Зіньківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/89/19
Номер провадження 1-в/530/7/19

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.08.2019 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , ст.. інспектора Зіньківського РС пробації ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Зіньків подання інспектора Зіньківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючому, судимого Котелевським районним судом 01.10. 2018 року за ч.1 ст.263 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільненого від покарання з іспитовим та покладення обов"язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), -
В С Т А Н О В И В:
На виконання до Зіньківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області 06.11.2018 року надійшов вирок, розпорядження, підписка на засудженого гр. ОСОБА_6 . Того ж дня засудженому було направлено виклик до органу пробації. Направлено повідомлення до Зіньківського районного суду Полтавської області про прийняття вироку на виконання, до Зіньківського ВП ГУНП в Полтавській області для здійснення контролю за поведінкою засудженого за місцем проживання, вимогу на судимість та сповіщення на засудженого до УІАП ГУНП в Полтавській області, направлено сторожову карту до ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлення військовому комісару Зіньківського району.

12.11.2018 року засуджений з`явився до Зіньківського районного сектору для роз`яснення порядку та умов відбування покарання, цього ж дня було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання з іспитовим строком, про що відібрано підписку, пояснення, складено анкету.

На підставі ст. 76 КК України суд зобов`язав ОСОБА_6 не виїджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації та працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Засудженому винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію. ОСОБА_6 призначено днем явки перший та третій вівторок кожного місяця. Постанову оголошено під розпис 12.11.2018 року. Заведено листок реєстрації. 20.11.2018 року ОСОБА_6 видано направлення до Зіньківського районного центру зайнятості населення для отримання послуг з працевлаштування або реєстрації як безробітного. Засуджений був попереджений про невиконання обов`язків, встановлених КВК України, Законом України "Про пробацію", а також обов`язків, які покладені на нього вироком суду, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення та буде нести відповідальність згідно ч.2 ст.166 КВК України.
З метою недопущення вчинення засудженим нових злочинів, правопорушень та порушення порядку відбування покарання з випробуванням з ним постійно проводились профілактичні бесіди виховного характеру. Але незважаючи на профілактичну роботу з боку працівників Зіньківського РС з питань пробації, засуджений порушив порядок відбування покарання з випробуванням.
02.01.2019р оку ОСОБА_6 не з`явився на періодичну реєстрацію, про причини не повідомив, жодних матеріалів та довідок, які вказують на поважні причини не надано, тому 08.01.2019 року засудженому ОСОБА_7 винесено письмове попередження. Засуджений зобов`язався у подальшому подібних порушень не допускати та попереджений про те, що в разі допущення подібних порушень умов відбування покарання, іспитовий строк може бути замінено на позбавлення волі.
15.01.2019 року ОСОБА_6 повторно не з`явився на періодичну реєстрацію, про причини не повідомив, жодних матеріалів та довідок, які вказують на поважні причини не надано. Крім того, станом на 16.01.2019 року засуджений ОСОБА_6 не надав жодної інформації відносно свого працевлаштування, тому 16.01.2019 року засудженому винесено письмове застереження у виді попередження та наголошено що іспитовий строк може бути замінено на позбавлення волі.
Така поведінка засудженого, його безвідповідальне ставлення до умов відбування покарання з випробуванням, свідчать про небажання стати на шлях виправлення.
Судове засідання кримінальної справи №530/89/19 було призначено на 16.05.2019 року та 22.08.2019 р., але обвинувачений ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим, відповідно до чинного законодавства, в судове засідання не з`явився без поважних причин.

Заслухавши прокурора, який підтримав своє клопотання, представника Зіньківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, який підтримав клопотання та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, а тому до ОСОБА_6 необхідно застосувати привід через органи поліції.

Частиною 2 ст.17 КПК України встановлено обов"язок обвинувачення довести кожний елемент злочину поза межами розумного сумніву.
Статтею 22 КПК України встановлено принцип змагальності сторін кримінального провадження та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд, зберігаючи об"єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов"язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов"язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст.23 КПК України).
Статтею 59 та пунктом 6 частини 3 статті 129 Конституції України закріплено конституційне право громадян на захист від обвинувачення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
З огляду на положення ч. 1 ст. 20, ч. ч. 1, 4 ст. 42 КПК України обвинувачений, поміж іншого, має право брати участь у кримінальному провадженні, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом, а також має право брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту.
Захисту такого права вимагає і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція) (п. 1, підп. «d» п. 3 ст. 6), ратифікована Україною. Про обов"язковість застосування положень цієї Конвенції та порушення її положень неодноразово зазначалося в рішеннях Європейського суду з прав людини за позовами проти держави Україна.
Положення п. 1 та підп. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», передбачають, що:
«1.Кожен має право на справедливий… розгляд його справи… судом… який… встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
...
3. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:
...
d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення...».
Європейський суд з прав людини у багатьох своїх рішеннях наголошував на необхідності ретельної перевірки заяв про вчинення провокації із сторони працівників правоохоронних органів із забезпеченням підсудному (обвинуваченому, засудженому) права на повне і об"єктивне дослідження тих обставин справи, які можуть указувати на наявність провокації, можливості допиту у судовому засіданні «секретних агентів», необхідність доведення прокурором відсутності провокації із сторони працівників міліції чи осіб, які діють за їх завданням тощо (зокрема постанова Європейського суду у справі «Баннікова проти Російської Федерації»).
Суд враховує, зокрема, й вимоги, сформульовані в рішеннях ЄСПЛ від 06.09.2007 у справах «Цихановський проти України» та від 18.10.2007 «Коновалов проти України». У них відзначено: на національні суди покладено обов"язок створення умов для того, щоб провадження було швидким та ефективним. Наприклад, суд має вирішувати, чи відкладати засідання за клопотанням сторін, а також, вживати якихось заходів щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки з розглядом справи.
Відповідно до ст. 139 та ст. 323 КПК України, якщо обвинувачений, який був у встановлений цим Кодексом порядку викликаний, не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до обвинуваченого може бути застосовано привід.
Згідно із ч. 2 ст. 140 КПК України, рішення про здійснення приводу приймається під час судового провадження судом за клопотанням сторони кримінального провадження. Рішення про здійснення приводу приймається у формі ухвали.
Відповідно до ч. 3 ст. 140 КПК України, привід може бути застосований до підозрюваного, обвинуваченого або свідка. Привід свідка не може бути застосований до неповнолітньої особи, вагітної жінки, інвалідів першої або другої груп, особи, яка одноосібно виховує дітей віком до шести років або дітей-інвалідів.
Враховуючи вищевикладене, того факту що відсутні обмеження зазначені в ч. 3 ст. 140 КПК України, суд вважає, що для повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, клопотання прокурора та обвинуваченого про привід вказаних свідків є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.66,139,140, 323, 350, 369-372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.
Доставити приводом в судове засідання, яке відбудеться 17.09.2019 року о 15 годині 30 хвилин засудженого: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали про привід в судове засідання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 доручити Зіньківському ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області.

Контроль за виконанням приводу покласти на прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні.
У випадку неможливості доставки вказаного у даній ухвалі обвинуваченого завчасно надати до суду відповідні пояснення осіб, з числа його родичів або сусідів по обставинах його місцезнаходження з наданням копій документів, які посвідчують їх особу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1