Справа № 520/2699/18
Провадження № 1-кп/520/423/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження№0000533 від 16.02.2018 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Торез Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працювавшого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживавшого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-15.09.2016 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької області, громадянина України, росіянина, з середньою освітою, не працювавшого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України;

Встановив:

16.02.2018 року близько 00 годин 40 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з обвинуваченим ОСОБА_7 та іншою невстановленою особою на ім`я ОСОБА_8 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), знаходячись біля входу до ринку «Селянка», розташованого за адресою: м.Одеса, проспект Небесної сотні, 14/Б побачив потерпілого ОСОБА_9 , який йшов разом з ОСОБА_10 . ОСОБА_6 образливо звернувся до потерпілого ОСОБА_9 , почав провокувати з ним конфлікт. Після чого, ОСОБА_6 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , продовжуючи його словесно ображати, в результаті чого, в ході з`ясування особистих стосунків, між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_9 розпочалась бійка. Обвинувачений ОСОБА_7 та інша невстановлена особа, а також ОСОБА_10 знаходились в стороні та не приймали участь у бійці між ОСОБА_6 та потерпілим. В ході бійки обвинувачений ОСОБА_6 , та потерпілий впали на землю, після чого до потерпілого підійшли ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та інша невстановлена особа, які умисно нанесли потерпілому декілька ударів. Після чого, у ОСОБА_6 , який застосував до потерпілого насильство, небезпечне для здоров`я потерпілого, наносячи потерпілому удари ногами та руками по тулубу та голові, від яких потерпілий впав на землю, виник умисел на заволодіння майном потерпілого. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_6 самостійно з кишені потерпілого заволодів належним йому майном, а саме: мобільним телефоном марки «Самсунг» в корпусі білого кольору, вартістю 1050 гривень та грошовими коштами в сумі 500 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 1550 гривень.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_6 , утримуючи майно потерпілого, обвинувачений ОСОБА_7 та інша невстановлена особа намагались втекти з місця скоєння злочину, однак були затримані працівниками поліції.

Згідно висновку експерта №386 від 22.02.2018 року обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 спричинили потерпілому тілесні ушкодження у виді забійної рани голови, синця та садна голови, садна шиї, синця правої сідниці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Своїми діями ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав частково та пояснив суду, що він йшов з роботи додому, зустрів потерпілого з іншими особами, які голосно кричали на вулиці. Між ними виник конфлікт. Незнайома особа та потерпілий почали його бити, потім він продовжив бійку з потерпілим. Своїми діями потерпілий його розлютив та спровокував конфлікт. В процесі бійки з потерпілим він розбив свій телефон. В цей час він чекав важливу розмову. Все виникло спонтанно, з ОСОБА_7 не було змови на скоєння злочину. Підтверджує, що працівники поліції вилучили у нього телефон потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив суду, що він частково визнає свою вину. Дійсно 16.02.2018 року близько 00 годин 40 хвилин він разом з обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 перебували у стані алкогольного сп`яніння, знаходились біля входу до ринку «Селянка», розташованого за адресою: м.Одеса, проспект Небесної сотні, 14/Б. Повз ринку проходив потерпілий з ОСОБА_10 . ОСОБА_6 почав викрикувати у бік потерпілого образи, на які потерпілий також образливо відповів. Після чого ОСОБА_6 підійшов до потерпілого та почав з`ясовувати з ним стосунки. Він з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 знаходились в стороні, не приймали участь у конфлікті між ОСОБА_6 та потерпілим. Коли він побачив, що між ОСОБА_6 та потерпілим почалась обоюдна бійка, в ході якої ОСОБА_11 та потерпілий впали на землю, вирішив підійти до них, щоб допомогти ОСОБА_6 . Він підійшов разом з ОСОБА_8 до потерпілого та умисно наніс потерпілому декілька ударів, потерпілий впав на землю. Після чого вони почали уходити з місця події, однак не встигли тому, що під`їхали працівники поліції разом із ОСОБА_10 та їх затримали. Він особисто майно потерпілого не брав, не мав умислу на заволодіння майном потерпілого, домовленості між ним та ОСОБА_6 на заволодіння майном потерпілого не було. Він тільки наніс потерпілому декілька ударів, щоб допомогти ОСОБА_6 . Йому не було відомо, він особисто не бачив та не знав, що ОСОБА_6 витягнув телефон і гроші з кишені потерпілого. Він щиро кається в тому, що умисно наніс потерпілому тілесні ушкодження, просить суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що 16.02.2018 року вночі він разом зі своїм кумом ОСОБА_10 повертався додому, вони проходили біля ринку «Селянка» на пр.-ті Небесної сотні та почули, що до них грубо звернувся ОСОБА_6 . Він сказав куму відійти у сторону та не втручатись, він хотів особисто заспокоїти ОСОБА_6 . ОСОБА_10 стояв у стороні, ОСОБА_7 відійшов до охоронця ринку, а ОСОБА_6 почав з`ясовувати з ним стосунки, їх спілкування тривало близько 5 хвилин, після чого ОСОБА_6 вдарив його рукою, у відповідь він почав оборонятись, між ними почалась бійка та вони обидва впали на землю. В цей час його кум побіг за поліцією, а до нього і ОСОБА_6 підійшли ОСОБА_7 , який також почав наносити йому удари по ребрам та голові. Коли він лежав на землі ОСОБА_6 з його кишені забрав його мобільний телефон «Самсунг» та гроші в сумі 500 гривень. Після чого обвинувачені залишили його лежати на землі та почали уходити. Однак, на місце и працівники поліції, які затримали обвинувачених та швидка медична допомога, яка повезла його до лікарні.

В процесі з`ясування стосунків із ОСОБА_6 , ОСОБА_6 поводив себе недружелюбно, однак не погрожував йому і не висловлював вимоги віддати йому майно.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що 16.02.2018 року вночі він йшов додому разом зі своїм кумом ОСОБА_9 . Біля ринку «Селянка» до них підійшов ОСОБА_6 , який почав нецензурно висловлюватись на їх адресу та кричати. Потерпілий ОСОБА_9 відійшов в сторону разом з ОСОБА_6 , спочатку вони між собою розмовляли, а потім між ними почалась бійка і вони обидва впали на землю та почали боротись. Він особисто не приймав участь у конфлікті між потерпілим та ОСОБА_6 , знаходився поряд, почав кричати охоронцю ринку, щоб він викликав поліцію, потім побачив, що на місце події бігли ОСОБА_7 і ще один хлопець, який побіг за ним, а ОСОБА_7 побіг до потерпілого і ОСОБА_6 . ОСОБА_7 наніс потерпілому декілька ударів ногою. Про майно ніхто з обвинувачених нічого не казав. Коли потерпілий лежав на землі ОСОБА_6 витягнув у нього з кишені мобільний телефон та гроші. Він з місця події побіг за поліцією та через декілька хвилин повернувся разом з працівниками поліції, які затримали обвинувачених. Мобільний телефон потерпілого вилучили знаходився у кишені одягу ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він, як працівник поліції разом з напарником 16.02.2018 року патрулювали вулиці. На пр.-ті Небесної сотні вони побачили, що на дорозі лежить чоловік, а інший чоловік поряд кликав про допомогу. Він особисто затримав ОСОБА_6 , також був затриманий другий обвинувачений. На місце була викликана слідча група. Після опитування осіб їм стало відомо, що була на місці ще третя особа, яка втекла. При поверховому огляді він бачив у ОСОБА_6 в курці мобільний телефон.Слідча група вилучила у ОСОБА_6 мобільний телефон потерпілого. Зі слів свідків було встановлено, що між потерпілим та обвинуваченими виникла сутичка через образи.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 підтвердили суду про те, що мобільний телефон потерпілого було вилучено у обвинуваченого.

Судом досліджені письмові докази по справі:
-Витяг з ЄРДР від 16.02.2018 року;

-Протокол прийняття заяви від ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 16.02.2018 року;

-Протокол №000122 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 16.02.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

-Протокол №000121 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 16.02.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

-Протокол огляду місця події з фототаблицями від 16.02.2018 року, з якого вбачається, що слідчим в присутності понятих оглянуто місце події, з місця події вилучена чоловіча куртка невстановленої особи;

-Протокол затримання ОСОБА_7 від 16.02.2018 року, згідно якого у ОСОБА_7 вилучені грошові кошти в сумі 235 гривень;

-Протокол затримання ОСОБА_6 від 16.02.2018 року, згідно якого при затриманні у ОСОБА_6 вилучені мобільний телефон «Самсунг» білого кольору, мобільний телефон білого кольору, зв`язка ключів, пачка цигарок, запальничка, рукавиці ножик невеликого розміру;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 в присутності понятих з чотирьох осіб впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка наносила йому удари кулаками та ногами 16.02.2018 року в 00 годин 40 хвилин;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 в присутності понятих з чотирьох осіб впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка наносила йому удари кулаками та ногами 16.02.2018 року в 00 годин 40 хвилин;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 в присутності понятих з чотирьох осіб впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка наносила йому удари кулаками та ногами 16.02.2018 року в 00 годин 40 хвилин та викрала мобільний телефон;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 в присутності понятих з чотирьох осіб впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка наносила йому удари кулаками та ногами 16.02.2018 року в 00 годин 40 хвилин та викрала мобільний телефон та гроші;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 в присутності понятих з чотирьох осіб впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка наносила потерпілому ОСОБА_9 удари кулаками та ногами 16.02.2018 року в 00 годин 40 хвилин та викрала мобільний телефон та гроші;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 в присутності понятих з чотирьох осіб впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка наносила потерпілому ОСОБА_9 удари кулаками та ногами 16.02.2018 року в 00 годин 40 хвилин та викрала мобільний телефон та гроші;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 в присутності понятих з чотирьох осіб впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка наносила потерпілому ОСОБА_9 удари кулаками та ногами 16.02.2018 року в 00 годин 40 хвилин та викрала мобільний телефон та гроші;

-Звіт про незалежну оцінку мобільного телефону «Самсунг», згідно якого вартість мобільного телефону складає 1050 гривень.

-Протокол огляду предмету від 23.02.2018 року 6 фотографій та відеозапису з місця події;

-Протокол огляду предметів від 22.02.2018 року з фото таблицями;

-Постанова про визнання речових доказів від 22.02.2018 року;

-Постанова про визнання речових доказів від 23.02.2018 року;

-Згідно висновку судово-медичної експертизи №386 від 22.02.2018 року ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана голови, синець та садно голови, садно шиї, синець правої сідниці. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки, ноги. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, тертя. Зазаначені ушкодження виникли приблизно за 12-24 години до початку проведення експертизи, тобто могли бути спричинені 16.02.2018 р. Забійна рана голови спричинила короткочасний розлад здоров`я строком понад 6-ть, але не більше як 21 день і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.3 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синець та садно голови, садно шиї, синець правої сідницї, як кожне окремо, так і в сукупності, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Ушкодження у постраждалого могли утворитися при вказаному ним механізмі.
Нормами ч.1 ст.92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, в тому числі подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, покладається на прокурора.
При цьому, згідно з вимогами ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Загальні критерії доведення поза розумним сумнівом у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини сформульовані ним у п. 54 Рішення від 06.12.2007 року у справі «Козинець проти України» та п. 43 Рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», та зводяться до того, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. В інших рішеннях (зокрема, рішення у справі «Сергій Савенко проти України» від 24.10.2014 року, рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства») Європейський суд з прав людини зауважує, що таке доведення може випливати із співіснування достатньо сильних, чітких і таких, що підтверджують один одного, умовиводів або аналогічних неспростовних презумпцій факту.
Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу № 688/788/15-к, у постанові від 04.07.2018 року визначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
У контексті даного кримінального провадження суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом причетність ОСОБА_7 до вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 , а саме обвинувачення ґрунтуються лише на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Кожному з обвинувачених інкриміновано вчинення розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб.
При цьому при викладенні фактичних обставин вчинення цього злочину обвинувачення містить істотні неузгодженості щодо відведеної кожному із обвинувачених ролі та їх безпосередньої участі у вчиненні інкримінованих їм діянь.
Щодо протиправних дій відносно потерпілого обвинувачення також не містить конкретизації того, хто з обвинувачених які саме удари йому наніс і які саме тілесні ушкодження заподіяв, а містить ствердження лише про те, що всі обвинувачені умисно нанесли йому удари ногами та руками по тулубу та голові, чим спричинили потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин даного кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, діючи в межах пред`явленого обвинувачення, суд приходить до висновку про те, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_7 є доведеним лише частково, виходячи з такого.
Як роз`яснюється у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
З показань у судовому засіданні потерпілого, обвинувачених та свідків судом встановлено, що протиправні дії відносно потерпілого розпочав особисто ОСОБА_6 , без участі інших осіб, в тому числі без участі ОСОБА_7 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків через образи, та продовжуючи свої дії при з`ясуванні стосунків між ОСОБА_6 та потерпілим виникла між ними бійка, в ході якої вони обидва впали на землю. В процесі бійки ОСОБА_7 , з метою допомоги ОСОБА_6 наніс декілька ударів потерпілому і більше будь-яких дій відносно потерпілого не вчиняв, тим більше не вчиняв дій, спрямованих на заволодіння майном потерпілого, а ОСОБА_6 одноособово та самостійно, коли потерпілий лежав на землі, в ході бійки заволодів майном потерпілого, після чого, утримуючи майно потерпілого при собі, намагався втекти з місця скоєння злочину. Майно потерпілого, яким заволодів ОСОБА_6 , при затриманні вилучено саме у ОСОБА_6 .
Жодного доказу про участь ОСОБА_7 у попередній змові з ОСОБА_6 на заволодіння майном потерпілого суду не надано та з матеріалів справи видно, що не було такої змови.
За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 , заволодівши майном потерпілого діяв на власний розсуд.
Як зазначено в абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року № 2, при ексцесі виконавця, тобто коли один із співучасників вийшов за межі дій чи домовленості щодо обсягу злочинних дій і вчинив більш тяжкий або інший злочин, за цей злочин повинен відповідати лише його виконавець, а інші особи - за злочини, вчинені ними в межах домовленості.
При цьому суд виходить з того, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєння нападу на потерпілого з метою заволодіння його майном за попередньою змовою групою осіб не знайшло свого достовірного та об`єктивного підтвердження, а тому підстави для кваліфікації їх спільних дій за ч. 2 ст.187 КК України - відсутні.
Водночас, окрім ексцесу виконання злочину обвинуваченим ОСОБА_6 при вчиненні ним заволодіння майном потерпілого, встановлені судом обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 приєднався до розпочатої ОСОБА_6 бійки без умислу на заволодіння майном потерпілого та без попередньої змови з ОСОБА_6 на заволодіння майном потерпілого, тобто ОСОБА_7 діяв спонтанно, виходячи з обставин, що склались.
Наведені обставини виключають наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а також наявність в діянні обох обвинувачених такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, на підставі обставин, встановлених під час судового розгляду, в межах пред`явленого обвинувачення, суд приходить до висновку, що діяння обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, виключивши з його обвинувачення кваліфікуючу ознаку складу злочину, як розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Водночас, дії ОСОБА_7 при викладених обставинах, враховуючи його безпосередню участь в умисному спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень, як доведено в суді, та враховуючи, що в справі є заява потерпілого про притягнення осіб до кримінальної відповідальності за спричинення йому тілесних ушкоджень суд вважає необхідним перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.187 КК України на за ч.2 ст.125 КК України за кваліфікуючими ознаками - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, стадія вчинення кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо.)

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Обставин, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України судом не встановлено.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що враховуючи особу обвинуваченого та встановлені обставини, суд не вбачає правових підстав для застосування ст.69 та ст.75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 .
При цьому, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого, характер умисного злочину, наслідки вчинення злочину, особу обвинуваченого, враховуючи принцип індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, та вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 статті 187 КК України.

Також, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_6 на підставі ст.71 КК України, тобто до призначеного покарання по даному вироку, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15.09.2016 року за ч.2 ст.186 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує особу обвинуваченого, що обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України суд вважає щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно зі ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Згідно викладених обставин, враховуючи особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 статті 125 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_6 призначити покарання за сукупністю вироків, до призначеного покарання по даному вироку, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15.09.2016 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки, та остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання, з 16.02.2018 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахувати строк його тримання під вартою з 16.02.2018 року.

ОСОБА_7 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання, з 16.02.2018 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати строк його тримання під вартою з 16.02.2018 року по 14.02.2019 року.

Відповідно до п.п.А п.1 ч.1 ст.72 КК України вважати ОСОБА_7 відбувшим покарання, призначеного вироком суду.

Речові докази: мобільний телефон «Самсунг» білого кольору - повернути власнику потерпілому ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 235 гривень повернути ОСОБА_7 , зв`язку ключів - повернути ОСОБА_6 ; рукавичку, запальничку, сірники, пачку цигарок, предмет, схожий на ніж, куртку, два змиви речовини червоно-бурого кольору знищити; диск з відеозаписом зберігати у матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його оголошення, шляхом подачі скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Копію вироку негайно вручити засудженим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1