УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 521/6309/19 1-в/521/679/19

10 грудня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
представника ДУ «ЧВК №74» ОСОБА_4
засудженої ОСОБА_5
захисника засудженої адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції (дистанційного судового засідання) в залі суду в м. Одесі клопотання захисника засудженої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Комуна Республіки Казахстан, громадянки України, з неповною середньою освітою, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

засудженої: 21.01.2014 року за вироком Олександрійського міського районного суду Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Олександрійського міського районного суду Кіровоградської області від 02.09.2015 року звільнення з іспитовим строком скасовано та засуджену направлено в місця позбавлення волі строком на 3 роки

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся захисник засудженої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_5 , посилаючись на наявність підстав, передбачених ст. 81 КК України.

Захисник засудженої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі.

Засуджена підтримала думку захисника та просила клопотання задовольнити та звільнити її умовно-достроково на невідбуту частину покарання.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на позбавлення засудженої батьківських прав, відсутність заохочень та нетривалий період працевлаштування.

Вислухавши думку засудженої та її захисника, прокурора, представника установи, дослідивши заявлене клопотання, матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд в межах територіальної юрисдикції якого відбуває засуджений покарання вправі вирішити питання про умовно-дострокове звільнення засудженого.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.
Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього трудового розпорядку. Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну, свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи, відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин, порушень трудової дисципліни, відсутність трудових порушень.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» встановлено, що судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, а тому суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Так, ОСОБА_5 засуджена 21.01.2014 року за вироком Олександрійського міського районного суду Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Олександрійського міського районного суду Кіровоградської області від 02.09.2015 року звільнення з іспитовим строком скасовано та засуджену направлено в місця позбавлення волі строком на 3 роки.

Початок строку відбування покарання 28.03.2017 р., кінець строку 28.03.2020 р.

Станом на день розгляду справи про умовно-дострокове звільнення засуджена ОСОБА_5 за період відбування покарання жодного заохочення не має, допустила порушення норм, які визначають умови і порядок відбування покарання за що 26.09.2018 року оголошено попередження, яке на час розгляду клопотання погашено. З серпня 2017 року по жовтень 2018 року була працевлаштована швачкою на виробництві установи, працювала повільно, не завжди виконувала поставлені завдання якісно, норми виробітку мала нижчі ніж середні по бригаді, потребувала контролю з боку цехового персоналу. Має доньку ОСОБА_7 , 1995 року народження, ОСОБА_8 , 1996 року народження, ОСОБА_9 , 1998 року народження; сина ОСОБА_10 , 1999 року народження; доньку ОСОБА_11 2000 року народження; сина ОСОБА_12 , 2012 року народження, які мешкають з опікуном. На всіх дітей позбавлена батьківських прав.

Відповідно до п.1 ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 26 квітня 2002 р. № 2 (далі Пленум) умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
Засуджена не довела своєю поведінкою і ставленням до праці своє виправлення.
Таким чином, суд вважає, що до засудженої ОСОБА_5 неможливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника засудженої ОСОБА_5 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На ухвалу протягом 7 днів може бути подана апеляційна скарга через Малиновський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1