ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3226/18 Номер провадження 11-кп/814/633/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника ВК ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)», провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 30 січня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду відносно,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта повна середня, раніше судимої :
- 27.04.2010 року Селидівським міським судом Донецької області за ст.ст. 311 ч.1,317 ч.2,307 ч.2,70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 20.09.2010 року Селидівським міським судом Донецької області за ст. 317 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнена 03.12.2013 року умовно-достроково на невідбуту частину 1 рік 6 місяців 19 днів;

засудженої вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.11.2014 р. за ст. 317 ч.2,71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 01.02.2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано термін попереднього ув`язнення із 05.11.2014 року по 12.12.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,
відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення, суд вказав, що єдиною та достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою та ставленням до праці у процесі відбування покарання, а наявність у засудженої ОСОБА_7 одного заохочення свідчить про позитивні тенденції в її поведінці, але встановлені судом обставини, дані про особу засудженої, яка неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів з обігу наркотичних засобів, та крім того, до неї вже раніше застосовувалось умовно-достроково звільнення від відбування покарання, не дають підстави вважати, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_7 довела своє виправлення і до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулась засуджена ОСОБА_7 .

Просить ухвалу суду скасувати та застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначає, що не може працевлаштуватися в установі у зв`язку з наявністю тяжких захворювань, але приймає активну участь в благоустрої території. Має подяки та одне усне попередження.

Вважає посилання суду на попередні судимості та умовно-дострокове звільнення, при відмові в задоволенні їй клопотання, необґрунтованими, оскільки на теперішній час вона виправилася, будує позитивні плани на майбутнє та бажає повернутися до повноцінного життя і бути зі своєю родиною.

Заслухавши доповідь судді, засуджену ОСОБА_7 , захисника в її інтересах адвоката ОСОБА_8 та представника виправної колонії на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги засудженої, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженої, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку

Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженої, надав їм належну оцінку в сукупності, як таким, які повно та всебічно характеризують особу ОСОБА_7 .

По даній справі ОСОБА_7 засуджена вироком Селидівського міського суду Донецької області від 12.11.2014 р. за ст. 317 ч.2,71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 01.02.2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано термін попереднього ув`язнення із 05.11.2014 року по 12.12.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 05.11.2014 року, кінець строку відбування покарання 29.03.2020 року.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму умовно-дострокове звільнення особи від відбуття покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.
В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до характеристик на засуджену від 12.07.2017, 13.06.2018 та 26.07.2018 ОСОБА_7 характеризується посередньо, на критику реагує агресивно, до оплачуваної праці не залучалась з власного бажання, заохочень не має.

Відповідно до витягів із протоколів засідань комісії НВК № 16 від 12.07.2017 року, № 15 від 13.06.2018 року та № 20 від 26.07.2018 року, вбачається, що засуджена не стала на шлях виправлена, в зв`язку із чим їй було відмовлено у заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Водночас, наявність позитивної характеристики від 20.11.2018 та одного заохочення (за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки), яке відповідно до ст.9 КВК України є обов`язком засудженої, не являються достатніми доказами виправлення останньої.
Твердження засудженої про неможливість працювати через тяжку хворобу та погашене стягнення не є безумовними підставами для застосування умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання в повній мірі не довела свого виправлення і тільки стала на шлях виправлення, а тому підстав для застосування умовно-дострокового звільнення щодо ОСОБА_7 не вбачає.
Таким чином, колегія судді не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженої.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 30 січня 2019 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4