Справа №: 343/1852/19
Провадження №: 1-кп/0343/176/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000440 від 04.07.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оболоня Долинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, що має вищу освіту, непрацюючого, згідно зі ст. 89 КК України несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Розпорядженням голови Долинської районної державної адміністрації Івано-0Франківської області № 196 від 25.07.2005 року ОСОБА_5 було призначено на посаду начальника відділу містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури районної державної адміністрації, який 09.07.2008 року реорганізовано у відділ містобудування та архітектури Долинської РДА та присвоєно йому 11 ранг державного службовця. У відповідності до вимог ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» начальник відділу містобудування та архітектури Долинської РДА є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення. Начальник відділу архітектури та будівництва Долинської РДА за посадою є головним архітектором району і на нього поширюється дія законодавства України про працю та державну службу. Перебувачи на посаді начальника відділу містобудування та архітектури Долинської РДА Івано-Франківської області, ОСОБА_5 постійно виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, був наділений повноваженнями представника влади і, відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України, є службовою особою. Свої службові повноваження ОСОБА_5 використав у злочинних цілях за наступних обставин.

У червні 2019 року гр. ОСОБА_6 отримав дозвіл Княжолуцької сільської ради на розміщення тимчасової споруди по вул. Дебелівка в с.Княжолука Долинського району Івано-Франківської області, де мав намір здійснювати торгівлю кавунами. При цьому сільський голова Княжолуцької сільської ради ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_6 , що для затвердження дозвільної документації на розміщення споруди потрібно звернутись у відділ архітектури та містобудування Долинської РДА Івано-Франківської області та порекомендував звернутись безпосередньо до начальника цього відділу ОСОБА_5 03 липня 2019 року близько 11.00 год. ОСОБА_6 особисто прибув до службового кабінету начальника відділу містобудування та архітектури Долинської РДА Івано-Франківської області, де вперше познайомився з ОСОБА_5 . Саме тоді, під час розмови, ОСОБА_5 , вислухавши ОСОБА_6 , вирішив скористатись ситуацією у власних цілях та, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, повідомив, що при умові передачі йому неправомірної вигоди, він особисто посприяє у виготовленні проектною організацією дозвільної документації на розміщення тимчасової споруди по вул. Дебелівка в с.Княжолука Долинського району Івано-Франківської області, а в подальшому, використовуючи свій авторитет та посадове становище, вплине на підлеглих працівників відділу та переконає їх невідкладно розглянути і затвердити вказану документацію для ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_5 вказав, що у випадку згоди на його пропозицію ОСОБА_6 має передати йому грошові кошти в сумі 7000,00 гривень. У відповідь ОСОБА_6 повідомив, що йому треба подумати і вони домовились зустрітись наступного дня в с.Княжолука на місці розташування майбутньої тимчасової споруди, так як ОСОБА_8 виявив бажання оглянути вказану територію. Саме за таких обставин ОСОБА_6 зрозумів, що без передачі начальнику відділу містобудування та архітектури ОСОБА_9 неправомірної вигоди в розмірі 7 000,00 гривень він тривалий час буде змушений оформляти проектну документацію та не зможе своєчасно реалізувати своє право на отримання дозвільної документації для розміщення тимчасової споруди, в якій мав намір здійснювати підприємницьку діяльність - торгівлю кавунами (товаром, який має сезонний характер і нетривалий термін зберігання), і саме тому був змушений погодитись на пропозицію ОСОБА_5 . В першій половині наступного дня 04.07.2019 року ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_5 на АДРЕСА_2 , де вони спільно оглянули земельну ділянку, на якій ОСОБА_6 планував розмістити тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності. Тоді ж під час розмови ОСОБА_5 вказав ОСОБА_6 , що, використовуючи свій авторитет і службове становище начальника відділу, він особисто домовиться про виготовлення дозвільної документації на цю тимчасову споруду і, використовуючи свій авторитет, впливатиме на підлеглих працівників, які будуть розглядати вказану документацію з метою її негайного затвердження. При цьому ОСОБА_5 пообіцяв посприяти у виготовленні дозвільної документації в найкоротший термін і повторно наголосив на необхідності передачі йому грошових коштів в розмірі 7 000,00 гривень. В подальшому, 05.07.2019 року близько 17.15 год. ОСОБА_6 , виконуючи вказівки начальника відділу містобудування та архітектури Долинської Івано-Франківської області РДА ОСОБА_5 , прибув до автомобільної стоянки, що знаходиться поруч з приміщенням Долинської РДА за адресою: м.Долина вул. Чорновола 5, де біля автомобіля ОСОБА_5 марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , зустрівся з останнім та передав йому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 7000 грн., які ОСОБА_5 взяв в руки, перерахував та поклав в салон свого автомобіля, тобто отримав кошти та прийняв їх. Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 369-2 КК України.

30 серпня 2019 року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду в кримінальному провадженні прокуратури Івано-Франківської області радником юстиції ОСОБА_10 та підозрюваним ОСОБА_5 , в присутності захисника останнього адвоката ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме: в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину та забов`язується:

- беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

- сприяти розслідуванню і встановленню обставин вказаного кримінального провадження;

- у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності співпрацювати з прокуратурою Івано-Франківської області та іншими правоохоронними органами області у викритті та виявленні відомих йому правопорушень, у тому числі і з ознаками корупції.

Сторони узгодили призначення підозрюваному покарання в межах, встановлених санкцією ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме у вигляді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500,00 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_4 та прокурор просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч.1 ст. 468 даного Кодексу, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, в даному кримінальному провадженні потерпілі відсутні, а тому сторонами дотримано вимоги ч.4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено судом порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Також сторонами дотримано вимог положень ст. 472 КПК України, оскільки в угоді зазначено її сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним винуватості у вчиненні злочину, узгоджене покарання та згоду підозрюваного на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.

Укладення угоди між прокурором та підозрюваним є добровільним, що підтвердили сторони в судовому засіданні.

Невідповідності інтересам суспільства умов угоди чи порушення прав, свобод або інтересів сторін та інших осіб у судовому засіданні не встановлено.

Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним, у суду немає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який хворіє цукровим діабетом середнього ступеня важкості, гіпертонічною хворобою ІІІ ступеня та рядом інших захворювань, в 2009 році переніс ішемічний інсульт, що підтверджується виданою Долинською райполіклінікою ЛКК довідкою № 130/22 від 12.07.2019 року, має на утриманні сина ОСОБА_11 , 1998 року, який є інвалідом дитинства, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_2 , видане управлінням соціального захисту населення Долинської РДА Івано-Франківської області 10.10.2016 року, з 17.09.2019 року звільнений з посади начальника відділу містобудування та архітектури Долинської РДА Івано-Франківської області, що підтверджується наказом Долинської РДА № 78-кн від 17.09.2019 року, і на даний час є безробітним.

При цьому в угоді також враховано обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей та обтяжуючих покарання обставин.

Таким чином судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження в підготовчому судовому засіданні, у відповідності до п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і підозрюваним, та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500,00 грн.

З довідок Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України встановлено, що загальна сума витрат на залучення експертів у даному кримінальному провадженні № 0000440 становить 3750, 24 грн. Дану суму слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави, оскільки відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.07.2019 року в справі № 344/12106/19 арешт на майно, вилучене у ОСОБА_5 під час огляду місця події, а саме: 15 купюр номіналом 200 гривень, 8 купюр номіналом 500 гривень та мобільний телефон марки «Самсунг-5610» із сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Водафон» НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 , слід скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314,373-374,475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 серпня 2019 року, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду в кримінальному провадженні прокуратури Івано-Франківської області радником юстиції ОСОБА_10 та підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500,00 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави 3 750,24 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят гривень двадцять чотири копійки) відшкодування витрат, пов`язаних з наданням експертних послуг.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.07.2019 арешт на майно, вилучене у ОСОБА_5 під час огляду місця події, а саме: 15 купюр номіналом 200 гривень, 8 купюр номіналом 500 гривень та мобільний телефон марки «Самсунг-5610» із сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Водафон» НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 .

Речові докази: грошові кошти в сумі 7000,00 гривень повернути власнику гр. ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «Самсунг 5610» із сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Водафон» НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 повернути власнику ОСОБА_5 , оригінал рішення Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 27.06.2019 № 31 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та прокурору.

Суддя: