Ухвала

17 травня 2019 року

м. Київ
справа № 738/661/15-к

провадження № 51-2430 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 02 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 26 вересня 2016 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку, попередньо поновивши йому строк на їх касаційне оскарження. ОСОБА_4 зазначає, що лише на початку травня 2019 року він ознайомився із ухвалою суду апеляційної інстанції, а тому строк на оскарження має обчислюватись з цієї дати.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
За матеріалами провадження за скаргою вбачається, що 26 вересня 2016 року було проголошено ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області. Засуджений був присутній під час проголошення апеляційним судом цієї ухвали та не перебував під вартою, а тому до його касаційної скарги застосовується загальне правило, згідно з яким строк на оскарження починається з дня проголошення судового рішення.
ОСОБА_4 звернувся до Суду із цією касаційною скаргою лише 13 травня 2019 року (згідно з поштовим штемпелем на конверті), тобто більше ніж через два роки після закінчення трьохмісячного строку на касаційне оскарження.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
З огляду на системний аналіз норм процесуального закону під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Аргументів на підтвердження поважності причин, через які засуджений не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, у касаційній скарзі не наведено.
За таких обставин суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення засудженому строку на касаційне оскарження судових рішень щодо нього.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Менського районного суду Чернігівської області від 02 липня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 26 вересня 2016 року щодо ньоговідмовити, а касаційну скаргу на вказані судові рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3