Справа № 148/1415/19
Провадження № 1-кп/140/409/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2019 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Немирові обвинувальний акт з угодою про примирення між представником потерпілого ДП «Тульчинське лісомисливське господарство» ОСОБА_3 та підозрюваним в кримінальному провадженні за № 0000198 від 16 квітня 2019 щодо, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кирнасівка, Тульчинського району, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 191 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_4
представник потерпілого ДП «Тульчинське лісомисливське господарство» ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
До Немирівського районного суду Вінницької області поступило кримінальне провадження з обвинувальним актом і угодою про примирення між представником потерпілого ДП «Тульчинське лісомисливське господарство» ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 .
Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , будучи призначеним на посаду майстра розсадника Кирнасівського лісництва ДП «Тульчинське ЛМГ» (наказ № 112-К від 13.07.2015 виданий директором ДП «Тульчинське лісомисливське господарство») являючись у відповідності до положень п. 4.1, 6.1, 6.6 посадової інструкції майстра лісорозпорядника від 13.07.2015 та укладеного договору про повну матеріальну відповідальність, - матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, 15.04.2019 здійснив розтрату ввіреного йому майна та майна, яке перебувало у його віданні, а саме садивного матеріалу сіянців дуба червоного в загальній кількості 360 одиниць, що призвело до завдання матеріальної шкоди підприємству ДП «Тульчинське лісомисливське господарство» (інд. 23600, вул. Відродження 36, м. Тульчин, Вінницької області, ), проте не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, чим вчинив злочин передбачений ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 191 КК України, за наступних обставин:
Установлено, що 15.04.2019 близько 21.30 ОСОБА_4 , як майстер розсадника Кирнасівського лісництва ДП «Тульчинське ЛМГ», являючись матеріально-відповідальною особою, перебуваючи на території розсадника Кирнасівського лісництва ДП «Тульчинське лісомисливське господарство», що розташований неподалік смт. Кирнасівка, Тульчинського району, Вінницької області, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на розтрату ввіреного йому майна (садивного матеріалу), а саме сіянців дуба червоного висотою 0,3-0,5 м. в кількості 360 одиниць, без будь-яких на те правовстановлюючих документів, товарно-транспортних накладних та належним чином оформлених нарядів на відпуск садивного матеріалу, без відповідної оплати, відчужив та передав, вищезазначене майно, яке перебувало у його віданні та матеріальну відповідальність за яке він ніс, на користь громадянина ОСОБА_6 .
Так, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що ОСОБА_6 , як покупець, для отримання (садивного матеріалу) саджанців, дуба, які перебували у його віданні повинен здійснити оплату за кожну партію товару (садивного матеріалу) шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника-державного підприємства «Тульчинське лісомисливське господарство» на умовах 100 % передоплати, за відсутності такої, в порушення вимог п. 3.9 «Інструкції з обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння і деревообробки на підприємствах Державного комітету лісового господарства України», затвердженої Наказом Держкомлісгоспу України від 19.12.2003 за № 205, а також п. п. 4.1, 6.1,та 6.6 посадової інструкції майстра розсадника від 13.07.2015, з якими ОСОБА_4 ознайомлений під підпис, та якими чітко передбачалось, що майстер лісу несе відповідальність за неналежне виконання, або не виконання своїх посадових обов`язків, за причинені матеріальні витрати в межах визначених чинним трудовим і цивільним законодавством України, а також за збереженість декоративного та садивного посадкового матеріалу, який йому ввірений на матеріальне зберігання, привласнив360 одиниць сіянців дуба червоного висотою 0,3-0,5 м. та безоплатно передав їх ОСОБА_6 , який не був обізнаний у злочинних намірах останнього.
Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 15.04.2019 у вечірній час, близько 21.30 за відсутності для того законних підстав впустив ОСОБА_6 на керованому ним автомобілі «ВАЗ 21074» д.н.з. НОМЕР_1 , на територію розсадника Кирнасівського лісництва, де перебував, та надав можливість і дозвіл на безоплатну викопку сіянців дуба червоного в кількості 360 одиниць.
У відповідності до вказаної домовленості ОСОБА_6 , за вказівкою ОСОБА_4 викопав та помістив до багажника свого автомобіля «ВАЗ 21074» д.н.з. НОМЕР_1 , дану лісопродукцію та мав залишити територію лісорозсадника, однак після завантаження указаного майна, ще не залишивши територію підприємства ОСОБА_4 , супроводжуючи зазначений автомобіль до виїзду з території підприємства де працював, був затриманий працівниками ДП «Тульчинське лісомисливське господарство» (інд. 23600, вул. Відродження 36, м. Тульчин, Вінницької області, ).
Тобто, ОСОБА_4 маючи умисел на розтрату ввіреного йому майна та майна, яке перебувало у його віданні, а саме садивного матеріалу сіянців дуба червоного в загальній кількості 360 одиниць, не зробивши всіх дій, які вважав за необхідне для досягнення злочинного результату, усвідомлюючи неповноту вчинення своїх дій необхідних для доведення злочину до кінця був виявлений та затриманий працівниками Кирнасівського лісництва ДП «Тульчинське лісомисливське господарство» на території розсадника, тобто не завершив злочин з причин, які не залежали від його волі.
Відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 360/19-21 від 22.05.2019 вартість одного сіянцю дуба червоного висотою 0,3-0,5 м. становить 1,71 гривень, а всього таким чином ОСОБА_4 спричинив ДП «Тульчинське лісомисливське господарство» (інд. 23600, вул. Відродження 36, м. Тульчин, Вінницької області, ), матеріальної шкоди на загальну суму 615,60 гривень.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 191 КК України, як незакінчений замах на привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні.
25 червня 2019 р. між представником потерпілого ДП «Тульчинське лісомисливське господарство» ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. ст. 468,469,471 КПК України. Угода про примирення має положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст.15, 1 ст. 191 КК України та узгоджують вид і розмір покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень. Обвинувачений в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених обставин. Представник потерпілого підтверджує, що не має будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого. Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені положеннями ст.476 КПК України. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , ствердив добровільність укладення угоди про примирення між ним та представником потерпілого, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення йому зрозумілі.
Представник потерпілого ДП «Тульчинське лісомисливське господарство» ОСОБА_3 , в судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення йому зрозумілі.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про примирення слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до положень ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 191 КК України. Вказаний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст.473, 474 КПК України. Представник потерпілого також цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про примирення добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, постільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.1 ст. 191 КК України. Умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін і потерпілого, укладення угоди було добровільним, обвинувачений і представник потерпілого примирились. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Тому слід затвердити угоду про примирення, укладену між обвинуваченим та представником потерпілого і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає грошовому еквіваленту в сумі 510 гривень на користь держави.

Керуючись ст.ст.314, 370, 374, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 25 червня 2019 р. між представником потерпілого ДП «Тульчинське лісомисливське господарство» ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.15, ч.1 ст. 191 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді 30неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що відповідає грошовому еквіваленту в сумі 510 гривень на користь держави.

Реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів: УК у Немирівському районі /Немирівський район/, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37336738, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 2380, код класифікації доходів бюджету: 24060300.
Зняти арешт з автомобіля марки ВАЗ- 21074, державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , та саджанців червоного дуба, який був накладений ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2019 року.
Речовий доказ, а саме автомобіль марки ВАЗ -21074, державний номерний знак НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_6 .

Речовий доказ, а саме: саджанці червоного дуба в кількості 360 штук, які передані представнику потерпілого ДП «Тульчинське ЛМГ» ОСОБА_3 під розписку на зберігання повернути представнику потерпілого ДП «Тульчинське ЛМГ» ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 471 грн. 00 коп. витрат за проведення судової товарознавчої експертизи отримувач коштів: УК у Немирівському районі /Немирівський район/, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37336738, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 2380, код класифікації доходів бюджету: 24060300.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, прокурором чи представником потерпілого виключно з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: (підпис)

З оригіналом вірно:

Судя Немирівського

районного суду: ОСОБА_1