Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

2 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000432 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Чернігова, громадянки України,

яка зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2019 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки зазначені в ньому виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є неконкретними та незрозумілими. Крім того, з 25.06.2014 року, коли ОСОБА_6 було повідомлено про підозру, до 13.09.2017 року та 02.11.2017 року, коли, відповідно, було складено ____________________________________

Справа № 11-кп/824/1720/2019
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Доповідач: ОСОБА_1
обвинувальний акт і його направлено до суду, строки досудового розслідування не продовжувалися.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000432 було завершено складанням обвинувального акту, який вперше скеровано до Васильківського міськрайонного суду Київської області у 2014 році. Оскільки всі необхідні процесуальні дії були здійснені в межах кримінального провадження, і кримінальним процесуальним законом не передбачено відновлення чи продовження строків досудового розслідування задля усунення недоліків обвинувального акта, висновки суду першої інстанції про його невідповідність вимогам кримінального процесуального закону з підстав недотримання процесуальних строків необґрунтовані. До того ж, положеннями ч.8 ст.223 КПК України заборонено проведення слідчих (розшукових) дій після закінчення строків досудового розслідування.

На переконання прокурора, обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. А тому, повертаючи обвинувальний акт у зв`язку з тим, що формулювання обвинувачення є неконкретним і незрозумілим, оскільки не містить даних про те, по якій смузі рухалася ОСОБА_6 , на скільки смуг поділена проїзна частина, по якій з них рухався мотоцикл тощо, суд вийшов за межі питань, які є предметом підготовчого судового засідання і, фактично, вдався до оцінки правильності висунутого обвинувачення, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_9 зазначає, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні вже вчетверте повертається прокурору, який раніше не оскаржував судові рішення, і єдиним законним рішенням може бути закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Також вказує на неякісне розслідування обставин ДТП, тяганину з боку сторони обвинувачення, описує механізм ДТП, який, на його думку, мав місце, і те, що прокурор, направляючи черговий раз обвинувальний акт, навіть не виправляє наявні в ньому очевидні помилки. Тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вказуючи на відсутність підстав для повернення обвинувального акта; доводи обвинуваченої ОСОБА_6 , яка підтримала позицію, висловлену захисником у запереченнях на апеляційну скаргу; провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як встановив суд першої інстанції, обвинувальний акт не відповідає вказаним вимогам закону, оскільки у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення не зазначено, в якій смузі рухалася ОСОБА_6 , на скільки смуг поділена проїзна частина, в якій смузі рухався мотоцикл, а також не визначений механізм дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі, ким з учасників ДТП було виконано випередження.

А тому суд дійшов до висновку про те, що висунуте ОСОБА_6 обвинувачення є незрозумілим та неконкретним, пославшись на рішення Європейського суду з прав людини у справі Абрамян проти Росії (рішення від 09.10.2008), згідно з яким у тексті підпункту а п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, і що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду
Невідповідності обвинувального акта вказаним вимогам закону колегія суддів не вбачає, оскільки з викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення вбачається, що 13 квітня 2014 року близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем Mazda 3д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. 1-го Травня в с. Плесецьке Васильківського району Київської області на дорозі, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, навпроти будинку № 74 всупереч вимогам п.п.1.5, 2.3 б, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміну і при зміні напрямку руху, а саме, виконанні повороту ліворуч не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дала дорогу мотоциклу Jawa-350 д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в попутному напрямку і виконував випередження автомобіля Mazda3, внаслідок чого здійснила зіткнення з мотоциклом і ОСОБА_10 було спричинено тілесне ушкодження середньої тяжкості.

Суд може повернути обвинувальний акт прокурору лише за наявності суттєвих недоліків у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які можуть потягти за собою порушення права на захист з огляду на суперечливість або незрозумілість суті обвинувачення.

Між тим, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_6 заперечила викладені в обвинувальному акті обставини і зазначила, що ОСОБА_10 виконував не випередження, а обгін її автомобіля на перехресті. Така позиція свідчить про те, що ОСОБА_6 зрозуміло суть обвинувачення, однак вона не визнає себе винною у вчиненні кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що висновки суду про те, що формулювання обвинувачення є неконкретним і незрозумілим, є надуманими і оспорювання ОСОБА_6 механізму ДТП, не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Крім того, як зазначив суд, з 25.06.2014 року, коли ОСОБА_6 було повідомлено про підозру, до 13.09.2017 року і 02.11.2017 року, коли було складено обвинувальний акт і його направлено до суду, строки досудового розслідування не продовжувалися.

За змістом ст.ст.36, 40, 214, 283, 290, 291 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР і закінчується зверненням до суду з обвинувальним актом, що передбачає повідомлення підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування, надання доступу до матеріалів досудового розслідування, складання обвинувального акта слідчим або прокурором, вручення копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, захиснику.

Продовження строків досудового розслідування в кримінальному провадженні, досудове розслідування в якому закінчено, а так само відновлення досудового розслідування в такому кримінальному провадженні з метою здійснення слідчих (розшукових) або процесуальних дій кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Ухвала суду першої інстанції не містить прямих вказівок на те, які процесуальні дії повинен здійснити прокурор у зв`язку з тим, що строки досудового розслідування не продовжувалися. Однак відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.372 КПК України у мотивувальній частині судового рішення у формі ухвали, серед іншого, зазначаються і мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали. Зміст мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції дає обґрунтовані підстави вважати, що такі висновки суду також слугували однією з підстав для повернення обвинувального акта, що не передбачено законом.

Оскільки підставою для повернення обвинувального акта є виключно його невідповідність вимогам закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону згідно з ст.ст.409, 411, 412 КПК України є підставами для скасування ухвали з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції і задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000432 щодо ОСОБА_6 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, повернуто прокурору, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3