УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/16519/17

Провадження № 1-кс/638/450/19

04.06.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова
у складі слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
з участю заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 від 15.12.2018 року про закриття кримінального провадження №0000225 від 23.10.2017 року,-
ВСТАНОВИВ:
19.12.2018 року у провадження слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 від 15.12.2018 року про закриття кримінального провадження №0000225 від 23.10.2017 року. Вимоги скарги обґрунтовані тим, що під час досудового розслідування слідчим було порушено статтю 9 КПК України щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, зокрема слідчим не отриманий дозвіл на тимчасовий доступ до медичної документації стосовно родини ОСОБА_5 , оскільки вони страждають на психічні захворювання та ведуть аморальний спосіб життя, не витребувані документи з різних установ щодо правомірності придбання родиною Петрових квартир в м. Харкові та Харківській області, не проведений обшук у вказаних квартирах з метою виявлення радіоелектронних пристроїв, які негативно впливають на стан здоров*я сусідів, які мешкають поряд з вказаною родиною. Окрім того, не допитані свідки, не отримані дані про вчинення правочинів, видачу довіреностей на тих чи інших осіб із реєстрів та нотаріальних архівів, дані про наявність кримінальних проваджень за фактом заволодіння чужим майном, дані від операторів інтернет послуг та не виконані інші слідчі дії. Просить суд скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 від 15.12.2018 року про закриття кримінального провадження №0000225 від 23.10.2017 року.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.
Слідчий СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 та представник прокуратури в судове засідання не з*явилися з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.
Суд, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши доводи, викладені у скарзі та матеріали кримінального провадження №0000225, вважає встановленим наступне.
15.12.2018 року слідчим Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 прийнято постанову про закриття кримінального провадження за №0000225 від 23.10.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Надаючи оцінку даній постанові слідчого, суд приходить до висновку, що остання ухвалена у відповідності з вимогами закону, є законною та обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.

Ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Згідно ст. 303 КПК Україна на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
В судовому засіданні встановлено, що на виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.10.2017року до ЄРДР 23.10.2017р. за № 0000225 внесені відомості за правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 190 КК України.
Згідност.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силуст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно заяви ОСОБА_3 , за адресою його мешкання: АДРЕСА_1 , невстановлені особи, з метою незаконного отримання особистої інформації, спричинення шкоди та заволодіння майном останнього та його близьких родичів, шляхом вчинення шахрайських дій, протиправно експлуатують радіоактивні пристрої, які шкодять здоров*ю заявника та його близьким.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що на теперішній час, факт спричинення ОСОБА_3 будь-яких тілесних ушкоджень не встановлено, кримінальне провадження № 0005223 від 22.09.2013р. за ознаками правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 с. 125 КК України, закрите 02.03.2018р. на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Окрім того, допитані у якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які вказали, що за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 вони та їх близькі родичі не використовують будь-які радіоактивні пристрої, які шкодять здоров*ю сім*ї Ярмоли та не заподіювали останнім будь-які тілесні ушкодження.

В ході досудового розслідування слідчий звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про проведення обшуку у квартирах, які розташовані у під*їзді АДРЕСА_4 з метою виявлення та вилучення будь-яких заборонених радіоактивних, радіоелектронних пристроїв, радіоактивних матеріалів, випромінювачів, випромінювачів електронного поля військового типу, які шкодять здоров*ю сім*ї Ярмоли, виявлення спеціальних технічних засобів негласного отримання особистої інформації. Однак, 05.12.2018р. ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова було відмовлено в проведенні вказаного обшуку.

З урахуванням обставин справи суд вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята у відповідності до вимог чинного КПК України, проведені всі необхідні слідчі дії, досліджені всі докази.

Відповідно до ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого ,прокурора приймається у формі постанови та складається з вступної частини,яка повинна містити відомості про місце і час прийняття постанови, прізвище, ім.*я та по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову, мотивувальної частини яка повинна містити відомості про зміст: обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу та інше.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Ч.2 ст.2 КК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Слідчий суддя, виходячи з приписів частини 5 статті 40 КПК України, позбавлений змоги надати вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі "Броньовський проти Польщі" від 22 червня 2004 року. У рішеннях ЄСПЛ у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції", "Малама проти Греції", "Україна-Тюмень проти України", "Спорронг та Льонрот проти Швеції" констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію "законів". Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів (справа «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), справа «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.)).
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про безпідставність скарги ОСОБА_3 про незаконність винесеної слідчим постанови про закриття кримінального провадження, оскільки наявність у родини ОСОБА_5 у власності 4-х квартир не свідчить про придбання їх шахрайським шляхом, досліджені судом надані потерпілим документи щодо квартир сусідів, також не доводять факт придбання їх шахрайським шляхом та не свідчать про наявність в їх діях ознак злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
Разом з тим, на даний час орган досудового розслідування перевірив усі доводи ОСОБА_3 , провів можливі слідчі дії, здобув певні докази і дав їм оцінку, а за результатами досудового розслідування прийняв рішення про необхідність закриття кримінального провадження.
Окрім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 не надано доказів того, що родиною ОСОБА_5 використовуються будь-які пристрої, які шкодять здоров*ю потерпілого або його родичів та докази причинно-наслідкового зв*язку між захворюваннями, що маються у потерпілого та наслідком можливого використання таких пристроїв
З урахуванням викладеного, судом не встановлено обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження. Висновки та процесуальне рішення слідчого відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального закону і ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Таким чином, посилання ОСОБА_3 в обґрунтування незаконності постанови на обставини неповноти досудового слідства, є помилковими та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст. 284, 303,307 КПК України,слідчий суддя:

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 від 15.12.2018 року про закриття кримінального провадження №0000225 від 23.10.2017 року - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: