидає в бік ОСОБА_6 якусь річ з рюкзака останньої чи лавочки і знову починається сварка між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , однак даний факт жодним чином не спростовує та не доводить правомірність факту нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Таким чином , судом встановлено, що ОСОБА_6 наносила численні удари потерпілій , яка об`єктивно своїми діями не вчинювала напад. Удари обвинувачена наносила як до, так і після того, як потерпіла кілька разів падала на землю, не зупинила своїх дій на прохання потерпілої та вимоги свідків, а тільки після втручання сторонніх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.36 КК України необхідна оборона це правомірний захист інтересів особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання , якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до ч.3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Тобто, перевищення меж необхідної оборони має місце там, де заподіяна посягаючому тяжка шкода ( смерть або тяжкі тілесні ушкодження) лише за наявності умислу до заподіяння такої шкоди. Водночас сторона захисту стверджувала, що обвинувачена не мала на меті спричинювати як легкі чи середньої тяжкості, чи тяжкі тілесні ушкодження потерпілій, а тільки захищалася від посягань потерпілої .

Таким чином, Суд не вбачає в діях ОСОБА_6 як необхідної оборони так і перевищення меж необхідної оборони , що спростовується як показаннями самого потерпілої, так і показаннями свідків, висновками експерта та даним слідчого експерименту.
Отже, в даному кримінальному провадженні суд знаходить, що стороною обвинувачення доведено подію кримінального правопорушення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, також, винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що можливо встановити із показань обвинуваченої, яка не спростовуючи факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, однак стверджувала що захищалася від посягань останньої, показань потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,які підтвердили факт нанесення обвинуваченою тілесних ушкоджень потерпілій, висновку експерта № 547 від 25.06.2018, протоколу прийняття заяви ОСОБА_9 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення від 09.04.2018 , протоколу проведення слідчого експерименту від 04.07.2018 з потерпілою та висновком експерта № 616 від 24.07.2018, згідно якого покази потерпілої ОСОБА_9 відповідають об`єктивним судово - медичним даним отриманим при судово - медичній експертизі ОСОБА_9 та іншими належними та допустимими письмовими доказами.

Суд бере до уваги, що за висновком № 547 тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці крижа могло утворитися від падіння потерпілої з висоти власного росту, при наданні тілу прискорення, про що свідчить його характер та локалізація, що об`єктивно відповідає обставинам, вказаним потерпілою та свідками та підтверджено відеозаписами, дослідженими судом.

Всі докази на підтвердження вказаних обставин оцінені судом, як кожен окремо, так і в своїй сукупності. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.
Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ «суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Оцінка доказів, в розумінні практики Європейського суду з прав людини, суд керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення випливає із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою («Кобець проти України», № 16437/08, п. 43, рішення від 14 лютого 2008).
Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Отже, дослідивши під час судового розгляду надані сторонами та іншими учасниками кримінального провадження докази на предмет їх належності, достовірності, допустимості і достатності відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, так як вона спричинила умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Вина ОСОБА_6 виходячи з критерію поза розумним сумнівом, доведена повністю.
Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченої, те, що ОСОБА_6 , згідно вимоги МВС України раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на диспансерному обліку в Кременчуцькому обласному наркологічному та Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансерах не перебуває, є студенткою 1 го курсу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, по місцю навчання характеризується позитивно, по місцю навчання в ЗОШ № 22, де обвинувачена навчалася до вступу у ВНЗ, характеризується посередньо, навчалася добре, самовпевнена, неврівноважена, непередбачувана , груба, мати підтримує поведінку доньки, виправдовує її, звинувачує інших, з класним керівником та вчителями не завжди контактувала, при цьому ОСОБА_6 творча людина, займалася танцями , фотографуванням, приймала участь у конкурсах, отримувала призові місця, фізично розвинена, по місцю проживання характеризується позитивно.

Згідно досудової доповіді Крюківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області відносно ОСОБА_6 № 25/14-906 від 25.02..2019 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. На думку органу пробації виправлення обвинуваченої без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства за умови застосування соціально виховних заходів, а саме проведення виховної роботи, проведження освітньо- профілактичної роботи, проходження пробаційної програми « Подолання агресивної поведінки», тощо.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України суд визнає вчинення злочину неповнолітньою.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Так, вирішуючи питання про вид покарання обвинуваченої ОСОБА_6 . Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, що згідно зі статтею 12 КК є злочином невеликої тяжкості;
- враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності).
При цьому, суд, окрім наведених вище мотивів враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Так, в даному кримінальному провадженні, судом враховано особу обвинуваченої, зокрема, що вона на момент вчинення злочину на судового розгляду є неповнолітньою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на даний час є студенткою 1го курсу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, має позитивну характеристику за місцем навчання, висновки зазначені в Досудовій доповіді органу пробації, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи викладене та особу неповнолітньої обвинуваченої, її відношення до вчиненого, а саме часткового визнання нею вини у вчиненому злочині, думку потерпілої, прокурора щодо призначення покарання, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченої покарання у виді громадських робіт, що буде необхідним і достатнім для її виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів. При цьому, перебування ОСОБА_6 на обліку у лікарі невропатолога та кардіолога не є перешкодою для виконання громадських робіт у виді легкої праці.

Суд враховує, що ОСОБА_6 є студенткою 1го курсу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, при цьому суду не доведено належними та допустимими доказами, що остання отримує стипендію та її розмір, тому суд не може застосувати до неповнолітньої обвинуваченої покарання у виді штрафу і аналогічним чином покарання у виді виправних робіт.

Потерпіла ОСОБА_9 заявила цивільний позов до неповнолітньої ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної вчиненим злочином. Просила стягнути з ОСОБА_7 на її користь моральну шкоду ,яку вона зазнала внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 в розмірі 50000 грн.

Відповідно до ст.127 КПК України, шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

В ст.129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст.1167 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та право вимоги до винної особи.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Судом встановлено, що вчиненим злочином потерпілій завдано моральну шкоду , яка виразилась у перенесеними останньою фізичними та моральними стражданнями внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, у емоційних та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з неправомірними діями обвинуваченої та перенесеного нервового потрясіння, в неї порушився нормальний життєвий уклад, тощо.

Згідно ст.1179 ЦК України неповнолітня особа ( у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна , достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками … якщо вони не доведуть , що шкоди було завдано не з їхньої вини .

Обвинувачена ОСОБА_6 є студенткою 1го курсу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, при цьому суду не доведено належними та допустимими доказами , що остання отримує стипендію та її розмір, тому суд вважає за можливе стягнути завдану потерпілій злочином моральну шкоду з законного представника неповнолітньої обвинуваченої.
Законний представник неповнолітньої обвинуваченої - ОСОБА_7 цивільний позов не визнала, враховуючи, що її донька не вчиняла злочин а захищалася від посягань потерпілої та розмір завданої моральної шкоди не є співмірним з вимогами.

Виходячи зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі , гідності, порушенні стосунків з оточуючими людьми, моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що потребує додаткових зусиль для організації свого життя, тощо. Враховуючи вищевикладені обставини, а саме: тривалість моральних страждань потерпілої , їх характер ,протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останньої в її заподіянні, що завдало потерпілій моральних страждань, суд приходить до висновку, що вимога потерпілої щодо стягнення на її користь моральної шкоди в сумі 50000 грн. належним чином обґрунтовані частково , а тому слід стягнути з ОСОБА_7 на її користь моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Долю речових доказів визначити згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , ст.ст. 66, 67, 98, 100 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватою за ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_9 до неповнолітньої ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 завдану моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_9 відмовити.

Речові докази по справі - диск CD-R, біло зеленого кольору з номерним знаком № 1444 з відеозаписом. відео МР-4 , розміром 8.52 МБ, тривалістю 01.26 год. , який 06.12.2018 добровільно видав ОСОБА_20 , який визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 06.12.2018; диск DVD-R. на якому знаходиться один відео файл, який 27.11.2018 добровільно видала ОСОБА_6 , який визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 27.11.2018 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_1