Справа № 486/1169/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 0000075, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

На розгляді Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 528 600,00 грн.

Обгрунтовуючи необхідність продовження найсуворішого із запобіжних заходів, прокурор посилався на наявність регламентованих ст. 177 КПК України ризиків, зокрема, на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, свої злочинні дії припинив лише через обставини, що не залежали від його волі, оскліьки був затриманий під час вчинення злочину, у зв`язку із чим, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених, а також продовжити злочинну діяльність або вчинити інші кримінальні правопорушення, зокрема, останній ніде не працює.

На думку прокурора, ці ризики, на даний час є дійсними і продовжують існувати, у той час, як інші, більш м`які запобіжні заходи не будуть спроможним забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Позиції інших учасників провадження

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення внесеного прокурором клопотання заперечив, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на недійсність і надуманість указаних прокурором ризиків, а також відсутність у нього судимості та наявність малолітньої дитини, що свідчить про те, що він не має наміру ухилення від явки до суду.

Вказував на відсутність ризику впливу на свідків, так як останні вказані під несправжніми іменами, а також те, що він до затримання працював, хоча й неофіційно.

Заперечував, крім цього, кваліфікацію своїх дій, посилаючись на відсутність факту участі у складі злочинного угрупування.

Захисник обвинуваченого стверджував недоведеність існування вказаних прокурором ризиків, а також на відсутність належного обгрунтування того, що інші більш м`які запобіжні заходи нездатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Інші учасники судового провадження поклались на розсуд суду щодо порушеного прокурором питання.

Мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

У свою чергу, суд, перевіривши доводи і обґрунтованість внесеного на його розгляд клопотання, обговоривши доцільність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження на даний час, можливість/неможливість його заміни на альтернативний, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, зробив такі висновки.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно правила, що встановлене абзацом другим частини третьої статті 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців (ч.3 ст. 331 КПК України).

Також, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Зокрема, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Підставою ж для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст. 177 КПК України).

Та у цьому випадку суд установив, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2018 року відносно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та одночасно визначено заставу у розмірі чотирьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 528 600,00 грн.

В подальшому строк його тримання під вартою продовжувався судом неодноразово.

Таким чином, ОСОБА_7 було обрано та в подальшому продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою зі строком дії, який у цей період закінчується, однак на даний час неможливо закінчити судовий розгляд кримінального провадження з огляду на наявність об`єктивних передумов, зокрема, справа перебуває на стадії підготовчого провадження в суді.

При цьому, такий захід забезпечення кримінального провадження було застосовано з огляду на репутацію ОСОБА_7 та у зв`язку із наявністю реальних ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Отже, при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою було об`єктивно установлено дійсні ризики згідно кримінального процесуального закону.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відносно нього саме такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Однак, суд, враховуючи, що лише сама по собі ступінь тяжкості інкримінованого правопорушення не може бути безумовною підставою для утримання особи під вартою, бере до уваги наявність регламентованих статтею 177 КПК України ризиків у даному, конкретному випадку, зокрема, передбачених п.п. 1-5 ч.1 цієї статті, існування яких ставить під загрозу забезпечення виконання покладених на нього кримінальним процесуальним законом обов`язків, а як наслідок, і досягнення мети застосування запобіжного заходу.

Ці ризики на даній стадії кримінального провадження не відпали, є реальними і триваючими, у той час як судове провадження об`єктивно завершити не є можливим, а тому існує потреба у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченої на даному етапі судового провадження.

Тож, оцінивши в сукупності наявність вищезазначених ризиків а також обставин, що регламентовані ч.1 ст. 178 КПК України та враховуються, зокрема, і при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу, а також вагомість доказів, якими обґрунтовуються саме ці обставини, суд прийшов до висновку про наявність передумов, що визначені п. 1, 2 та 3 ч.1 ст. 194 КПК України, а як наслідок і про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Будь-яких інших обставин, які б свідчили, що саме цей вид забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі встановлено не було.

При цьому, строк тримання ОСОБА_7 під вартою не виходить за межі тих, що визначені кримінальним процесуальним законом, та є необхідною мірою в цьому кримінальному провадженні через те, що суд установив наявність передумов, регламентованих п. 1-3 ч.1 ст. 194 КПК України, тобто тривалість строку тримання під вартою відповідає критерію розумності і співмірності, а так само і суспільному інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( Рим, 04.ХІ. 1950 року) і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».
З огляду на таке, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою у межах визначених КПК України строків, так як переконаний, що інші, більш м`які запобіжні заходи, за таких умов, не здатні забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків і запобігти встановленим ризикам.

При цьому, суд, враховуючи вимоги ст.ст. 176, 182, 183 КПК України у їх системному взаємозв`язку, вважає за необхідне вказати, що визначений слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2018 року розмір застави у межах трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528 600,00 грн., у національній грошовій одиниці, може бути внесений, як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок, що вказаний в цій ухвалі, а з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням застави.

Суд, при цьому, не убачає визначених процесуальним законом підстав для зміни розміру застави у зв`язку із зміною розміру прожиткового мінімуму, так як таке погіршить становище обвинуваченого у даному випадку, що є неприпустимим.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявних ризиків шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з особою обвинуваченого, місцем його проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, у якій він піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу задля запобігання наявним ризикам, у той час, як пояснення сторони захисту жодним чином ці висновки суду не спростовують.

Позаяк, більш м`які види запобіжних заходів, з огляду на установлені судом обставини із даного питання, не є співмірними з існуючими ризиками, і, як наслідок, не спроможні забезпечити визначену законом мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
А тому, з цих мотивів, керуючись ст.ст. 131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 205, 331, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000075, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, продовжити до 04 вересня 2019 року включно.
Одночасно визначити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528 600 (п`ятсот двадцять вісім тисяч шістсот) грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: одержувач ТУ ДСА України в Миколаївській області, р/р 6294, банк одержувача ДКС України м. Київ, МФО 820172, , призначення платежу: залогові кошти на депозитний рахунок ТУ ДСА України від заставодавця (прізвище, ім`я, по батькові повністю).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до Арбузинського районного суду Миколаївської області за кожним викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований : м. Южноукраїнськ Миколаївської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 04 вересня 2019 року.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 , з-під варти та повідомити усно і письмово Арбузинський районний суд Миколаївської області та прокурора.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.
Повний текст ухвали виготовлено і оголошено 08 липня 2019 року о 15 год. 20 хв. в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3