Ухвала Іменем України
26 листопада 2019 року м. Київ
справа № 154/2605/18 провадження № 51-5902ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 лютого 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року,

встановив:

За вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області

від 27 лютого 2019 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 Кримінального кодексу України
(далі КК України) не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Цивільний позов задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 2000 грн моральної шкоди.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року вирок щодоОСОБА_4 залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_4 03 серпня 2018 року приблизно о 09:00, перебуваючи у квартирі

АДРЕСА_2 , під час конфлікту з

потерпілою ОСОБА_5 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно завдав двох ударів ногою по лівому та правому стегнах ОСОБА_5 , заподіявши потерпілій легких тілесних ушкоджешь.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 висловив вимогу про скасування судових рішень і закриття кримінального провадження, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що висновок експерта та додаткова судово-медична експертиза є недопустимими доказами, а також ставить під сумнів показання потерпілої, свідків.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України

(далі КПК України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Суд касаційної інстанції не перевіряє судові рішення у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Згідно з вироком суду першої інстанції висновки про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджуються сукупністю доказів, які суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив та належно оцінив.
Зокрема винуватість ОСОБА_4 підтверджується: показанням потерпілої, свідків, висновком експерта № 127 від 08 серпня 2018 року та додатковою судово-медичною експертизою № 146 від 14 вересня

2019 року відповідно до яких у потерпілої були виявлені вищевказані тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Показання потерпілої та свідків отримано в порядку, визначеному законом, вони не суперечать іншим зібраним доказам. Тому суд не мав підстав не довіряти показанням свідків та потерпілої, а їхні показання в силу ст.84 КПК України є процесуальними джерелами доказів, які правомірно було покладено в основу вироку.
Незгода засудженого із висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не є свідченням порушення судом процесуального закону.
Доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 про недоведеність винуватості у вчиненні інкримінованого злочину та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону аналогічні доводам, наведеним в його апеляційній скарзі. Такі доводи апеляційний суд ретельно перевірив та визнав безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження.

Призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, воно є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку суд належним чином перевірив доводи, зазначені в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_4 , та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам

ст. 419 КПК України.
Касаційна скарга не містить переконливих доводів, які потребують перевірки за матеріалами кримінального провадження. Із поданих до неї копій судових рішень видно, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 лютого 2019 року

та ухвалу Волинського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3