Дата документу 18.11.2019
Справа № 334/2025/18
Провадження № 1-в/334/142/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, подання Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання призначеного вироком суду відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.08.2018 року засудженого Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України засуджений зобов`язаний: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Проте, незважаючи на заходи, які здійснювались органом пробації, спрямовані на корекцію соціальної поведінки, формування соціально сприятливих змін особистості засудженого ОСОБА_4 , останній не має намірів стати на шлях виправлення. За час перебування на обліку у Дніпровському РВ засуджений має пропуск реєстрації без поважних причин: 20.02.2019 року за що йому винесено застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Проте, ОСОБА_4 висновків не зробив та знову не з`явився на реєстрацію 21.08.2019 року та 18.09.2019 року. Вищевказане свідчить про кримінальну направленість засудженого ОСОБА_4 в його діях вбачається систематичність порушень правил та умов відбування призначеного судом покарання, про що свідчать неявки на реєстрацію без поважних причин. Довіру суду, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_4 не виправдав, грубо порушив умови та порядок відбування покарання.

Таким чином, в діях засудженого ОСОБА_4 вбачається систематичність порушень правил та умов відбування призначеного судом покарання.

Представник Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області в судовому засіданні доводи подання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, з підстав викладених в ньому.

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури вважає, що подання є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив суду, що мав пропуск з поважної причини, оскільки працював на підприємстві та не мав змоги вчасно з`явитися на реєстрацію.

Дослідивши особову справу та заслухавши думку учасників судового процесу, суд прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 8 ч. 1ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати, у тому числі питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. Порядок здійснення контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, передбачений Кримінально-виконавчим кодексом України, а також Інструкцією про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійсненні контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарання та Міністерством внутрішніх справ України від 19.12.2003, № 270/1560, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.01.2004 за № 16/8615.

Відповідно до ст. 13 Кримінально-виконавчого кодексу України, уповноважений орган з питань пробації у межах своїх повноважень, зокрема, забезпечує здійснення нагляду за засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням. Згідно пунктів 5.2 та 5.3 Розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійсненні контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарання та Міністерством внутрішніх справ України від 19.12.2003, № 270/1560, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.01.2004 за № 16/8615, якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків чи притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання. Якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Положеннями статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України,також передбачена відповідальність осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням. Якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування призначеного покарання (ч.ч. 1, 2 ст. 166 КВК України).

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки (а.с.51).

Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.
Як передбачено ч. 3 ст. 166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, тобто, вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження також застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені (ч.4ст.166 КВК України).
При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
В судовому засіданні встановлено, що органом пробації до ОСОБА_4 застосовані письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання в зв`язку з неявкою на реєстрацію, та у зв`язку з систематичним вчиненням адміністративних правопорушень (особова справа аркуш 63, 102, 109).
Однак, суд приходить до висновку, що вчинені засудженим порушення не носять системного характеру.

Статтею 8 КПК України розкрито одну із засад кримінального провадження - верховенства права, яка гласить, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що важливим у розумінні принципу верховенства права є також забезпечення рівноваги між інтересами суспільними та окремої особи, що є концептуальним критерієм поняття демократичного суспільства.
Однією із умов розуміння рівноваги інтересів є застосування принципу еволютивного тлумачення, за допомогою якого забезпечується практичний і ефективний характер прав особи, та умови верховенства права. Конвенція - це живий інструмент, який необхідно тлумачити у світлі умов сьогодення, а межі свободи міркування можуть бути різними залежно від обставин.
Принцип верховенства права вимагає від держав не лише поважати й застосовувати в передбачуваний та узгоджуваний спосіб запроваджені ними закони, а ще й забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя, довіри громадян до держави та створюваного нею закону.
Отже, на підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що наведені у поданні факти, на думку суду, на даний час не свідчать про небажання засудженого ОСОБА_4 стати на шлях виправлення та не підтверджують про ухилення останнього від контролю з боку відповідного органу апробації.

При цьому, суд враховує, що згідно з даними особової справи негативні характеристики на ОСОБА_4 відсутні (особова справа аркуш 60, 103), скарг та заяв на його протиправну поведінку не надходило, нових злочинів він не вчиняв, а отже його неявка на реєстрацію не може бути на даний час підставою для скасування звільнення від відбування покарання та направлення для відбування покарання призначеного вироком суду.

Таким чином, виходячи із засади верховенства права, суд приходить до переконання про необхідність відмовити у задоволення подання.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволення подання Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_4 , для відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1