У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27.11.2019 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоне Жовтневого району Миколаївської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого фактично за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

-застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який діє до 15 січня 2019 року включно.

учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
підозрюваний: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, до 15.01.2020 року включно.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27.11.2019 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який діє до 15 січня 2019 року включно.
Зобов`язано ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП у Миколаївській області, прокурора, суду; не виїжати за межі Снігурівського району без дозволу слідчого чи прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання, роботи, утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_8 , свідком ОСОБА_9 ; носити електронний засіб контролю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не відповідає суспільній небезпечності його особи.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 раніше тричі судимий, за вчинення умисних корисливих злочинів, а останній раз вироком Снігурівського районного суду від 20.05.2016р. за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі 16.10.2018 року за ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 08.10.2018р. умовно-достроково на не відбутий термін один рік п`ять місяців сім днів. Вказує, що маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку законом судимість підозрюваний на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий злочин проти власності.
Зазначає, що ОСОБА_6 також засуджено вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 09.10.2019р. за ч.2, 3 ст.185 та ч.З ст.186 КК України з застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі (вирок оскаржується в апеляційній інстанції) та вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11.10.2019р. за ст.395 КК України до 2 місяців арешту (вирок оскаржується в апеляційній інстанції).

Вважає, що систематичне вчинення ОСОБА_6 злочинів у період умовно-дострокового звільнення від покарання, за які він притягнутий до кримінальної відповідальності, свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість та існування ризику продовження ним своєї злочинної діяльності, вчинення нових злочинів.

Крім того, вказує, що під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч ч..2, 3 ст.185 та ч.З ст.186 КК України ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11.07.2019р. обвинувачений ОСОБА_6 був оголошений в розшук, оскільки на останні судові засідання не з`являвся, за місцем постійного проживання відсутній.

Стверджує, що з урахуванням відомостей про реальну міру покарання, яке йому загрожує у разі засудження, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене підозрюваний також може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Зазначає, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_6 з метою зміни показань зможе впливати на учасників кримінального провадження, а саме на потерпілу ОСОБА_10 , яка доводиться йому рідною сестрі та свідка ОСОБА_9 , який є його товаришем.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_6 підозрюється у тому, що будучи раніше неодноразово судимим, а останній раз вироком Снігурівського районного суду за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі 16.10.2018 за ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 08.10.2018 умовно-достроково на не відбутий термін 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців 7 (сім) днів, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, вчинив злочин проти власності повторно за таких обставин.
Так, 05 листопада 2019 року в період часу з 18:00 по 21:00, ОСОБА_6 перебував у приміщенні будинку за місцем мешкання ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де спільно вживали спиртні напої. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні вищевказаного будинку, у ОСОБА_6 виник умисел на викрадення майна ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний протиправний намір, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_6 скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_8 , таємно повторно викрав з приміщення будинку належні останній електроплитку марки «Леміра» вартістю 168,33 грн., тепловентилятор марки «Midas» модель «FH501-2» вартістю 200 грн. та електричний чайник «Спартак» модель «Capacity 2L» вартістю 133,33 грн.
Викрадене майно привласнив собі та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 501,66 грн.
15 листопада 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
27 листопада 2019 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробам з боку підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків та потерпілу.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що зважаючи на встановлені дані про особу підозрюваного, який є судимим та повторно вчинив злочин проти власності, немає постійних джерел матеріального забезпечення, суд вважає доведеним ризик, що він може вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Разом з тим зазначив, що є недоведеними ризики щодо можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вплив на потерпілу та свідків.
Слідчий суддя дійшов висновку, що вагомих підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в клопотанні не наведено, в судовому засіданні не доведено про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення підозрюваного, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального та судового проваджень, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.
Застосування запобіжного заходу слідчим суддею здійснюється у порядку, передбаченому ст.194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання.

Відповідно до вимог цієї статті, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий і прокурор; і недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно вимог ч.1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім передбачених ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України є обґрунтованою. Обґрунтованість підозри підтверджується зазначеними у клопотанні слідчого доказами.

Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що здобуті на даний час органом досудового розслідування докази в достатній мірі свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, апеляційний суд вважає доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, який зазначений слідчим в клопотанні, а саме ризику того, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, що є недоведеними ризики того, що підозрюваний зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу та свідків.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо, скарг на його поведінку у громаді немає, не перебуває на обліках у лікаря нарколога та психіатра, має постійне місце проживання. В клопотанні слідчого відсутні дані про те, що ОСОБА_6 намагався ухилитися від слідства у зазначеному провадженні, впливати на потерпілу та свідків. Вказані ризики не доведені і прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції підозрюваний визнав вину у вчинені злочину, щиро каявся, зазначив, що на даний час злочинів не вчиняє, проживає із співмешканкою, намагається стати на шлях виправлення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Колегія суддів, погоджується з висновком слідчого судді відносно того, що прокурором не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому згідно з положеннями ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано відмовив в застосуванні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного певних обов`язків.
Не є слушними доводи апелянта відносно того, що враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України виправдовує обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватості у вчиненні злочину, сама по собі не є безпосередньою підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, у рішенні ЄСПЛ від 12 січня 2012р. у справі « Тодоров проти України» вказано, що для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причині, водночас тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи, та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.
Колегія суддів вважає, що судом було враховано правову позицію ЄСПЛ щодо застосування альтернативних запобіжних заходів.
Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.
Апелянтом не наведено жодної достатньо переконливої підстави для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 ч.3, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2019 року відносно ОСОБА_6 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: