КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 серпня 2019 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 30 вересня 2019 року включно, з визначенням застави в розмірі 153 680 грн., відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Житомирської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановлене рішення мотивоване тим, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушення та існування заявлених ризиків у його поведінці, що в сукупності з даними про особу підозрюваного дають підстави для застосування відносно нього виняткового запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині визначення застави та постановити нову, якою встановити ОСОБА_7 заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Так, апелянт зазначає про необґрунтованість підозри його підзахисного за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки вважає, що стороною обвинувачення не надано відомостей про ймовірність вчинення ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення. Вказані обставини, на думку апелянта, свідчать про наявність підстав для зменшення розміру застави.
Одночасно апелянт ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що він не приймав участі у розгляді клопотання, а копію постановленого судом рішення отримав 08 серпня 2019 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Враховуючи ті обставини, що адвокат ОСОБА_6 не приймав участі у розгляді клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а копію постановленого судом рішення він отримав 08 серпня 2019 року, колегія суддів вважає за можливе поновити йому строк на оскарження ухвали слідчого судді, визнавши причину пропуску строку поважною.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість постановленого судом рішення, то колегія суддів вважає їх безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався та обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність обрання саме такого виду запобіжного заходу.
Так, під час розгляду клопотання, слідчим суддею, на підставі наданих йому матеріалів, встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується останньому органом досудового розслідування, і наявність заявлених слдічим ризиків у його поведінці.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду справи по суті, зокрема перевіряти докази з точки зору їх належності та допустимості, а також перевіряти правильність кваліфікації дій, а лише встановлює наскільки сукупність наданих матеріалів є достатньою, щоб вважати про ймовірну причетність особи до вчинення кримінального правопорушення. Такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, в зв`язку з чим, підозра про ймовірну причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Також, надані суду матеріали містять достатньо доказів на підтвердження того, що вказані слідчим ризики існують і, що інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не в змозі їм запобігти, що виправдовує обмеження права ОСОБА_7 на свободу.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , які відноситься до категорії тяжких, розмір покарання який загрожує останньому у разі доведення його винуватості, конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я, сімейний стан, характер соціальних зв`язків, спосіб його життя взагалі, те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді з приводу того, що запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного в змозі запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні і визначений судом першої інстанції розмір застави. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя, врахував дані про особу ОСОБА_7 , обставини кримінального провадження, тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких він підозрюється, його майновий стан, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам п.1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

З огляду на вище наведене, колегія суддів приходить до висновку про законність ухвали слідчого судді, а відтак не вбачає підстав для її скасування.

Таким чином апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , за викладених в ній доводів не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 309, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 серпня 2019 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 30 вересня 2019 року включно, з визначенням застави в розмірі 153 680 грн., відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4893/2019 Категорія ст. 183 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1