Справа № 152/323/17
Провадження №11-кп/801/726/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі :

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участі прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2019 року про задоволення заяви засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

в с т а н о в и в:

Засуджена ОСОБА_7 звернулась до суду із клопотаннями про умовно-дострокове звільнення її від відбування покарання, мотивуючи тим, що за місцем відбування покарання вона працевлаштована на підприємстві установи в швейній бригаді, до роботи ставиться сумлінно, виробничі завдання виконує якісно і в строю, прогулів немає. Навчається в ПТУ за спеціальністю "вишивальник бісером", до навчання ставиться відповідально. Має двох неповнолітніх дітей, підтримує стосунки із рідними, щиро розкаялась у скоєному злочині.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2019 року заяву засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задоволено. Засуджену ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування покарання строком на 7 місяців 8 днів. Своє рішення суд мотивував тим, що засуджена ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо, працевлаштована на підприємстві установи в швейній бригаді, у взаємовідносинах з іншими не конфліктна, приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу для засуджених, підтримує стосунки із рідними, на утриманні має двох малолітніх дітей, фактично відбула більше двох третин строку покарання, довела своє виправлення, що у свою чергу свідчить про виконання всіх умов для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , не погоджуючись з висновком суду, просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2019 року про задоволення клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення її від відбування покарання, постановивши нову, якою відмовити у клопотанні засудженої ОСОБА_7 . Свої вимоги мотивує тим, що суд не врахував характеристику, де вказано, що ОСОБА_7 хоч і працювала, однак, до праці ставиться задовільно, норми виробітку не виконувала, заохочень немає. Не враховано і те, що засуджена притягувалась до дисциплінарної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засуджену ОСОБА_7 , яка заперечувала проти апеляційної скарги прокурора, просила залишити ухвалу суду без змін; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.

Дані вимоги судом першої інстанції при щодо ОСОБА_7 місцевим судом виконано в повному об`ємі.

Як вбачається з п.2 ч.1 ст.537 КПК України щодо питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України щодо порядку вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органом або установи виконання покарань, а також інших осіб, установи або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно- дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування покарання засудженим:

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно -дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, ощадливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

При розгляді матеріалів справи суд прийшов до правильного висновку про фактичне відбуття засудженою ОСОБА_7 більше двох третин строку покарання, призначеного за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 05.05.2017 року, яким вона засуджена за ч.2 ст.185 КК України на до 2-х років 4 місяців позбавлення волі, що дало їй право при певних умовах бути умовно-достроково звільненою з місць позбавлення волі.

Крім того, засуджена ОСОБА_7 має на утриманні двох малолітніх дітей.

І хоча умовно-дострокове звільнення є актом заохочення і застосовується тільки до тих засуджених, які сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і таке звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, - оцінюючи поведінку засудженої та відношення її до праці під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, місцевий суд з огляду на діюче законодавство не вправі був допустити випадку необґрунтованої відмови в умовно-достроковому звільненні з мотивів наявності раніше допущених порушень та з інших підстав, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, а тому прийшов до правильного висновку про задоволення зазначеної скарги.

Так, як вбачається з характеристики засудженої ОСОБА_7 , остання по прибуттю в державну установу "Уманська ВК (№129)" була працевлаштована на підприємстві установи в швейній бригаді, до праці ставилась задовільно. Характеризується негативно. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктна. Намагається дотримуватись правил санітарії та особистої гігієни, утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, мати охайний зовнішній вигляд. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу для засуджених за напрямком «Фізкультура і спорт» та згідно ст. 127 КВК України у роботі фізкультурно-спортивної самодіяльної секції. На профілактичних обліках не перебуває.

За час відбування покарання допустила три порушення вимог режиму відбування покарання, які виражені у порушенні дисципліни, за які були накладені стягнення. Стягнення на момент звернення до суду - непогашені (а.с. №6).

На підставі доказів, наявних у матеріалах справи, суд зробив вірний висновок, що ОСОБА_7 поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, а тому вважає за доцільне застосувати до засудженої ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Той факт, що ОСОБА_7 допустила порушення встановленого порядку, за що має дисциплінарні стягнення, участі по благоустрою відділення не приймає, як зазначено у скарзі прокурора на підтвердження своєї вимоги про скасування рішення місцевого суду, - не свідчить, на думку колегії суддів, про незаконність ухвали суду, оскільки допущені засудженою порушення встановленого порядку не є суттєвими; також засуджена негативно відноситься до вчиненого злочину, за який вона засуджена; має міцні соціальні зв`язки: матір, чоловіка, малолітніх дітей.

Таким чином, незначні порушення засудженою режиму відбування покарання в місцях позбавлення волі та безвідповідальне ставлення до виконання робіт, відсутність заохочень при тому, що в характеристиці не обґрунтовано чому саме ОСОБА_7 характеризується негативно, не може слугувати підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні.

Відповідно, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 є обґрунтованою і вмотивованою, оскільки викладені в ній висновки відповідають фактичним обставинам провадження як такі, що підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

Порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які тягнуть за собою скасування рішення, при апеляційному перегляді не встановлено.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 9, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2019 року про задоволення заяви засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання -залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженою з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4