Справа № 466/2716/16-к
У Х В А Л А

16 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000152 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України ,-

в с т а н о в и в :

17.03.16 р. до Шевченківського районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000152 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України. В процесі судового розгляду, після дослідження письмових та речових доказів , а також допиту свідків , 20.02.19 року процесуальним прокурором , після виконання вимог 341 КПК України, було змінено обвинувачення , відповідно до якого ОСОБА_5 на даний час обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. У тексті обвинувального акту ( із зміненим обвинуваченням) зазначено, що потерпілим у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , який раніше був допитаний судом у якості свідка обвинувачення. Заява про визнання ОСОБА_6 потерпілим , в зв`язку з спричиненням йому матеріальної шкоди у розмірі 20 000 грн. поступила до суду вже після зміни обвинувачення, 12.03.19 року ( т. 4а.с.20 ).

В зв`язку з наведеним, з метою дотримання прав та законних інтересів потерпілого , вимог ст. 7, 8, 56 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою ,судом 15.04.2019 р. було постановлено ухвалу про повернення до стадії підготовчого засідання у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000152 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України .

Заслухавши в підготовчому засіданні думку учасників процесу з приводу необхідності повернення обвинувального акту прокуророві в зв`язку невідповідністю такого вимогам ст. 291 КПК України, суд приходить до висновку про наступне.

Частиною 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті даної статті має відображатися у обвинувальному акті відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Стаття 291 КПК України визначає вимоги, які повинен містити обвинувальний акт. Також на підставі ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який повинен відповідати вимогам, зазначеним у ст. 109 КПК України.

Згідно ч.1 ст.190 КК України шахрайством , з об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення , є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману або зловживання довірою. З суб`єктивної сторони - повинен бути прямий умисел, корисливий мотив і мета. Наявність потерпілого є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України , оскільки саме на волю і свідомість даної особи здійснюється протизаконний вплив у формі обману та/або зловживання довірою. Потерпілим , в силу дії ст. 55 КПК України в такому випадку є власник майна, або особа у якої таке майно перебуває на законних підставах (право користування, оренди, управління тощо). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

В порушення вимог ст. 291 КПК України у тексті обвинувального акту від 20.02.2019 р. зазначено потерпілого , що відповідно до вимог ст. 55 КПК України не набув такого статусу у даному кримінальному провадженні станом на 20.02.19 р. Крім того, відсутні дані про спричинення ОСОБА_6 злочином матеріальної шкоди у розмірі 20 000 грн.

Так, як вбачається з долученого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування , копії заяви ОСОБА_6 про вчинення щодо нього кримінального правопорушення , протоколу прийняття заяви про вчинення злочину, останній не звертався з заявою про визнання його потерпілим від кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. Натомість, зазначав, що просить притягнути до відповідальності заступника начальника головного державного інспектора України з енергетичного нагляду у Західному регіоні ОСОБА_5 , який вимагає неправомірну вимогу у розмірі 20 000 грн. Крім того ОСОБА_6 вказував , що матеріальної шкоди від дій ОСОБА_5 йому не спричинено. Враховуючи викладене, ОСОБА_6 приймав участь у вказаному кримінальному провадженні у статусі заявника про вчинення злочину, що передбачено ст. 60 КПК України,та в подальшому допитувався в якості свідка обвинувачення.

В розпорядження суду прокурором не надано заяви від ОСОБА_7 , з якої би вбачалось, що до 20.02.2019 р. ( зміни обвинувачення ) останній просив про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні чи про те, що вчинено посягання на майно, що є його власністю. Тобто станом на 20.02.2019 р. , ОСОБА_7 не був потерпілим у кримінальному провадженні, в розумінні ст.55 КПК України, між тим прокурором йому було надано статус потерпілого у тексті обвинувального акту ( зміни обвинувачення ) . Зазначене позбавило ОСОБА_7 всіх процесуальних прав , якими наділений потерпілий на стадії досудового розслідування.

Крім того, на думку суду, без повернення обвинувального акту органу досудового розслідування, будуть порушені і права на захист обвинуваченого .

Так, кримінальні правопорушення, передбачені ст.368 КК України є злочинами у сфері службової діяльності. Статтею 190 КК України передбачена відповідальність за злочини проти власності. По своїй суті обвинувальний акт зі зміною обвинувачення від 20.02.2019 року є обвинуваченням у іншому виді злочину. Крім того, неконкретне формулювання обвинувачення не дає обвинуваченому можливостей на належний захист, при цьому штучно створюється двозначність трактування змісту неконкретного формулювання.

Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.

Правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.

В даному випадку прокурором не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які є встановленими.

Відсутність формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинуваченого мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватки до нього. Права обвинуваченого на захист гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права в Україні, по справі Абрамян проти Росії від09 жовтня 2008 року, справі Камасінскі проти Австрії, Матточіа проти Італії від 25 липня 2000 року, зазначено, що відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Європейський суд з прав людини в п. 87 рішення по справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року (статус остаточного набрало 06.12.2005 року), в якій були встановлені порушення статті 6 Конвенції , визначив, що принцип рівності сторін у процесі є однією зі складових широкого поняття справедливого суду, яке також включає основоположний принцип змагальності процесу. Крім того, принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєве більш невигідне становище порівняно з іншою стороною.

Частиною 3 ст. 314 КПК України врегульовано, що суд у підготовчому засіданні вправі повернути обвинувальний акт , якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, його слід повернути прокуророві.

Враховуючи наведене, вимоги ст. 291 , 314 КПК України, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000152 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України повернути прокурору, що скеровував його до суду , для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Апеляційна скарга ухвалу може бутим подана протягом п`яти днів з моменту оголошення .

Суддя ОСОБА_1