Справа №295/9573/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000181 від 24.06.2019 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котівка, Андрушівського району, Житомирської області, громадянина України, одруженого, не маючого на утриманні дітей, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , солдата за контрактом в/ч НОМЕР_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з особистих мотивів з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 30.05.2019 року о 8 годині 00 хвилин не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 20.06.2019 року, коли прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно вчинив злочин за обставин, зазначеному в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому показав, що щиро розкаюється у вчиненні кримінального правопорушення, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Просив суворо не карати.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (злочині), суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно до ст. 66 КК України є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України відсутні.

Судом враховуються результати досудової доповіді Богунського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області з якої вбачається, що орган пробації прийшов до висновку про те, що виправлення ОСОБА_5 можливо без позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

При цьому суд враховуєте, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, критично ставиться до вчиненого, характеризується посередньо, хворіє.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання в межах санкції статті із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 407 ч. 4 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені такі обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1