Ухвала
13 червня 2019 року
м. Київ
Справа № 201/6267/16к
Провадження № 51-2984 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084,
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушив питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4, 5 ч. 2, ч. 6 зазначеної статті.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК у касаційній скарзі закон вимагає зазначати: обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; додавати її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Захисник ОСОБА_4 подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
У касаційній скарзі не зазначено у чому полягає незаконність оскаржуваних судових рішень, відсутнє обґрунтування необхідності їх зміни чи скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412 - 414 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Захисник ОСОБА_4 посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду при ухвалені оскаржуваного вироку, що відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
У касаційній скарзі не зазначено, яких саме істотних порушень вимог кримінального процесуального закону допустилися суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , а також яким чином вони вплинули на законність та обґрунтованість судових рішень, і були б безумовною підставою відповідно до ст. 438 КПК для скасування вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції касаційним судом з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 412, 413, 419 цього Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги захисник ОСОБА_4 вказує на неналежну, на його думку, оцінку доказів, що згідно з приписами статей 433, 438 КПК також не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 441 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги по суті ухвалює судові рішення у формі постанов.
Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга містить вимогу постановити ухвалу, що не передбачено діючим кримінально процесуальним законодавством.
З огляду на приписи п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право посвідчувати копії документів у справах, які він веде.
У порушення вимог ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги не доданокопій з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, які мають бути належним чином завірені відповідно до вимог Порядку засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55).
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху й встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3