УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №120 191 001 000 064 31 від 04.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
До Шевченківського районного суду міста Києва 17 липня 2019 року надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №120 191 001 000 064 31 від 04.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: мобільного телефону марки «Nokia», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» в середині телефону та двох сім-карт ПрАТ «Київстар».

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції ГУ НП у місті Києві знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №120 191 001 000 064 31 від 04.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.05.2019 року невідомий чоловік під приводом здачі в оренду житла за допомогою оголошення в мережі Інтернет на сайті «ОЛХ», шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами в сумі 3100 гривень, які були перераховані на картку № НОМЕР_3 .

27.06.2019 року до Шевченківського УП ГУНП у місті Києві від ДУ «Київський слідчий ізолятор» надійшла заява про скоєння злочину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» для прийняття процесуального рішення.

09.07.2019 року за дорученням слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 від 09.07.2019 року №7112/125/56-2019 співробітниками ДУ «Київський слідчий ізолятор» було направлено копії матеріалів проведення вибіркового обшуку в камері №315 ДУ «Київський слідчий ізолятор» за адресою: місто Київ, вулиця Дегтярівська, 13, в ході якого в ув`язненого ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено наступні речі: мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору в робочому стані, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» в середині телефону та двох сім-карт ПрАТ «Київстар», які знаходились в кишені кофти ув`язненого ОСОБА_5 .

Разом із матеріалами вилучення та вилученими засобами на адресу Шевченківського УП від ДУ «Київський слідчий ізолятор» також надійшло пояснення ОСОБА_5 , який повідомив, що він засуджений за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.185, 187 КК України в 2018 році. 06.07.2019 року, перебуваючи в приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор», він створив оголошення на сайті «ОЛХ» про здачу в оренду житла за адресою: АДРЕСА_1 , а також в оголошені зазначив номер мобільного телефону НОМЕР_4 , яким користувався в приміщенні СІЗО.

06.05.2019 року, близько 13 години на його мобільний телефон зателефонував невідомий йому раніше хлопець з мобільного телефону НОМЕР_5 та повідомив, що він хоче орендувати квартиру на тривалий час, після чого ОСОБА_5 повідомив йому де знаходиться квартира та сказав, що йому потрібно прихати за вказаною адресою, де його буде чекати дружина, яка покаже квартиру, але, як повідомив ОСОБА_5 , ніхто не мав там чекати хлопця, а він просто хотів таким чином заволодіти його грошовими коштами, оскільки повідомив про необхідність відправити завдаток за оренду квартири в розмірі 3100 гривень на банківську картку, які були перераховані на зазначену ОСОБА_5 картку. Після цього, ОСОБА_5 став вигадувати історії про те, що в жінки немає можливості показати квартиру та перестав спілкуватися з ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що 28.05.2019 року в ході обшуку камери співробітниками ДУ «Київський слідчий ізолятор» було виявлено та вилучено зазначений вище мобільний телефон та сім-карти.

Враховуючи викладене прокурор просить накласти арешт на вилучене майно з метою збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, дійшла до висновку про залишення даного клопотання без задоволення з наступних підстав.

З клопотанням слідує, що в провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції ГУ НП у місті Києві знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №120 191 001 000 064 31 від 04.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та постановою слідчого від 17.07.2019 року перелічене в клопотанні майно визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В клопотанні зазначено, що вилучені в ході огляду об`єкти є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Між тим, прокурор не привів у клопотанні та не надав жодного належного і допустимого доказу, що вилучені об`єкти можуть бути речовим доказом у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим арешт на зазначені об`єкти з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні не може бути накладений. Крім іншого, із заяви про злочин та пояснення ОСОБА_5 , яка зареєстрована в Київському СІЗО 28.05.2019 року та долучені до матеріалів клопотання, ОСОБА_5 повідомив, що оголошення про оренду ним було розміщено з використанням одного із його номерів, які починаються на НОМЕР_6 , проте, потерпілий телефонував на інший номер оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_7 .

Аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що слідчим не доведено правових підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна, можливість використання його як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження та накладення арешту на мобільний телефон із сім-картами, співрозмірності такого виду забезпечення завданням кримінального провадження з наданих матеріалів клопотання не вбачається, в зв`язку з чим слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.
Керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 172, 372 КПК України, слідчий судя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №120 191 001 000 064 31 від 04.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1