КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
за участі:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_6
В С ТА Н О В И Л А

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2019 продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО» обвинувачених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят днів), починаючи з 04 липня 2019 року, а саме до 02 вересня 2019 року, включно, з визначенням кожному застави у розмірі 576300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) грн., у разі внесення якої вважається, що до обвинувачених застосовано запобіжний захід у виді застави. Визначено, що в випадку внесення застави на обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Тимчасово залишено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в умовах ДУ «Київський СІЗО» строком на 60 (шістдесят днів), починаючи з 04 липня 2019 року, а саме до 02 вересня 2019 року, включно.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.07.2019 продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО» обвинувачених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят днів), починаючи з 25 липня 2019 року, а саме до 23 вересня 2019 року, включно, з визначенням кожному застави у розмірі 288 150 (двісті вісімдесят вісім тисяч п?ятдесят) грн., у разі внесення якої вважається, що до обвинувачених застосовано запобіжний захід у виді застави. Визначено, що в випадку внесення застави на обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Тимчасово залишено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в умовах ДУ «Київський СІЗО» строком на 60 (шістдесят днів), починаючи з 25 липня 2019 року, а саме до 23 вересня 2019 року, включно.
Від прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 надійшли апеляційні скарги на вказані ухвали.
В поданих апеляційних скаргах прокурора просить апеляційний суд ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2019 та від 25.07.2019 скасувати в частині продовження строку тримання під вартою з можливістю внесення застави обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та постановити нову ухвалу, якою продовжити строк тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор" обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на 60 днів та на підставі п.1 ч.4 ст.184 КПК України не визначати обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розмір застави.
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вважає, що оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.п.1, 12 ч.2 ст.115 КК України, то відповідно до ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Захисник ОСОБА_6 в своїх апеляційних скаргах просить апеляційний суд ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2019 скасувати та звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вважає, що суд здійснив розгляд питання про продовження терміну тримання під вартою ОСОБА_7 з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону без участі перекладача. Також захисник вказує на те, що судом першої інстанції порушуються розумні строки розгляду, а після зміни складу колегії суддів (суддя ОСОБА_11 ) не обговорення сторін не виносилось питання про стадію з якої слід продовжити розгляд справи. Адвокат зауважує, що дата постановлення ухвали (25.07.2019) не може враховуватись в якості першого дня перебігу строку продовження терміну тримання під вартою в 60 діб.
29.07.2019 від прокурора ОСОБА_5 надійшла заява про його відмову від раніше поданої апеляційної скарги на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2019.
ОСОБА_7 , будучи завчасно повідомленим про судове засідання, у зв?язку з перебуванням на лікуванні до зали суду доставлений не був. В судовому засіданні представлений захисником ОСОБА_6 , який в свою чергу повідомив суду, що ОСОБА_7 не наполягає на особистій участі в судовому розгляді і достатньо що він представлениї своїи захисником ОСОБА_6 і ця позиція узгоджена з адвокатом . Питання про погіршення не ставиться . У зв?язку з викладеним та з огляду на думки учасників, які вважали за можливе розглядати наявні апеляційні скарги існуючим складом, оскільки інтереси ОСОБА_7 в суді представляє захисник, колегія суддів вважає за необхідне продовжити здійснювати слухання справи.
Заслухавши доповідь, думки учасників судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг прокурора та захисника, перевіривши матеріали контрольного провадження в межах поданих апеляційних скарг прокурора та захисника, обговоривши їх доводи колегія суддів керується наступним.
Ухвалою від 04.07.2019 обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів з можливістю внесення застави у розмірі 576300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень.
Ухвалою від 25.07.2019 обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 знову продовжено строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів з можливістю внесення застави у розмірі 288 150 (двісті вісімдесят вісім тисяч п?ятдесят) грн.
Приймаючи такі рішення суд першої інстанції виходив з того, що відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України: переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому враховуючи тривалість тримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 під вартою, суд дійшов до висновку про необхідність продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів з альтернативою внесення застави щодо кожного в відповідних розмірах з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, зважаючи на наступне.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, виходячи з вимог поданих апеляційних вимог, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвали від 04.07.2019 та від 25.07.2019 щодо ОСОБА_7 , звільнивши його з-під варти в залі суду. Натомість прокурор до початку розгляду його апеляційних вимог по суті відмовився від своєї раніше поданої апеляційної скарги на ухвалу від 04.07.2019.
Відповідно до ч.1 ст.403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.
Згідно ч.2 ст.403 КПК України, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Зважаючи на думки учасників кримінального провадження, а також враховуючи положення закону, згідно яких сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2019 закрити у відповідності до положень ч.2 ст.403 КПК України.
Крім того, оскільки рішення суду першої інстанції щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 на 60 (шістдесят) днів ніким з учасників не оспорюється, то відповідно і апеляційним судом в цій частині ухвала від 04.07.2019 не перевіряється.
Що ж стосується апеляційних вимог захисника, то апеляційний суд виходить зі слідуючого.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів з можливістю внесення застави, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченими кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дані про осіб обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
При цьому, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, ступінь суспільної небезпечності злочину, який ставиться ОСОБА_7 в вину, ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено, враховуючи особу винного, який не працевлаштований та не має постійного місця проживання та реєстрації в Україні, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як того просить захисник ОСОБА_6 .
Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора, в яких він просить не встановлювати для обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 можливість внести заставу, в ході їх перевірки в апеляційному порядку свого підтвердження також не знайшли.
Зокрема, колегія суддів виходить з того, що за приписами п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені стст.177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Тобто, не визначити розмір застави є правом, а не обов?язком суду.
Відтак враховуючи тривалість тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також виходячи з того, що закон передбачає альтернативу: визначати чи не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, за відсутності інших доводів прокурора, його апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.
Стосовно доводів захисника ОСОБА_6 щодо незабезпечення судом першої інстанції перекладача під час розгляду згаданого питання, то колегія суддів зважає на тому, що згідно журналу судового засідання від 25.07.2019 перекладач ОСОБА_12 була присутня під час продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою з можливістю внесення застави, а відтак такі доводи апеляційний суд відкидає.
Разом з тим доводи захисника ОСОБА_6 про те, що при обрахунку продовженого строку тримання під вартою не береться до уваги дата постановлення ухвали, тобто 25.07.2019, є слушними. Однак, вказане питання згідно вимог ч.1 ст.379 КПК Україниповинно бути вирішене судом, який постановив таке судове рішення.
Інші доводи захисника не підлягають розгляду на тій стадії, на якій наразі знаходиться дане кримінальне провадження.
З урахуванням вищевказаного підстави для скасування оскаржуваних ухвал з тих підстав, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах прокурор та захисник, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 177, 199, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?
П О С Т А Н О В И Л А
Прийняти відмову прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від його апеляційної скарги від 08.07.2019 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2019 та закрити апеляційне провадження за його апеляційною скаргою.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2019 ? залишити без задоволення.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2019, якою продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО» обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 строком на 60 (шістдесят днів) з 04 липня 2019 року до 02 вересня 2019 року включно, з визначенням кожному застави у розмірі 576300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) грн., ? залишити без змін.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , а також прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.07.2019, ? залишити без задоволення.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.07.2019, якою продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО» обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 строком на 60 (шістдесят днів), а саме до 23.09.2019 включно, з встановленням застави у розмірі 288 150 (двісті вісімдесят вісім тисяч п?ятдесят) грн. кожному, ? залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3