Номер провадження: 11-кп/813/1136/19
Номер справи місцевого суду: 522/2386/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2019 року в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, -
встановив:

оскаржуваним вироком районного суду:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, українець, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 02.04.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений у 2016 року по відбуттю строку покарання;
- 10.08.2018 року Київським районним судом м. Одеси за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, -

визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст185, ч.3 ст.15,ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України: у виді позбавлення волі, строком на 2(два) роки;
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України: у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, призначеного за вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2018 року за ст. 185 ч. 2 КК України у виді 1 року позбавлення волі, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки.
Крім того, ОСОБА_8 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 3, 185 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за новий злочин, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік та остаточно до відбуття ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Строк покарання ОСОБА_8 рахується з 30 листопада 2018 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
Обвинуваченому ОСОБА_8 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, а саме з 12 вересня 2018 року, тобто з моменту його фактичного затримання по 20 вересня 2018 року, день внесення застави.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, зараховано в строк покарання ОСОБА_8 , строк його попереднього ув`язнення, з 12 вересня 2018 року, тобто з моменту його фактичного затримання по 20 вересня 2018 року, день внесення застави, а також з 30 листопада 2018 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишено без змін.
Повернуто заставодавцю грошові кошти в сумі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень, які внесені в якості застави за ОСОБА_8 , згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2018 року, після набрання вироком законної сили.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно з оскаржуваним вироком районного суду ОСОБА_8 визнаний винним за те, що він, 14.01.2017 року, приблизно о 12:50 год., знаходячись за адресою: м. Одеса, ринок «Привоз», в приміщенні м`ясного павільйону, рухаючись поміж рядами, помітив громадянку ОСОБА_9 , яка мала при собі значну суму грошових коштів, в правій кишені куртки.
Скориставшись необачністю потерпілої, умисно та непомітно для оточуючих, шляхом вільного доступу лівою рукою з правої кишені куртки ОСОБА_9 витягнув грошові кошти, загальна сума яких становить 2800 гривень, розпорядившись викраденим на свій розсуд. Після цього, направився до виходу з павільйону, поклавши грошові кошти, які викрав до внутрішньої кишені своєї куртки. Вказаним кримінальним правопорушенням внаслідок своїх умисних дій ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2800 гривень.
Крім того, 09.07.2017 року, ОСОБА_8 , знаходячись в вечірній час в салоні маршрутного таксі №203, яке здійснювало рух по вулиці Тираспольській в місті Одесі, побачив у ОСОБА_10 мобільний телефон в нагрудній сумці. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, в районі зупинки «Тираспольська площа», розташованій по вулиці Тираспольській в місті Одесі, умисно, з корисливих мотивів, викрав з нагрудної сумки ОСОБА_10 мобільний телефон торгової марки «Iphone», моделі: «6S», ІМЕІ: НОМЕР_1 , в корпусі сірого кольору, вартістю 17000 гривень. Таємно викравши мобільний телефон, ОСОБА_8 намагався вийти з маршрутного таксі, але розпорядитись викраденим майном не зміг, так як був затриманий.
Крім того, 20.07.2017 року, приблизно о 12:50 год., ОСОБА_8 , знаходячись в маршрутному таксі №198, заздалегідь маючи злочинний намір направлений на таємне викрадання чужого майна, очікуючи можливість реалізувати свій корисливий мотив помітив громадянку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та звернув увагу, що у останньої при собі знаходиться жіноча сумочка, в середині якої лежить мобільний телефон.
Визначивши об`єктом свого злочинного посягання вищезазначений мобільний телефон, який належить ОСОБА_11 та реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, скориставшись необачністю потерпілої, непомітно для оточуючих, шляхом вільного доступу лівою рукою з сумочки ОСОБА_11 витягнув вищезазначений мобільний телефон марки «Мейзу М2 Нот» в корпусі сірого кольору, вартістю 4299 гривень, який поклав в кишеню своїх шортів.
ОСОБА_11 відчувши що до її сумочки хтось торкнувся, почала перевіряти цілісність її вмісту. Помітивши відсутність у ній мобільного телефону, почала набирати на номер НОМЕР_2 , який був встановлений в її мобільному телефоні, внаслідок чого у ОСОБА_8 в кармані почав дзвонити її мобільний телефон.
Розуміючи, що може бути викритий та не бажаючи бути притягнутим до кримінальної відповідальності, непомітно для оточуючих, дістав з карману шортів мобільний телефон та кинув його на східці біля входу до маршрутного таксі та в цей час був помічений чоловіком ОСОБА_11 . Вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_8 намагався спричинити ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на суму 4299 гривень.
Крім того, 05.08.2017 року, в денний час у ОСОБА_8 і невстановленої слідством особи, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, перебували на зупинці трамваю № 15, за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольська, де у них з корисливих мотивів, виник спільний злочинний намір, спрямований на таємне викрадання чужого майна мобільного телефону марки «Меіzu», модель: «М2».
Реалізуючи спільний злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 05.08.2017 року приблизно о 14.10 годині, ОСОБА_8 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає та їх злочинні дії залишаються непомітними для громадян, умисно, з корисливих мотивів, викрали з правого нагрудної кишені сорочки потерпілого - ОСОБА_12 , належний останньому мобільний телефон.
Таємно викравши майно потерпілого, ОСОБА_8 передав мобільний телефон невстановленій особі, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення вищевказані особи зникли, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_12 матеріальний збиток в розмірі 3000 гривень та у подальшому ОСОБА_8 був затриманий працівником поліції.
Крім того, 06.08.2017 року, приблизно о 14:40 год., знаходячись у приміщенні залізничного вокзалу, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Привокзальна 2, у ОСОБА_8 виник злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння чужим майном. У якості об`єкта свого злочинного посягання він визначив майно, що належить потерпілому ОСОБА_13 , а саме мобільний телефон марки «Xioami Redmi 3S», який знаходився в зовнішній кишені сумки потерпілого. Скориставшись тим, що належний ОСОБА_13 мобільний телефон залишився без нагляду вирішив його викрасти.
Приступивши до реалізації свого злочинного наміру, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони залишаться не поміченими, умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу доступу до сумки, викрав мобільний телефон, вартістю 4100 гривень, належний ОСОБА_14 та намагався довести свій злочинний намір до кінця, сховавши мобільний телефон до своєї передньої правої кишені брюк, таким чином виконавши всі дії, які вважав необхідними для закінчення злочину.
У подальшому з місця скоєння намагався зникнути, але був помічений та зупинений потерпілим ОСОБА_13 , після чого вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_8 дістав зі своєї передньої правої кишені брюк та кинув на підлогу. Своїми умисними злочинними діями намагався спричинити потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 4100 гривень.
Крім того, 16.06.2018 року, приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_8 , знаходячись в вагоні трамвая, який слідував за маршрутом №28 в м. Одесі, помітивши у вагоні ОСОБА_15 , яка мала при собі жіночу сумочку до якої поклала належний їй мобільний телефон.
Переконавшись, що його дії непомітні для потерпілої та інших громадян, ОСОБА_8 , перебуваючи у вагоні трамваю на зупинці громадського транспорту на розі вулиць Пантелемонівської та Катерининської в м. Одесі, просунув свою руку до сумки потерпілої та таємно заволодів її мобільним телефон марки «Huawei Y6 Pro ТІТ-U02».
Таємно заволодівши вказаним чужим майном та завдавши потерпілій шкоди в сумі 4300 грн., ОСОБА_8 покинув вагон трамваю, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 12.09.2018 року, приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_8 , знаходячись в вагоні трамвая, який слідував за маршрутом № 5 в м. Одесі, помітивши у вагоні ОСОБА_16 , яка мала при собі жіночу сумочку до якої поклала належний їй жіночій гаманець, червоного кольору, в якому знаходились грошові кошти.
Переконавшись, що його дії непомітні для потерпілої та інших громадян, ОСОБА_8 , перебуваючи у вагоні трамваю на зупинці громадського транспорту на розі вулиць Пантелемонівської та Катерининської в м. Одесі, просунув свою руку до вказаної сумки потерпілої та таємно заволодів її гаманцем, вартістю 850 гривень, в якому перебували грошові кошти у сумі: 170 гривень, 2 долари США та 20 польських злотих. Таємно заволодівши вказаним чужим майном та завдавши потерпілій шкоди в загальній сумі 1227 грн., ОСОБА_8 покинув вагон трамваю, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 14.11.2018 року, приблизно о 18 год. 58 хв., перебуваючи в магазині «АТБ», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Катериненська, 90, у ОСОБА_8 виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якої в руках знаходився мобільний телефон марки XiomiRedMi 4х.
Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні торгівельного залу вищезазначеного магазину, помітивши мобільний телефон потерпілої, ОСОБА_8 одразу визначив його предметом свого злочинного посягання та з метою реалізації свого злочинного плану, скориставшись великим натовпом людей та впевнившись, що його злочинні дії залишаються непомітними для оточуючих, лівою рукою проник до кишені куртки ОСОБА_17 , в якій перебував мобільний телефон.
Намагаючись заволодіти мобільним телефоном, ОСОБА_8 почав витягувати його з кишені куртки потерпілої, однак потерпіла виявила ліву руку ОСОБА_8 в кишені своєї куртки. В подальшому, розуміючи що його злочинні дії викриті потерпілою, ОСОБА_18 не зміг виконати усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин які не залежали від його волі, так як останній був затриманий. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 намагався спричинити майнову шкоду ОСОБА_17 на загальну суму 4500 гривень.
Не погоджуючись з вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на суворість призначеного покарання, зазначаючи, що при призначенні покарання суд не врахував того факту, що він тяжко хворий та має на утриманні малолітню дитину.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Апеляційний розгляд у відповідності до положень ст.405 КПК України проведено за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки останній не заявляв клопотання про забезпечення його участі в апеляційному суді, а його право на захист забезпечено участю захисника.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст185, ч.3 ст.15,ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку ч.3 ст.349 КК України.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначені покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, та обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , районний суд відніс рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 остаточне покарання із застосуванням ч.ч.1, 4 ст.70, ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком на 2(два) роки 6(шість) місяців, яке в свою чергу майже дорівнює мінімальному строку покарання, передбаченому ч.2 ст.63 КК України та санкції частини статей, за якими обвинувачується ОСОБА_8 , що не може свідчити про суворість призначеного покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив низку злочинів, як до ухвалення вироку Київським районним судом м. Одеси від 10.08.2018 року, так і після його ухвалення, апеляційний суд вважає, що остаточно призначене йому покарання, за сукупністю злочинів та вироків, є справедливим і призначено у відповідності до вимог ч.ч.1, 4 ст.70, ст.71 КК України з використанням часткового складання покарань, що спростовує доводи апелянта про тяжкість та несправедливість призначеного покарання. Підстави для застосування положень ст.75 КК України при призначенні покарання відсутні.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилаються в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі. При цьому, районний суд врахував всі обставини справи, у тому числі пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, на які посилається у своїй скарзі обвинувачений, а тому підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України апеляційний суд не вбачає.

Даючи оцінку даним про особу обвинуваченого, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів; склад сім`ї та стан його здоров`я, який на думку суду, не виключено, може бути наслідком способу його життя. У зв`язку із зазначеним апеляційний суд приходить висновку про не бажання обвинуваченого робити висновки щодо своїх вчинків і, як наслідок не бажання змінити ставлення до свого життя та стати на шлях виправлення.
Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 ,призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2019 року в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4