Справа № 367/9605/19
Провадження №1-кс/367/2211/2019
УХВАЛА
Іменем України

05 грудня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про незаконне затримання ОСОБА_4 ,-
в с т а н о в и в:

Скаржник звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з вищевказаною скаргою за змістом якої просить визнати затримання ОСОБА_4 незаконним та негайно звільнити його з-під варти.

До суду від представника скаржника надійшла заява про залишення скарги без розгляду по тим підставам, що постановою слідчого від 05.12.2019 ОСОБА_4 звільнено з під варти.

В судове засідання учасники процесу не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст.206 Кримінального процесуального кодексу України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
За ч.2 ст.206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення свободи особи.
Отже, законодавець визначає, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності правових підстав для такого позбавлення.
Частиною 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, зокрема, принцип диспозитивності.
У свою чергу, згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. При цьому, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Враховуючи те, що адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 подано до суду заяву, в якій він просив залишити скаргу без розгляду у зв`язку з тим, що слідчим Ірпінського ВП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_5 була винесена постанова про звільнення особи ОСОБА_4 з під варти, а отже потреба у розгляді даної скарги відпала, то слідчий суддя, виходячи з того, що він наділений процесуальними повноваженнями вирішувати виключно ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду такої скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 26, 206, 208, 309, 532 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про незаконне затримання ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1