У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/1993/19 № 1-кс/610/949/2019

м. Балаклія 10.07.2019 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 за кримінальним провадженням № 0000653 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

08.07.2019р. до суду надійшло клопотання про арешт майна від 08.07.2019 року.

Предметом клопотання є майно: 1) бюстгальтер, 2) 2 ґудзика від куртки, 3) жіночі буси, 4) сумка червоного кольору, 5) куртка червоного кольору без ґудзиків, 6) мобільний телефон марки «Fly» моделі «TS111 Black».

Клопотання обґрунтовано тим, що в ході проведення досудового розслідування за ч. 3 ст. 186 КК України, при огляді місць події було вилучено вказані речі, які відповідають критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України зберегли на собі сліди злочину, тому на них доцільно накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також необхідність арешту вказаного майна зумовлюється тим, що воно буде відігравати доказову роль у кримінальному провадженні, в подальшому буде забезпечено проведення товарознавчої та інших можливих експертиз.

Незастосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі, внаслідок того, що вилучене майно може бути відчужене, спотворене чи взагалі знищене (а.с. 19, 20).

Слідчий та ОСОБА_4 про час та місце судового розгляду повідомлені, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Як убачається з матеріалів клопотання, Балаклійським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000653. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення з кваліфікацією за ч. 3 ст. 186 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) було внесено 06.07.2019р.

Частиною 3 ст. 186 КК України передбачено кримінальну відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдав значної шкоди потерпілому.

З витягу з ЄРДР про внесення 06.07.2019р. відомостей про вчинений злочин за ч. 3 ст. 186 КК України вбачається, що 06.07.2019р. близько 14.30год. ОСОБА_5 проник до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_4 , відкрито заволодів її мобільним телефоном «Флай» та зник з місця вчинення злочину, обернувши викрадене майно на свою користь, чим завдав ОСОБА_4 матеріального збитку (а.с. 1).

Відповідно до картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону, 06.07.2019р. о 20.34год. за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно годину тому ОСОБА_6 зайшов у квартиру матері заявника ОСОБА_7 , побив жінку та забрав телефон (а.с. 4).

06.07.2019р. при огляді місця події, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за участю потерпілої ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено жіночий бюстгальтер, 2 ґудзика червоного кольору, жіночі буси, сумку червону, куртку жіночу червоного кольору з відірваними ґудзиками (а.с. 7, 8).

06.07.2019р. при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_2 , за участю ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Fly» моделі «TS111 Black» (а.с. 9, 10).
За постановою слідчого від 07.07.2019р. вказане у клопотанні майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (а.с. 11).

З протоколу допиту потерпілої ОСОБА_4 вбачається, що 06.07.2019р. вона перебувала вдома за адресою: АДРЕСА_1 та лежала на ліжку, дивилась телевізор, була одягнута у нижню білизну, халат та піджак червоного кольору. Близько 14.40 години до її квартири зайшов її знайомий ОСОБА_6 . Заходити до своєї квартири потерпіла йому не дозволяла, він це зробив самовільно, оскільки двері до її квартири були відчинені на провітрювання. Він сказав, що хоче потерпілу як жінку та схопив її за верхній одяг, почав тягати руками за піджак, таким чином, що вирвав ґудзики, порвав ліфчик. Потерпіла намагалась втекти, але він схопив її руками за волосся, почав крутити по ліжку, розвернув її обличчям до матрацу та почав притискати обличчя до подушки. Після чого стягнув із ліжка та почав тягати по килиму, від чого ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді подряпин в області колінних суглобів. Потерпіла помітила, що ОСОБА_6 вже стояв поряд з нею голий, знявши із себе шорти та нижню білизну, був в стані сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_4 повідомила йому, що зараз зателефонує своїй доньці, але він випередив її та сам дістав мобільний телефон марки «Fly» моделі «TS111 Black» чорного кольору, заволодівши яким, відпустив потерпілу, швидко одягнувся і вибіг із її помешкання.

Згідно до ч. 7 ст. 237 КПК України майно вважається тимчасово вилученим.

П. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, тому є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та на них необхідно накласти арешт з метою їх збереження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном є доцільним, оскільки в даному випадку забезпечує запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження зазначених речей, як речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання задовольнити повністю.

2.Накласти арешт на майно:

1)бюстгальтер;
2)2 ґудзика від куртки;
3)жіночі буси;
4)сумку червоного кольору;
5)куртку червоного кольору без ґудзиків;
6)мобільний телефон марки «Fly» моделі «TS111 Black»,

позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

3.Місцем зберігання арештованого майна визначити Балаклійський ВП ГУНП в Харківській області.

4.Копію ухвали направити ініціатору клопотання для виконання та заінтересованим особам для інформування.

Ухвала виконується неґайно, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Можливо слідчому судді заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1