ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження 1-кс/201/6311/2019
УХВАЛА

05 листопада 2019 року місто Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні №0002710 від 29.10.2019 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що 29.10.2019 до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи майном останнього, чим спричинили заявнику матеріальні збитки. Сума збитків встановлюється.

29.10.2019 року, вищевказані відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002710 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється власником об`єкта житлової нерухомості, а саме квартири загальною площею 77,6 (кв.м.) котра розташована на 5-му поверсі 5-поверхового житлового будинку та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належить ОСОБА_5 та членам його сім`ї починаючи з 25 квітня 1995 року на підставі виданого свідоцтва про право власності на житло, а також приватизаційного майнового сертифікату Серія НОМЕР_1 від 11 квітня 1995 року.

Згідно вищевказаної документації об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 належить:

- належить - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Одночасно встановлено з паспортних даних кожного з перелічених осіб реєстрація в квартирі за адресою АДРЕСА_1 належить:

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована з 04.03.1975 по 18.06.2016;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована з 25.10.1985 по теперішній час;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована з 14.07.2004 по теперішній час;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з 25.03.2008 по теперішній час.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла у віці 77 років. Смерть відбулася у квартирі в якій ОСОБА_5 та померла спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_8 не залишала заповіту на належне їй майно, а саме квартири в якій померла.

Після смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ні ОСОБА_5 ні його близькі родичі не звертались для переоформлення права власності на квартири в якій власники спільно проживали однією сім`єю, оскільки вели спільній побут, протягом тривалого часу опікувалася ОСОБА_8 , матеріально забезпечували останню, надавали іншу допомогу ОСОБА_8 , яка через похилий вік, тяжку хворобу була у безпорадному стані. Місяць до смерті ОСОБА_8 була лежачою, потребувала постійного догляду, не могла самостійно передвигатися, погано розуміла що відбувається.

Близько через місяць після смерті ОСОБА_8 до сім`ї ОСОБА_9 в телефонному режимі звернувся невідомий чоловік, який представився ОСОБА_10 з м.т. НОМЕР_2 . Вказаний чоловік повідомив що йому необхідні правовстановлюючі документи на квартиру в якій ОСОБА_5 проживає, оскільки йому необхідно оформити право власності на частину вказаної квартири. На питання яке відношення вказаний чоловік має до належної сім`ї ОСОБА_9 квартири, останній повідомив, що він має заповіт від ОСОБА_8 , що ОСОБА_5 та його рідних дуже здивувало, оскільки ОСОБА_8 не те щоб з кимось спілкувалася останнім часом, вона взагалі не виходила на подвір`я, останній місяць життя була прикутою до ліжка. Тобто тверезо оцінюючи сказане невідомим чоловіком було зрозуміло, що жодним чином ОСОБА_8 не могло бути зроблено заповіт на особу, котру ніхто навіть не знає.

Нещодавно, ОСОБА_5 зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_11 з м.т. НОМЕР_3 , який представився співробітником фінансової компанії «АКЦЕНТ» з пропозицією залишити квартиру (за адресою: АДРЕСА_1 ) в якій ОСОБА_5 проживає за винагороду 8000 доларів США, та повідомив, що якщо ми не покинемо квартиру, приїдуть люди та виселять всіх з неї. Аргументував вказану пропозицію тим, що його фірма є власником належної сім`ї ОСОБА_9 квартири та останні винні кошти.

Жодних причин, які стали підставою виключення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з власників частин спільної сумісної власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 не було.

Однак ОСОБА_11 співробітник фінансової компанії «АКЦЕНТ» зазначив, що відтепер ОСОБА_5 та рідні не мають жодного відношення до вказаної вище квартири. Така поведінка та обставини ОСОБА_5 були не зрозумілі, так як всі платежі по утриманню квартири сім`єю ОСОБА_9 здійснювались вчасно, жодних попереджень ніколи не надходило ні в усній, ні в письмовій формах.

Не повіривши в це, сім`я ОСОБА_9 почали дізнаватися що з правом власності та отримали витяг державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно:

- реєстраційний номер нерухомого майна (земельної ділянки): 101;

- об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості;

- загальна площа: 77.6 кв.м., розташована на 5-му поверсі 5-поверхового житлового будинку і складається з 3-х кімнат житловою площею 46,6 кв. м., кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, вбудованих шаф, балкону.;

- адреса: АДРЕСА_1 ;

- підстава виникнення права власності: свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 1669, виданий 20.09.2019, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_13

- форма власності: приватна;

- вид спільної власності: спільна часткова;

- розмір частки: (3 аналогічні частки належить ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АКЦЕНТ», )

- власники: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АКЦЕНТ», .

- належить ОСОБА_14 .

Також встановлено, Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 18.07.2017 винесено заочне рішення у цивільній справі № 200/14744/16-ц, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_14 до ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Вказаним рішенням суду за ОСОБА_14 визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 , яка розташована на 5-му поверсі 5-поверхового житлового будинку і складається з 3 кімнат житловою площею 46,6 кв.м., кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридора, вбудованих шаф, балкону. Загальна площа квартири 77,6 кв.м., житлова площа 46,6 кв.м.

Разом з тим, реального повідомлення відповідачів про дату, час і місце проведення судового розгляду не відбулося, оскільки, судячи із адреси відповідачів, вказаної позивачем у позовній заяві та відповідно до матеріалів цивільної справи, повідомлення про судовий розгляд судом було здійснено на адресу: АДРЕСА_3 .

Однак жоден із відповідачів на час подання позову, відкриття провадження у цивільній справі, її розгляду по суті та винесення заочного рішення суду за вказаною адресою постійно не проживав та не перебував там тривалий час.

Усі відповідачі у цій справі постійно проживали на той час і проживають на час подання цієї заяви за адресою: АДРЕСА_4 . Ця адреса є місцем реєстрації проживання кожного із відповідачів, та місцем фактичного проживання протягом багатьох років.

Так, місце проживання відповідача ОСОБА_16 (зміна прізвища з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_17 » відбулася у зв`язку з укладенням шлюбу, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 01.09.2018) зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 з 14.07.2004.

Місце проживання відповідача ОСОБА_5 зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 з 25.03.2008.

Місце проживання відповідача ОСОБА_6 зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 з 25.10.1985.

Адреса, вказана у позові та яка у подальшому вважалася судом нібито адресою фактичного проживання відповідачів, а саме: АДРЕСА_5 .

Окрім того, на запит суду щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_6 , ОСОБА_15 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_5 (складений чомусь без зазначення області Кіровоградської, та направлений до Управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУДМС в Дніпропетровській області) від Управління надійшла відповідь про те, що згідно вказаної адреси ці особи не значаться.

Однак, судом ці обставини не враховані, не перевірені, та подальше листування суду здійснюється на адресу, безпідставно зазначену позивачем як адресу відповідачів. Можливо припустити, що зазначення позивачем саме цієї адреси і мало на меті виключення отримання відповідачами інформації про розгляд позову та позбавлення відповідачів можливості відстоювати свою позицію під час судового розгляду.

Більше того, імена відповідачів як у позовній заяві, так і усіх подальших процесуальних документах, а також у самому заочному рішенні суду вказані з помилками, що унеможливлює коректну ідентифікацію осіб.

Так, відповідач « ОСОБА_15 » за паспортним документом з 10.09.2018 має ім`я « ОСОБА_16 », відповідач « ОСОБА_5 » в дійсності має ім`я « ОСОБА_5 ».

Протягом останніх років життя ОСОБА_8 , страждала на психічне захворювання, у зв`язку з яким у неї були періоди затьмарення свідомості, вона мала проблеми з адекватною оцінкою реальності. ОСОБА_8 неодноразово проходила стаціонарне лікування у Дніпропетровській обласній клінічній психіатричній лікарні (м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1).

З огляду на зазначене, маючи поганий стан здоров`я ОСОБА_8 останні місяці до її смерті та фактичні обставини її життя та кола спілкування у цей час, виникає стійке переконання щодо неможливості складення нею заповіту у ясному розумі та при вільному волевиявленні. Зважаючи на те, що заповіт на користь позивача у цій справі нею було начебто складено 20.05.2016, тобто менше ніж за місяць до її смерті, є підстави вважати, що на той час ОСОБА_8 вже була у такому психічному стані, який виключає можливість повного усвідомлення своїх дій та керування ними, або ж волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Крім того, потребує також перевірки питання сам факт складення ОСОБА_8 наданого позивачем заповіту, можливості його підробки.

Разом з тим, відповідно до Конституції України, положень ст.ст. 39-40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст.ст. 285, 286 ЦК України, ст. 21 Закону України «Про інформацію» відомості про стан здоров`я є інформацією з обмеженим доступом, становлять медичну таємницю та мають особливий порядок поширення.

Також встановлено, що нещодавно ОСОБА_14 , подав до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 позов про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні.

Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 14.11.2018 винесено заочне рішення у цивільній справі № 200/9390/18, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_14 .

Вказаним рішенням суду вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_14 грошову компенсацію вартості 1/4 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , у розмірі 521649,25 грн. (п`ятсот двадцять одна тисяча шістсот сорок дев`ять грн. 25 коп.).

Позивачем надано суду висновок експерта № 8427/02-18 від 07.03.2018 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, відповідно до якого виділити в натурі відповідно до державних будівельних норм і правил частину, яка належить ОСОБА_14 , з житлової квартири АДРЕСА_2 не можливо.

Також позивачем надано суду звіт про оцінку майна, а саме частки квартири загальною площею 77,60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , складений 12.03.2018 ТОВ «Українське бюро технічної інвентаризації та оцінки майна». Відповідно до висновку про вартість майна, ринкова вартість зазначеної квартири становить 521 649 грн. 25 коп. (курс НБУ на дату оцінки 26,09 грн. за 1 долар США).

У подальшому, під час проведення примусового виконання заочного рішення суду Приватним виконавцем було замовлено оцінку майна частки цієї ж квартири, належні відповідачам (боржникам). Виконання оціночних робіт здійснювалося суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_18 . За його висновками про вартість майна, затвердженими 23.05.2019, станом на 22.05.2019 ринкова вартість 3/4 частини становила 680 360 грн., у т.ч. вартість 1/3 частини - 226 787 гривень.

При цьому очевидно абсурдною видається ситуація, коли фактично частка квартири коштувала за оцінкою, покладеною в основу заочного рішення суду, майже стільки ж, скільки цієї ж квартири (за оцінками, проведеними під час виконавчого провадження). Не могла одна й та сама квартира за рік стати дешевшою більш ніж вдвічі. Тобто або висновки щодо вартості квартири, надані суду експертом на замовлення позивача були завідомо завищені, можливо, з метою напевно позбавити відповідачів можливостей сплатити цю суму компенсації, або ж оцінка під час виконавчого провадження була штучно занижена з метою швидкої та недорогої реалізації нашого житла. Тим більш, фактично належні відповідачам частки квартири було реалізовано з прилюдних електронних торгів за ціною, ще суттєво нижчою за проведену оцінку. Таким чином, за результатами виконання рішення суду сім`я ОСОБА_9 не можуть навіть набути права власності на частку квартири, право власності на яку зараз зареєстроване за ОСОБА_14 , оскільки частини квартири належні членам сім`ї ОСОБА_9 виявилися начебто дешевшими його частина, тож мають ще доплатити позивачеві ОСОБА_14 , щоб отримати його частину у власність.

Отже, на сьогоднішній день ухвалення судом двох заочних рішень, першим з яких стало заочне рішення про визнання права власності на квартири у порядку спадкування за заповітом, про перегляд якого йдеться, ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 залишилися без житла, з надуманим боргом перед позивачем ОСОБА_14 та під загрозою примусового виселення.

Таким чином є підстави вважати, що ОСОБА_14 , посадові особи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АКЦЕНТ», діючи умисно, шляхом обману заволоділи об`єктом нерухомого майна а саме: квартирою АДРЕСА_2 , не маючи ніякого відношення до вищевказаної квартири, не маючи доступу до правовстановлюючих документів на цю квартиру, шахрайським шляхом заволоділи правом на вказане майно.

На підставі викладеного слідчий просив для повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження, а також з метою забезпечення збереження речового доказу по даному кримінальному провадженню, який виступає предметом вчинення кримінального правопорушення, накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.

Слідчий клопотання підтримав, на його задоволенні наполягав.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як убачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Дослідивши матеріли клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження, виконання завдань та вимог кримінального провадження, попередження подальших злочинних дій невстановлених осіб, у тому числі вчиненню нових злочинів, пов`язаних з оформленням, переоформленням права власності на вищевказане майно або його умисне знищення чи пошкодження, накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), за адресою: АДРЕСА_1 , з метою недопущення протиправного відчуження проти відома та волі власника, та заборонити будь яким особам у будь який спосіб здійснювати розпорядження (продаж, відчуження тощо) в тому числі шляхом проведення електронних торгів, а також заборонити будь які реєстраційні та інші дії з вищевказаним майном.

Строк оскарження ухвали п`ять днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1