ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року
м. Київ

справа № 365/953/13-к
провадження № 51-4721км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора виправданого захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянув у судовому засіданні касаційні скарги прокурорів, які брали участь у розгляді провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Яготинського районного суду Київської області від 28 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 7 грудня 2017 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

виправданого через відсутність у його діях складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК).
Обставини справи

1. ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що 12 серпня 2013 року приблизно о 12:20, керуючи автомобілем ВАЗ-2107 та рухаючись по вул. Жовтневій у смт Згурівка Київської області, всупереч вимогам пунктів 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху він перевищив дозволену швидкість і допустив зіткнення з велосипедом під керуванням ОСОБА_8 , внаслідок чого останньому було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень, від яких той помер.
2. Яготинський районний суд Київської області вироком від 28 серпня 2017 року визнав ОСОБА_6 невинуватим і виправдав у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.
3. Апеляційний суд Київської області ухвалою від 7 грудня 2017 року залишив без змін виправдувальний вирок суду першої інстанції.
Вимоги і доводи касаційної скарги

4. В аналогічних за змістом касаційних скаргах прокурори, посилаючись на пункти 1 і 2 частини першої статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), просять скасувати виправдувальний вирок та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
5. Прокурори вважають, що судовий розгляд проведено однобічно, суди безпідставно надали перевагу доказам сторони захисту та не взяли до уваги доказів, наданих стороною обвинувачення, зокрема, не надали належної оцінки протоколу слідчого експерименту від 10 жовтня 2013 року, висновкам автотехнічної експертизи № 836А від 4 листопада 2013 року та комісійної транспортно-трасологічної експертизи № 10130/12030 від 28 листопада 2014 року, відповідно до яких ДТП сталася з вини ОСОБА_6 .
6. Вони стверджують, що місцевий суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотань прокурора про допит свідків, повторний допит експерта, про визнання недопустим доказом протоколу слідчого експерименту від 2 вересня 2016 року та про призначення комісійної інженерно-транспортної експертизи, яка могла б усунути розбіжності між висновками експертів.
7. На думку сторони обвинувачення, апеляційний суд не здійснив належної правової оцінки доводів прокурора в апеляційній скарзі та не навів підстав на їх спростування, чим порушив вимоги частини 2 статті 419 КПК.
8. У письмових запереченнях захисник виправданого просить залишити касаційні скарги прокурорів без задоволення, а судові рішення без змін. Вважає, що суд правильно застосував норми процесуального та матеріального права, а оскаржене судове рішення належним чином обґрунтував.
Позиції учасників касаційного розгляду

9. У судовому засіданні прокурор частково підтримала доводи в касаційних скаргах та вважала, що ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
10. Засуджений та захисник заперечили проти касаційних скарг та просили залишити судові рішення без зміни, вважаючи їх законними й обґрунтованими.
Оцінка Суду

11. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що в задоволенні касаційних скарг належить відмовити на таких підставах.
12. У своїх касаційних скаргах прокурори переважно не погоджуються з установленими судом фактичними обставинами справи. Однак у силу статей 433 та 438 КПК Суд позбавлений можливості встановлювати обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій.
13. Згідно з частиною третьою статті 62 Конституції України, положеннями статті 17 КПК обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
14. Цих вимог закону суд дотримався.
15. Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції під час розгляду провадження відповідно до вимог кримінального процесуального закону ретельно перевірив надані сторонами та отримані за їх клопотанням докази, навів їх детальний аналіз і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку.
16. У вироку викладено формулювання обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 і визнане судом недоведеним, а також підстави його виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
17. Так, суд першої інстанції дослідив і проаналізував показання обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , експертів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протокол слідчого експерименту з відеозаписом від 2 вересня 2016 року та висновок інженерно-технічної експертизи від 29 грудня 2016 року і дійшов висновку, що порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 не перебуває у причинно-наслідковому звязку з ДТП.
18. Усупереч твердженням прокурора, зазначеним у його касаційній скарзі, суд першої інстанції відповідно до вимог частини 10 статті 101 КПК навів у вироку переконливі мотиви, чому він не взяв до уваги висновки інженерно-транспортної експертизи № 836 від 4 листопада 2013 року та комісійної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 10130/12030 від 28 листопада 2014 року в частині наявності в діях ОСОБА_6 порушень пунктів 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, визнавши їх такими, що суперечать фактичним обставинам, установленим під час судового провадження.
19. Суд детально дослідив зміст протоколу слідчого експерименту від 10 жовтня 2013 року, в якому містилися вихідні дані, надані експертам для проведення згаданих експертиз, та визнав його недопустимим доказом у зв`язку з порушенням права ОСОБА_6 на захист, відсутністю підпису експерта та використання при його проведенні неналежних вимірювальних приладів.
20. У касаційних скаргах зазначається, що під час допитів свідків та експерта в суді не було з`ясовано обставин проведення цього слідчого експерименту. Суд зазначає, що такі обставини мають бути зазначені у відповідному протоколі, який складає сторона обвинувачення. Суд обґрунтовано відмовив у допиті слідчого, який проводив цей слідчий експеримент, оскільки таким чином сторона обвинувачення намагалася замінити протокол проведення слідчого експерименту показаннями слідчого про хід проведення слідчої дії. Відповідно до частини 1 статті 104 КПК хід та результати слідчої дії фіксуються у протоколі, який може бути доказом подій, які відбувалися під час проведення такої дії. Таким чином, показання учасників слідчої дії про хід її проведення не можуть замінити протокол про проведення слідчої дії або доповнити такий протокол інформацією, якої в ньому не зафіксовано.
21. Крім того, сторона обвинувачення, посилаючись у касаційних скаргах на неповноту допиту свідків та експерта, не врахувала вимог статті 22 КПК, якою передбачено, серед іншого, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
22. У касаційних скаргах не зазначено, яким чином суд першої інстанції перешкодив стороні обвинувачення під час допиту свідків та експерта з`ясувати обставини, які, на думку цієї сторони, були необхідними для доведення її позиції в суді. Тому доводи касаційної скарги в цій частині є безпідставними.
23. Суд апеляційної інстанції дав вмотивовані відповіді на всі аргументи в апеляційній скарзі прокурора, доводи в якій майже повністю аналогічні доводам в його касаційній скарзі. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статті 419 КПК.
24. Таким чином, касаційні скарги прокурорів не містять переконливих доводів щодо необхідності скасування оскаржених судових рішень, а тому Суд не вбачає підстав для їх задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Яготинського районного суду Київської області від 28 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 7 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурорів без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3