Справа № 466/6101/19
У Х В А Л А

01 серпня 2019 року місто Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря с/з: ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

в присутності обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

встановив:

29.07.2019 року в провадження Шевченківського районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , якому 03.06.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч.1 ст.121 КК України, відносно ОСОБА_3 , якому 05.06.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,.

Прокурор не заперечує щодо призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Обвинувачені та потерпілі погодились з думкою прокурора, не заперечують щодо призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду вважає, що підстав для закриття провадження, прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Направлений до суду прокурором обвинувальний акт, відповідає вимогам КПК України, тому суд вважає за можливе призначити дане провадження до судового розгляду.

При вирішенні питання про застосування до обвинувачених запобіжного заходу, суд враховує наступне.

В ході досудового слідства - 11.06.2019 року обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова обрано запобіжний захід особисте зобов"язання строком на 60 днів.

В ході досудового слідства 06.06.2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04.07.2019 року продовжено на 30 днів та закінчується 03 серпня 2019 року.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу сторону, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить явку обвинуваченого до суду, оскільки такий зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 і буде запобігати вчиненню інших кримінальних правопорушень, на його думку, інші більш м"які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків.

Заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , які заперечили проти клопотання прокурора, думку потерпілих, які покликаються на розсуд суду, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Частиною 3 статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому, строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Суд вважає за недоцільне досліджувати докази вини обвинуваченого ОСОБА_4 при продовженні строків запобіжного заходу, оскільки наведене порушує принцип презумпції невинуватості та суперечить нормам кримінально-процесуального закону та ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно яких рішення суду повинно бути викладено у формулюваннях, які забезпечують принцип невинуватості особи. Суд вважає, що під час розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою, суд не вправі досліджувати докази і давати їм оцінку чи в інший спосіб перевіряти доведеність вини обвинуваченого, розглядати й вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті обвинувачення.

Суд вважає, що наведені прокурором в підготовчому судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Згідно ч.4 ст.183 КПК України однією із підстав не визначення розміру застави є обвинувачення у вчиненні злочину із застосуванням фізичного насильства чи погрози його застування, а тому з огляду на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства та вище перелічені ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, суд вважає за можливе не визначати ОСОБА_4 розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 314-316, 369 КПК України суд, -

постановив:

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України призначити до судового розгляду .

Судовий розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово.

Розгляд кримінального провадження призначити у відкритому судовому засіданні в залі суду Шевченківського районного суду м. Львова ( м. Львів, вул. Січових Стрільців, 12 4-й пов.) на 15 год. 40 хв. 01.08.2019 р., з викликом учасників кримінального провадження.

Про день та час судового розгляду кримінального провадження повідомити прокурора, обвинувачених, потерпілих.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити попередньо обраним особисте зобов"язання.

Клопотання прокурора задовольнити. Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави в Львівській установі виконання покарань (№19) Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області на шістдесят днів - з 01.08.2019 року до 29 вересня 2019 року, включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та скерувати для відома начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП у Львівській області.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в передбаченому законом порядку, в іншій частині ухвала не оскаржується.

Суддя ОСОБА_1