Справа № 1-33/13
Провадження №1/367/3/2019
ПОСТАНОВА
Іменем України
21 листопада 2019 року Ірпінський міський суд Київської області в складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 257; 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 1, 6, 12; 187 ч. 4; 185 ч. 5; 28 ч. 3, 263 ч. 1; 289 ч. 3; 262 ч. 3; 187 ч. 3; 185 ч. 3 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12; 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 1, 6, 12; 187 ч. 4; 15 ч. 5, 257; 28 ч. 3, 263 ч. 1; 185 ч. 3 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12, 13; 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 1, 6, 12, 13; 187 ч. 4; 185 ч. 5; 257 ч. 3; 28 ч. 3, 263 ч. 1; 289 ч. 3; 262 ч. 3 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 187 ч.ч. 3, 4 КК України,-
встановив:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області знаходиться дана кримінальна справа.
На обговорення головуючим поставлено питання про виділення в окреме провадження обвинувачення відносно ОСОБА_12 та оголошення його в розшук, т.я. підсудний не з`являється в судові засідання.
Прокурор, захисники та підсудні підтримали думку головуючого по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 КПК України (в редакції 1960 року), об`єднання і виділення справ проводиться за постановою особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора або за ухвалою чи постановою суду.
Згідно ст. 262 КПК України розгляд справи в засіданні суду першої інстанції відбувається з участю підсудного, явка якого до суду є обов`язковою.
Згідно ст. 288 КПК України, коли підсудний не з`явиться без поважних причин в судове засідання в справах, в яких його явка є обов`язковою (ст.262 КПК України), суддя має право винести постанову про зміну запобіжного заходу на більш суворий. Вжиті судом вичерпні заходи, спрямовані на забезпечення явки в судове засідання підсудного ОСОБА_12 позитивних результатів не дали. Згідно наданого прокурором рапорту ОСОБА_12 за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 не проживає, знаходиться в м. Київ, але адреса його місця знаходження невідома.
У зв`язку з тим, що підсудний ОСОБА_12 неодноразово не з`являється в судові засідання та з цих причин не можливо провести судове засідання, то колегія суддів вважає за необхідне виділити в окреме провадження обвинувачення ОСОБА_12 та оголосити його в розшук.
З`ясування наведених вище обставин має важливе значення для розгляду даної справи, оскільки вони можуть впливати на кваліфікацію дій підсудного та свідчити про правильність і повноту проведення досудового слідства.
Вказані обставини позбавили можливості суд виконати вимоги ч. 1 ст. 257 КПК України ( в редакції 1960 р.), відповідно до якої суд першої інстанції при розгляді справи повинен безпосередньо дослідити докази в справі: допитати підсудних, потерпілих, свідків, оглянути речові докази, оголосити протоколи та інші документи, наслідком чого є неможливість вирішити питання про те, чи мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується в т. ч. ОСОБА_12 , чи мають ці діяння склад злочину (злочинів) і якою (якими) саме статтею (статями) кримінального закону вони передбачені, чи винен підсудний у вчиненні цих злочинів, чи підлягає підсудний покаранню за вчинені злочини тощо.
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у своєму рішенні від 24.04.2008 року (справа "Жогло проти України") щодо порушення пунктів 1 та 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зазначив, що з метою забезпечення змагальності сторін у справі всі докази зазвичай повинні бути досліджені у відкритому судовому засіданні за присутності підсудного. Винятки з цього правила є, проте вони не можуть порушувати право на захист. Відповідно до загального правила п. 1 та підпункту «d» п. 3 ст. 6 Конвенції, підсудному має надаватися достатньо можливостей оспорити показання свідка обвинувачення (потерпілого) та поставити йому запитання тоді, коли він дає ці показання або на більш пізній стадії. Вирок не може ґрунтуватися виключно або переважно на показаннях, які сторона захисту не мала можливості оспорити. Суд також визнав, що за певних обставин допустимим є використання показань, які були дані під час і досудового розслідування. Якщо підсудний мав належну можливість оспорити ці показання під час допиту або на більш пізній стадії, визнання їх допустимим доказом саме по собі не суперечитиме п. 1 та підпункту "d" п. 3 ст. 6 Конвенції. Проте, якщо вирок ґрунтується виключно або переважно на показаннях особи, яку підсудний чи його захисник не мали змоги допитати, або під час слідства чи в суді, право на захист обмежується настільки, що це суперечить ст. 6 Конвенції, якою таке право гарантовано.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Корнєв і Карпенко проти України" від 21.10.2010 року, яке набуло статусу остаточного 21.01.2011 року, встановлено, що якщо засудження вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудній не мав можливості, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісними з гарантіями передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у зв`язку з вищевказаними обставинами, підсудному ОСОБА_12 з причин, що не залежать від суду, не було надано належної можливості надати покази, що покладені в основу обвинувачення, а отже, мало місце порушення п. 1 та підпункту «d» п. 3 ст. 6 Конвенції.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність виділення матеріалів кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_12 , який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ст. 187 ч.ч. 3, 4 КК України в окреме провадження для оголошення в розшук підсудного.
Таким чином, суд приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_12 намагається уникнути судового розгляду даної справи.
Оскільки фактичне місце перебування підсудного невідоме, то необхідно оголосити його розшук, а провадження по справі зупинити до розшуку підсудного.
Керуючись ст. 26, 262, 288 КПК України (в редакції 1960 року) колегія суддів, -

постановила:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 187 ч.ч. 3, 4 КК України - виділити в окреме провадження.
Оголосити розшук ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Розшук доручити начальнику Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області.
Про результати розшуку повідомити Ірпінський міський суд Київської області.
До розшуку підсудного ОСОБА_12 провадження в частині епізодів, які стосуються підсудного по даній справі зупинити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3