Справа № 522/7215/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 , розглянувши клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту в рамках кримінального провадження № 0000977 від 03.05.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Представник ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні №0000977 від 03.05.2019 року, мотивуючи наступним.
В обґрунтування клопотання заявник посилаються на те, що відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за номером 49 від 01.02.2018 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 112526646 від 01.02.2018 року за ОСОБА_2 01.02.2018 року зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 73,3 кв.м, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В подальшому в результаті поділу квартири АДРЕСА_1 загальною площею 73, 3 кв.м було утворено нові об`єкти нерухомого майна: квартиру загальною площею 38,3 кв.м, яка розташована на 2-му поверсі за адресою: АДРЕСА_2 і приміщення загальною площею 35,0 кв.м, на 1-му поверсі за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на які зареєстроване за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується висновком ТОВ «ПРОФПРОЕКТ» вих. №199475 від 11.04.2018 року, технічним паспортом ТОВ «ПРОФПРОЕКТ» від 11.04.2018 р., Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 121846093 від 24.04.2018 року, технічним паспортом ТОВ «ПРОФПРОЕКТ» від 11.04.2018 р., Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №122252702 від 27.04.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 травня 2019 року накладено арешт на належне ОСОБА_2 на праві власності нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_2 із забороною відчуження, розпорядження та забороною будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаних об`єктів нерухомого майна.

При розгляді питання про арешт і заборону ОСОБА_2 не була повідомлена у встановленому порядку про час та місце судового засідання.

Ухвалою слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 03.05.2019 року було накладено арешт на нерухоме майно, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); АДРЕСА_3 . Заявник не повідомлявся у встановленому порядку про проведення судового засідання щодо розгляду питання про арешт майна, та не був присутній при постановленні ухвали про арешт майна. Крім того, створені умови тягнуть за собою порушення прав та законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України.

Позиція учасників судового процесу.

У судове засідання представник власника майна не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за їх відсутності, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі.
Прокурор до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні скарги.
Кримінальний процесуальний кодекс

Стаття 24. Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності
Частина 1. Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 26. Диспозитивність

Частина 1. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Стаття 107. Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження

Частина 4. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Стаття 170 . Накладення арешту на майно

Частина 1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частина 2. Арешт майна допускається, з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 174. Скасування арешту майна

Частина1. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року)
Також, стаття 1 Першого протоколу, спрямована на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи , спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польші» від 22.06.2004 року).
Відповідно до п. 1 Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 05.04.2013 року № 223-558/0/4-13, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язані сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону; перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів ; зважати, що незалежно від визначеного процесуальним законом суб`єкта ініціювання застосування заходів забезпечення обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурора.

Стаття 132 Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Частина 3. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
Пункт 1. існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
Пункт 2. потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
Пункт 3. може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали.
Портофранківським ВП Приморського ВП вм.Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000977 від 03.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч.3 КК України.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.05.2019 року накладено арешт на майно, на нерухоме майно, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); АДРЕСА_3 .
З урахуванням вище наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що справді, за вказаних у клопотанні обставин, подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на об`єкти нерухомого майна які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); АДРЕСА_3 , володільцем яких є ОСОБА_2 , не є доцільним, а тому обмеження особи володінням своїм майном не є об`єктивно необхідним.

Таким чином з урахуванням вище викладеного та практики Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування арешту з майна та повернення його володільцю.
Керуючись ст. 13, 41 Конституції України, ст.ст. 2,170, 173, 174, 372 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
Клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту в рамках кримінального провадження № 0000977 від 03.05.2019 року задовольнити.
Скасувати арешт і заборону відчуження, розпорядження, заборону будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), накладений в рамках кримінального провадження №0000977 від 23.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.05.2019 року на зазначене нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 на праві власності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
20.08.2019