Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/398/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.11.2019 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 червня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, одруженого, із двома малолітніми дітьми на утриманні, із вищою освітою, безробітного, такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

повернуто прокурору Кіровоградської місцевої прокуратури у зв`язку із невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_10 інкриміновано спричинення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_8 , тобто, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Судом першої інстанції постановлено повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку із невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Стороні захисту не вручено обвинувальний акт; обвинувальний акт отриманий 27 лютого 2019 року адвокатом ОСОБА_11 , яка після цього припинила участь у даному кримінальному провадженні, і до участі у провадженні допущений адвокат ОСОБА_7 .

Згідно із розпискою, яка стосується ОСОБА_10 , він, у присутності двох свідків, відмовився від отримання обвинувального акту, вказуючи, в тому числі, на істотне порушення його права на захист; відомості про присутність захисника при вчиненні процесуальної дії у розписці відсутні.

Законна вимога присутності захисника під час процесуальної дії не може розцінюватися як відмова підозрюваного від отримання обвинувального акту.

Досудовим розслідуванням не вчинено належних процесуальних дій щодо отримання обвинуваченим обвинувального акту та не забезпечено його права на захист.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В умотивування своїх вимог вказує наступні доводи.

В ході підготовчого судового засідання судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_10 , в присутності двох понятих, відмовився від отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, свою відмову мотивував бажанням присутності захисника.

Прокурор вказує на те, що суд першої інстанції вправі повернути прокурору обвинувальний акт з причин невідповідності саме процесуальним вимогам, - підставою для повернення обвинувального акту є невідповідність виключно вимогам ст. 291 КПК України.

У даному випадку, як вказує прокурор, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 відповідає вимогам ст. 291 КПК України; в ухвалі не зазначено, які саме вимоги даної норми закони порушено прокурором.

ОСОБА_10 , відмовився від реалізації наданого йому права, відмовившись отримати обвинувальний акт. Разом із тим, адвокат ОСОБА_11 , яка на той час здійснювала захист обвинуваченого, отримала обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, про що свідчить відповідна розписка адвоката.

Судом зазначено, що при складенні розписки відсутній захисник ОСОБА_10 ОСОБА_11 , проте, кримінальним процесуальним законом України не передбачено обов`язкової участі захисника підозрюваного при отриманні обвинувального акту.

На апеляційну скаргу прокурора подано заперечення обвинуваченим ОСОБА_10 , де останній просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду без змін. Вказує про правильність висновків суду про істотне порушення його процесуальних прав та права на захист; прокурором не надано доказів на те, що він отримав обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування; не ознайомлений з обвинуваченням до початку судового розгляду.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження, думку адвоката та обвинуваченого, які заперечили задоволення апеляційної скарги прокурора, думку потерпілої та в її інтересах представника адвоката ОСОБА_9 , які заперечили задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів, перевіривши в апеляційному порядку законність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, погоджується із висновками суду першої інстанції, зазначеними у вказаній ухвалі про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку із невідповідністю даного обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Підставами того є наступне.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Згідно із ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Статтею 46 КПК України регламентовано загальні правила участі захисника у кримінальному провадженні, зокрема, ч. 2 цієї норми закону встановлено: Неприбуття захисника для участі у проведенні певної процесуальної дії, якщо захисник був завчасно попереджений про її проведення, і за умови, що підозрюваний, обвинувачений не заперечує проти проведення процесуальної дії за відсутності захисника, не може бути підставою для визнання цієї процесуальної дії незаконною, крім випадків, коли участь захисника є обов`язковою.
Право підозрюваного, обвинуваченого на захист є конституційною гарантією, яка закріплена положеннями ст. ст. 59 і 63 Конституції України, та однією з основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Основного Закону.

Забезпечення права людини на захист від обвинувачення у вчиненні злочину закріплено у ст. 11 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, та у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 6 Конвенції: 3. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя;

Із вказаними положеннями законодавства кореспондуються положення ст. 42 КПК України, якими передбачені права підозрюваного, обвинуваченого.

Зокрема, ч. 3 ст. 42 КПК України встановлено: Підозрюваний, обвинувачений має право: п. 1) знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують; п. 3) на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; п. 15) одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Шабельнік проти України» від 19.02.2009 року, п. 52, висловився наступним чином: «Згідно з практикою Суду, хоча основна мета статті 6

стосовно розгляду кримінальних справ полягає в забезпеченні справедливого судового розгляду "судом", компетентним встановити обґрунтованість "будь-якого... кримінального обвинувачення", це не означає, що ця стаття не стосується досудового провадження.

Таким чином, вимоги статті 6 (зокрема пункту 3) можуть також бути застосовними ще до того, як справу направлено на розгляд суду, якщо - і тією мірою, якою - недотримання таких вимог на самому початку може серйозно позначитися на справедливості судового розгляду (див. рішення у справі "Імбріоша проти Швейцарії" (Imbrioscia v. Switzerland), від 24 листопада 1993 року, серія A, N 275, с. 13, п. 36)…»

А п. 53 встановлено: «…Крім того, вимоги статті 6 можуть також бути застосовними ще до того, як справу передано на розгляд суду, і тією мірою, якою недотримання таких вимог на самому початку може серйозно позначитися на справедливості відповідного судового розгляду (див. згадане вище рішення у справі "Імбріоша проти Швейцарії", п. 36, та рішення у справі "Оджалан проти Туреччини"

(Ocalan v. Turkey) [GC], N 46221/99, п. 131, ECHR 2005-...). Спосіб застосування пункту 1 і пункту 3(c) статті 6 на етапі слідства залежить від особливостей відповідного провадження та фактів конкретної справи. Згідно зі статтею 6, як правило, вже на початку поліцейських допитів обвинуваченому має надаватися можливість користуватися допомогою захисника.».

Згідно із правовою позицією ЄСПЛ, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»: «.. право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником…, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду». Також у п. 89 рішення ЄСПЛ від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції» вказано, що хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду.

У відповідності до рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року /остаточне від 09.09.2011 року/, п. 62: «Зокрема, обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і таким чином вплинути на результат провадження. Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення з матеріалами справи, на яких ґрунтуються обвинувачення (див., наприклад, вищезазначене рішення у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Kornev and Karpenko v. Ukraine), п. 66)…».

Пунктом 63 цього ж рішення визначено: «Для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника з самого початку провадження (див. рішення у справах «Сальдуз проти Туреччини» (Salduz v. Turkey) [ВП], заява № 36391/02, п. 52, від 27 листопада 2008 року, та «Яременко, проти України» (Yaremenko v. Ukraine), заява № 32092/02, пп. 90-91, від 12 червня 2008 року)…».

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, стосовно ОСОБА_10 органом досудового розслідування складено обвинувальний акт, за змістом якого ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Разом із тим, встановлено, що до початку судового розгляду (до направлення обвинувального акту до суду) ОСОБА_10 не ознайомлений із пред`явленим обвинуваченням, оскільки не отримав у визначений процесуальним законом спосіб обвинувальний акт із додатками до нього.
Матеріали кримінального провадження не містять підтверджень про виклик обвинуваченого до органу досудового розслідування у порядку, передбаченому главою 11 Кримінального процесуального кодексу України.
При цьому, як встановлено, 27 лютого 2019 року, ОСОБА_10 був зупинений на вулиці слідчим та працівником поліції, які мали намір вручити обвинуваченому процесуальний документ - обвинувальний акт.
ОСОБА_10 відмовився отримувати документ та розписуватися в його отриманні, оскільки бажав проведення даної слідчої дії у передбаченому законом порядку, а крім того, за участі наявного у нього захисника.
Тож, у конкретному випадку, процесуальні дії у кримінальному провадженні з обвинуваченим мали відбуватися за обов`язкової участі захисника.
В розписці, що є в матеріалах кримінального провадження, відмовляючись від отримання процесуального документу, ОСОБА_10 зазначив, що порушено його право на захист.
Проте, станом на дату направлення обвинувального акту до суду та проведення місцевим судом підготовчого судового засідання, обвинувачений ОСОБА_10 не отримав обвинувального акту, а відтак не ознайомлений із обвинуваченням, не мав достатнього часу для підготовки захисту, матеріали кримінального провадження не в повній мірі відкриті стороні захисту.
Адвокат, який натепер представляє інтереси та захищає права обвинуваченого ОСОБА_10 ( ОСОБА_7 ), не отримав копії обвинувального акту та доданих до нього матеріалів (у провадженні відбулась заміна первинно призначеного обвинуваченому адвоката).
Крім того, як слушно зауважив суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, в обвинуваченні (обвинувальний акт з реєстром), що складено й затверджено 27 лютого поточного року, а у подальшому направлено до суду, відсутній ряд відомостей про проведення після 27 лютого 2019 року ще кількох слідчих дій (як розгляд клопотань потерпілої сторони, винесення відповідних процесуальних рішень, відомості про оскарження таких процесуальних рішень та результати оскарження).
Доводи апеляційної скарги з приводу відмови ОСОБА_10 при спробі вручення йому обвинувального акту від реалізації наданих йому законом прав, слід зауважити, що відмова обвинуваченого від проведення процесуальної дії у невстановлений і не передбачений процесуальним законом спосіб та у зв`язку із відсутністю його захисника, також є реалізацією обвинуваченим передбачених кримінальним процесуальним законом прав. Факт отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування адвокатом ОСОБА_11 , яка наразі вже не здійснює захисту обвинуваченого, не відновлює права обвинуваченого на особисте ознайомлення з пред`явленим йому обвинуваченням та права на проведення процесуальної дії у передбачений процесуальним законом спосіб.
Тож, висновки суду першої інстанції з приводу того, що складання обвинувального акту та направлення його до суду здійснено з недотриманням вимог кримінального процесуального закону України, з недотриманням процесуальних прав обвинуваченого, є правильними.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно вказав у своїй ухвалі, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення цих встановлених недоліків, тому підстави для скасування ухвали суду і задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 червня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_10 повернуто прокурору, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького Апеляційного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4