Ухвала

01 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 487/4598/19

провадження № 51-5329ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року,
встановив:
Як убачається із змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 порушує питання про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст.427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. п.4 ч.2, ч. 3 цієї статті.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необгрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.
Отже, покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом при її винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, ОСОБА_4 у касаційній скарзі не зазначає яких саме істотних порушень допустився суд апеляційної інстанції, розглядаючи його апеляційну скаргу на рішення слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2019 року та не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення, і чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, згідно з ст.438 КПК.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Крім цього, в касаційній скарзі ОСОБА_4 покликається на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2019 року та заявлений відвід судді Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_5 , проте до касаційної скарги копії судового рішення та доказів заявлення такого відводу цій судді не надав.
Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст.427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч.1 ст.429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року, залишити без руху та надати йому десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3