Справа №381/764/19 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2782/2019 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2019 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, за наступних обставин.
22 жовтня 2018 року близько 23 годин, ОСОБА_6 перебуваючи, як покупець, в торговому залі магазину №209 ТОВ «Фора», який розташований по вул. Миру, 15 в смт. Борова Фастівського району Київської області, діючи умисно, з корисливих мотивів з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, таємно викрав з полиці пляшку віскі бурбон «Wild Turkey» 0,7 л., вартістю 569 грн., 60 коп., яку тримаючи в руках, проніс через касу не розрахувавшись за неї, та направився до виходу з магазину, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівником охорони магазину.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Київської області ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини вчиненого злочину та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2019 року відносно ОСОБА_6 , скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним звільненням ОСОБА_6 від відбування покарання та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, за яким ОСОБА_6 засудити за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та на підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом першої інстанції, в порушення вимог закону при ухвалені вироку відносно ОСОБА_6 при звільненні його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком не поклав на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.

Зокрема, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України підтверджується показаннями самого ОСОБА_6 , який повністю визнав свою вину та підтвердив обставини вчиненого злочину, протоколом огляду місця події від 23.10.2018 з ілюстративною таблицею, згідно якого було оглянуто магазин ТОВ «Фора» та стіл на якому знаходилась пляшка віскі бурбон «Wild Turkey» 0,7 л., яку під час огляду було вилучено та передано на відповідальне зберігання потерпілій стороні (а.с.47-53), заявою про залучення до провадження як потерпілого від 23.10.2018 представника ТОВ «Фора» (а.с. 54), протоколом огляду предмету від 23.10.2018, а саме DVDдиску з файлом відеозапису наданий представником ТОВ «Фора», на якому зображено, як ОСОБА_6 з пляшкою віскі прослідував через касу не розрахувавшись за неї, та направився до виходу з магазину (а.с.56-58), постановою про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.10.2018 - DVD диску та пляшки віскі бурбон «Wild Turkey» 0,7 л. (а.с.59-60), висновком експерта від 27.11.2018 щодо ринкової вартості пляшки віскі бурбон «Wild Turkey» 0,7 л. (а.с.72-74).
Таким чином, зазначений комплекс доказів підтверджує, що ОСОБА_6 здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, а тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції повністю дотримався вимог ст. 65 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України судом першої інстанції обґрунтовано визнано та враховано щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 в ході досудового розслідування та під час судового розгляду встановлено не було. Також судом були досліджені та враховані дані про особу обвинуваченого, зокрема позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, відсутність попередніх судимостей, перебування на диспансерному обліку у лікаря психіатра та посередня характеристика з місця навчання.
Таким чином, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. А відтак, підстав для скасування оскаржуваного вироку в частині призначеного покарання, не має. Тим більше, що прокурор в своїй апеляційній скарзі пропонує визначити обвинуваченому покарання, аналогічне тому, яке йому призначив суд першої інстанції.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком, відповідно до положень ст.ст. 75, 104 КПК України, при цьому судом обґрунтовано взято до уваги і висновок досудової доповіді Фастівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, згідно якого виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства.
Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування положень ст. 76 КК України при звільненні ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Згідно ч.1 ст. 76 КК України у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. За наявності певних обставин суд також може покласти на засудженого обов`язки, передбачені ч.2, 3 ст. 76 КК України.
Таким чином, при звільненні особи засудженого від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, покладення на нього обов`язків, зазначених в ч.1 ст. 76 КК України є обов`язковим.
Не застосування судом першої інстанції при звільнені ОСОБА_6 від призначеного покарання положень ч.1 ст. 76 КК України є порушенням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до неправильного звільнення від відбування покарання, що в свою чергу, згідно ст. 420 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом свого вироку.
Згідно ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Як вбачається з вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2019 року, суд першої інстанції належним чином обґрунтував свій висновок про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75, 104 КК України, з чим погоджується і колегія суддів. Однак в подальшому у оскаржуваному вироку суд першої інстанції зазначає, що не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від покарання з огляду на не доведення ним своєї бездоганної поведінки. Вказані допущені суперечності у висновках суду першої інстанції з приводу неможливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням підлягають усуненню апеляційним судом в порядку ч.2 ст. 404 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405,419, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2019 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, скасувати в частині застосування ст. 75 КК України та постановити в цій частині свій вирок.
На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на 1 (один) рік, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України виключити з мотивувальної частини вироку висновок суду щодо неможливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня його проголошення.
Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4