Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/337/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 189 (86-1, 86-2, 144) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.08.2019, якою

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровограді, українцю, громадянину України, з вищою освітою, не одруженому, офіційно не працевлаштованому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому, останній раз вироком Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2018 за ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненому від відбування покарання з випробуванням на 2 роки,

підозрюваному в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 24 (двадцять чотири) дні, а саме до 18 години 15 хвилин, 14 вересня 2019 року, тобто в межах продовженого строку досудового розслідування.

За участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.08.2019, задоволено клопотання слідчиого СВ Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 24 (двадцять чотири) дні, а саме до 18 години 15 хвилин, 14 вересня 2019 року, тобто в межах продовженого строку досудового розслідування.

Органом досудового слідства, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він у червні 2019 року за попередньою змовою із ОСОБА_9 , з погрозою спричинення тілесних ушкоджень та вбивством, вимагали грошові кошти від ОСОБА_10 .

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що на даний час необхідність в раніше обраному щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою не відпала, оскільки заявлені раніше ризики до вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, так як ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні повторного тяжкого кримінального правопорушення, що посягає на суспільні інтереси проти життя, здоров?я та власності, заздалегідь підшуканими знаряддями злочину. Дії підозрюваного характеризуються як заздалегідь сплановані, обдумані, вчиненими групою осіб, шкоду не відшкодовано. Підозрюваний не має законного джерела одержання доходу чи/або заробітної плати, підозрюється у діях вчинених ним в період встановленого судом строку на його випробування.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою змінити його підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Отже, захисник вважає ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 серпня 2019 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню з таких підстав.

Так, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини (яке згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України є джерелом законодавства) у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05 від 11 липня 2006 року «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обгрунтованими твердження про те, що нібито заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року, Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Додержання цих критеріїв національними судами, на переконання ЄСПЛ, є важливою гарантією від свавільного обмеження прав людини, а також запорукою виконання Україною міжнародних зобов`язань за конвенцією.

Однак зазначені доводи сторони захисту, також були залишені поза увагою слідчого судді навіть після пояснень підозрюваного, котрий раніше під час обрання запобіжного заходу - 27.06.2019 р., висловив свою незгоду з підозрою.

Вказує і на те, що поза увагою слідчого судді залишився прямий обов`язок сторони обвинувачення довести з посиланням на відповідні докази, що в даному випадку має місце недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України). Захисник вважає, що жодного з ризиків визначених ст. 177 КПК України не існує, та у слідчого судді не було законних підстав вважати, що його підзахисний переховувався від суду чи органів досудового розслідування, оскільки його попередня поведінка свідчить про інше.

Крім того, слідчим суддею не враховано спростувань захисту, що підозрюваний має постійне та зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, що власне свідчить про його намір перебувати виключно за однією адресою, тобто доводи слідчого спростовано належним чином із відповідним тому підтвердженням. Також, захисник звертає увагу на те, що його підзахисний не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, окрім цього за місцем проживання характеризується позитивно, що документально підтверджено стороною захисту, однак слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі взагалі не враховано.

Таким чином, характеризуючи особу підозрюваного немає підстав в даний час стверджувати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування запобіжного заходу - тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як визначено ч.3 ст. 199 КПК України, у клопотанні про продовження строку тримання під вартою мають бути вказані обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч.5 ст.199 КПК України).

Так, обґрунтованість підозриза ч. 2 ст. 189 КК Українита причетність до вчинення вказаного злочину підозрюваного ОСОБА_7 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: витягом з ЄРДР, заявою про вчинене кримінального правопорушення, протоколами пред`явлення особи для впізнання, змістом протоколів допиту потерпілого та свідків, огляду місця події, а також результатами проведених експертних досліджень, про що правильно зазначено в ухвалі слідчим суддею суду першої інстанції.
Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів враховує і те, що згідно практики ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Також, як встановлено з матеріалів клопотання слідчого, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2019 продовжено строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню до чотирьох місяців, тобто до 14.09.2019.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що матеріали клопотання містять дані, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_7 може ухилятися від кримінальної відповідальності, можливість підозрюваним впливати на свідків і потерпілих, та іншого підозрюваного, можливість підозрюваним вчинити інші кримінальні правопорушення.
Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів приходить висновку, що слідчий суддя обґрунтовано продовжив ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як не зменшилися наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу, він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому правильно вирішив, що саме такий запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку під час проведення досудового розслідування, оскільки органу досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих дій для повного та всебічного з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що належна поведінка підозрюваного ОСОБА_7 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Отже, посилання захисника на те, що його підзахисний не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, а також має житло в якому зареєстрований та проживає і за місцем проживання характеризується позитивно, не можуть переконати колегію суддів у тому, що у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, вказане забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , а тому вважає необхідним ухвалу слідчого судді залишити без зміни.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.08.2019, якою ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 24 (двадцять чотири) дні, а саме до 18 години 15 хвилин, 14 вересня 2019 року, тобто в межах продовженого строку досудового розслідування залишити без зміни.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2