УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/7664/19

Провадження №: 1-кс/755/9110/19

"29" листопада 2019 р.

м. Київ

слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши виконання вимог ст.ст. 303-304 КПК України за скаргою адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000055 від 03.05.2019, установила:

29.11.2019 у провадження цього місцевого суду надійшла дана скарга.

Відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. ст. 75, 76 КПК України, було визначено головуючого слідчу суддю ОСОБА_1 , та передано матеріали - 29.11.2019.

Слідча суддя, перевіривши виконання вимог ст.ст. 303-304 КПК України за даною скаргою, приходить до наступного.

Підстави та порядок розгляду скарг слідчим суддею під час досудового розслідування регламентований Кримінальним процесуальним кодексом України, та зокрема ст.ст. 303, 304 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно даних скарги слідує, що особа, в інтересах якої подано скаргу, є володільцем вилученого майна.

У цьому випадку, адвокат ОСОБА_2 , звертаючись до слідчого судді, на підтвердження своїх повноважень представляти інтереси ОСОБА_3 долучає до матеріалів скарги копію договору про надання юридичних послуг.

Разом з тим, норми кримінального процесуального законодавства України в своєму системному зв`язку, указують, що представником особи, майно якої тимчасово вилучено, тобто іншої особи, у розумінні п. 16-1) ч. 1 ст. 3 КПК України, може бути: особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником у кримінальному провадженні; керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю - у випадку, якщо власником майна, щодо якого здійснюється арешт, є юридична особа.

Згідно ст. 50 КПК повноваження захисника підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 648/3629/17 зазначив, що виходячи з буквального змісту ст. 50 КПК, законодавець відокремив у п. 1 ч. 1 цієї статті такий документ, як свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, підкреслюючи таким чином обмеження кола осіб, які можуть брати участь у кримінальному провадженні.

Тож, за чинним КПК України захисниками можуть бути лише адвокати.

Зі змісту ч. 1 ст. 50 КПК убачається, що до документів, наявність яких підтверджує повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні, належать дві групи документів: 1) документ, що підтверджує повноваження особи на зайняття адвокатською діяльністю взагалі (оскільки захисником може бути виключно адвокат); 2) документи, які підтверджують право цієї особи бути захисником у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Документом, який підтверджує статус адвоката, є свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Документами, які підтверджують персоналізацію здійснюваного захисту, є ордер, договір про надання правової допомоги або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Крім того, Кримінальний касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 у справі № 752/11464/16-к встановив, що пункт 2 частини першої статті 50 КПК визначає, що повноваження захисника мають вважатися підтвердженими, якщо - на додаток до документу, передбаченого пунктом 1, - захисник надав хоча б один з документів, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті.

Документ, передбачений статтею 50 КПК України, а саме: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, адвокат ОСОБА_2 до скарги не надає, хоча указана стаття Кодексу передбачає, що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У даному випадку, всупереч положенням зазначених норм кримінального процесуального законодавства адвокат ОСОБА_2 до скарги долучив тільки копію договору про надання юридичних послуг від 01.02.2019., та не надав копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, що б підтверджувало його повноваження на представництво інтересів ОСОБА_3 у даному провадженні.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана особою, яка не має права її подавати.

Також слідча суддя відмічає, що відповідно до п.9 ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час провадження адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.

За таких обставин, слідча суддя приходить до висновку, що скарга підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, оскільки вона подана особою, яка не має права її подавати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-10, 20, 22, 26, 50, 303-304, 372-376 КПК України, слідча суддя постановила:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000055 від 03.05.2019, повернути особі, яка її подала.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчої судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідча суддя : ОСОБА_4