УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю представника володільця майна адвоката ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах володільця майна ТОВ «Мегаполіс+», про часткове скасування заходів забезпечення кримінального провадження арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000866, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва від 15 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах ТОВ «Мегаполіс+», про скасування арешту майна, а саме суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміт ПДВ) по ТОВ «Мегаполіс+» та заборони використовувати або будь-яким чином відчужувати зазначене майно, який було накладено ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва 15 серпня 2019 року в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000866 від 29.03.2016 року.
В обгрунтування вказаного клопотання адвокатом ОСОБА_2 зазначено, що вказаний арешт, а частині, належній ТОВ «Мегаполіс+», накладено необґрунтовано, оскільки відомості про причетність до злочину службових осіб вказаного товариства не внесені до ЄРДР, стосовно них не здійснюється досудове розслідування, жодній посадовій особі про підозру у вчиненні злочину не повідомлено, не встановлено потерпілого у кримінальному провадженні.Також у клопотанні наведені доіоди щодо невідповідности арештованого вимогам ст. 98, ч.10 ст. 170 КПК України, оскільки фактично ліміт ПДВ є обсягом податку. Тобто не є майном чи актоивом підприємства, а відноситься до категорії зобов*язань, тобто не є матеріальним об*єктом.
У зв`язку з чим заявник вважає, що такий арешт накладено не обгрунтовано, у той же час такий арешт є фактичним втручанням у господарську дільність Товариства, який призводить до зупинення діяльності підприємства та породжує матеріальні збитки.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 , який здійснює представництво інтересів ТОВ «Мегаполіс+», підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, у ньому наведених
Слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні СУ ФР ГУ ДФС України, прокурор ГПУ, за клопотанням якого було накладено арешт, у судове засідання не з*явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином, прични неявки суду не повідомили, що, відповідно до ч.2 ст. 174 КПК України, не є перешкодою для розгляду такого клопотання на підставі наявних матеріалів.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення представника власника майна, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
У судовому засіданні встановлено, що ГСУ ФР ДФС України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000866 від 29.03.2016 року, за ознакамикримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.3 ст.209 КК України.
При цьому, постановою першого заступника Генерального прокуратура ОСОБА_4 , про визначення місця проведення досудового розслідування року визначено місце проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000866 - ГСУ ФР ДФС України, м. Київ, Львівська пл., 8, а також СУФР ДПІ у Дніпровському районі у м. Києві, м. Київ, вул. Пожарського, 4-А та постановою про створення слідчої групи, створено слідчу групу до складу якої включено слідчих з ОВС першого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України, з ОВС другого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України та з ОВС четвертого відділу управління розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві.
Далі, як встановлено в суді, 15 серпня 2019 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва накладено арешт на майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме: на активи - суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України () за адресою: м. Київ, Львівська площа, 8 наступних підприємств: ТОВ «Інтер Галич Торг» 40400967, ТОВ «Волиньтабак» 21736857, ТОВ «Гайдер» 42388580, ТОВ «Мегаполіс +» 42187520, ТОВ «Іст - Рівер» 42181597, ТОВ ТД «Аштон» 42221189, ТОВ «Ранг Груп» 42393522, ТОВ «Смоукстар Корпорейт» 42847412, ТОВ «Табакко Інвест» 42153596, ТОВ «Роніс Груп» 42154956, ТОВ «Азовбуд ЛТД» 42852663, ТОВ «Гіртек» 42161476, ТОВ «Райз Емпаєр» 42692110, ТОВ «Квартал 5» 38926278, ТОВ «Укрпродбез» 40247870, ТОВ «Юніор Корпорейт» 42147907, шляхом блокування сум податку в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміт ПДВ) по вказаним підприємствам, на яку останні мають право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Так, при вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийнятгя законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ст. 170 КПК України чітко передбачає коло осіб, відносно яких може бути застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. Зокрема ними є підозрюваний, обвинувачений, засуджений, або третя особа. При цьому вказаною нормою закону передбачено, що арешт на майно третьої особи допускається у разі, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкову вартість і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п. 1-4 частини першої ст. 96-2 КК України. Єдиним виключенням є та обставина, якщо арешт на майно накладається на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, у такому разі арешт на майно накладається будь-якої фізичної або юридичної особи.
Проте, для накладення арешту на майно на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий або прокурор, повинен довести наявність достатніх підстав вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу.
В той же час, дослідивши матеріали клопотання, а також ухвалу слідчого судді Дінпровського районного суду м.Києва. яка була прийнята у межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000866 від 29.03.2016 року, слідчий суддя не знайходить обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що майно, арешт якого адвокат ОСОБА_2 просить скасувати, може бути використане як доказ саме у цьому кримінальному провадженні.
Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Водночас, об`єктивних даних, які б свідчили про наявність правових ознак щодо відповідності майна ТОВ «Мегаполіс+» на момент вирішення питання про арешт в рамках кримінального провадження №0000866 від 29.03.2016 року, визначеним процесуальним законом критеріям, передбаченим положеннями ч.10 ст. 170 КПК України, в судовому засіданні не встановлено.
В цьому аспекті слідчий суддя звертає увагу і на те, що в судовому засіданні також не встановлено жодних обставин що майно, яке є предметом клопотання, підлягає конфіскації у вказаної юридичної особи, при цьому не отримано в суді відомостей щодо повідомлення будь-кому із службових осіб ТОВ «Мегаполіс+» про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження №0000866 від 29.03.2016.
Більше того, згідно відомостей, викладених в ухвалі слідчого судді від 15.08.2019 року, по згаданому кримінальному провадженню, дані щодо будь-яких протиправних дій службових осіб ТОВ «Мегаполіс+» взагалі відсутні, як і відсутні відомості щодо участі такого товариства у незаконній діяльності в будь-якій формі, та загалом належне обгрунтування про будь-яку причетність вказаного Товариства до розслідуваного кримінального провадження.
Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень,володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»,від 22 вересня 1994 року, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99.пп.49-62,від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статі 1 Першого Протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»,пп.69 та 73). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються,та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50).

Під час судового розгляду встановлено, що з урахуванням наведених норм міжнародного права, недостатньо одного лише посилання на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно нібито підлягає арешту. Оскільки, для вжиття такого суттєвого заходу обмеження прав особи як арешт, належного їй майна, мас бути дотримано вищенанедені приписи кримінально процесуального законодавства, чітко визначені в ст.ст. 170 - 173 КПК України.

Також слідчий суддя зважає і на те, що відповідно до правил, передбачених ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, органом досудового розслідування є ГСУ ФР ДФС України, що розташоване за адресою: м. Київ, Львівська пл., 8, і яке знаходиться у межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, а відтак порушення питання про згаданий арешт майна за межами юрисдикції зазначеного суду, є не обгрунтованим.
Що ж стосується постанови про визначення місця проведення досудового розслідування, то і за змістом такої постанови досудове розслідування здійснюється ГСУ ФР ДФС України, а інший слідчий відділ, що фактично розміщується за межами Шевченківського району м. Києва, включений лише до складу слідчої групи.
У зв`язку із зазначеним, на думку слідчого судді, вжиті в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000866 від 29.03.2016 процесуальні заходи його забезпечення щодо ТОВ «Мегаполіс+» у вигляді арешту суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміт ПДВ) по ТОВ «Мегаполіс+» із забороною використовувати або будь-яким чином відчужувати зазначене майно, є необґрунтованими, а відтак такий арешт майна підлягає скасуванню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-174, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах володільця майна ТОВ «Мегаполіс+» задовольнити.

Скасувати арешт, накладений в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000866 ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва від 15 серпня 2019 року (справа №755/9598/19, провадження №1-кс/755/5925/2019), в частині накладення арешту на активи - суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України () за адресою: м. Київ, Львівська площа, 8, ТОВ «Мегаполіс +» (), шляхом блокування сум податку в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміт ПДВ) по ТОВ «Мегаполіс +» (), на яку останнє має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних

Скасувати заборону ТОВ «Мегаполіс +» () відчужувати, користуватися та розпоряджатися активами-сумами ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України (код ЄРДПОУ 39292197), за адресою: м. Київ, Львівська площа, 8, ТОВ «Мегаполіс +» (), накладену ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15.08.2019 року (справа №755/9598/19, провадження №1-кс/755/5925/2019) у межах кримінального провадження №0000866 від 29.03.2016.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, разом з тим проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1