Номер провадження: 11-сс/813/899/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 20.05.2019 року, якою було відмовлено у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні №0003576, внесеному до ЄРДР 13.06.2018 року,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , від 20.05.2019 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні №0003576, внесеному до ЄРДР 13.06.2018 року, та змінено запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу прокурор Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, незаконною та постановленою з істотним порушенням вимог кримінально процесуального законодавства.

У зв`язку з викладеним прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 20.05.2019 року, і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

З клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

У червні 2018 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_10 перебуваючи на території міста Одеси, більш точного місця не встановлено, з корисливих мотивів, вступила у попередню змову з ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами з якими домовилася незаконно збувати психотропні речовини на території міста Одеси.

Реалізуючи свій спільний злочинний намір щодо незаконного збуту психотропних речовин на території міста Одеси, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші невстановлені органом досудового розслідування особи розподілили між собою злочинні ролі, згідно яких ОСОБА_10 мала незаконно купувати у невстановлених органом досудового розслідування осіб психотропні речовини, які у подальшому мала незаконно зберігати та фасувати з метою їх передачі ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також іншим особам для подальшого їх збуту, а ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші невстановлені органом досудового розслідування особи незаконно збувати психотропні речовини на території міста Одеси. Окрім того, згідно розподілу злочинних ролей, у разі відсутності ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених органом досудового розслідування осіб, ОСОБА_10 мала також самостійно збувати психотропні речовини на території міста Одеси.

Так, виконуючи розподілені злочинні ролі щодо незаконного збуту психотропних речовин на території міста Одеси, в листопаді 2018 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_10 перебуваючи на території міста Одеси, більш точного місця не встановлено, незаконно придбала у невстановлених органом досудового розслідування осіб психотропні речовини, які перебуваючи за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно зберігала та розфасувала з метою їх передачі ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також іншим особам для подальшого їх збуту.

Згодом, виконуючи розподілені злочинні ролі, 21.12.2018 року в денний час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_10 перебуваючи за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , передала ОСОБА_7 та ОСОБА_13 психотропну речовину для її подальшого збуту.

У подальшому, виконуючи розподілені злочинні ролі щодо незаконного збуту психотропних речовин, 21.12.2018 року о 13 годині 20 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 1 по вулиці Пішонівська в м. Одесі, незаконно збула у полімерному пакеті психотропну речовину ОСОБА_14 , якому було доручено проведення оперативної закупівлі психотропної речовини за 2 990 гривень.

Згодом, 21.12.2018 року незаконно збуту ОСОБА_7 психотропну речовину, ОСОБА_14 добровільно видав працівникам Національної поліції України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Мотивуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , слідчий суддя послався в ухвалі на матеріали досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання, а саме: протоколами оперативних закупок, протоколами допиту свідків, висновками експерта, а також іншими доказами.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя мав підстави дійти до висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, ч.2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України» (заява N 38717/04) (п. 29-30), національні органи влади не надали належного обґрунтування для виправдання позбавлення заявника свободи, яке відповідно вважається свавільним, оскільки не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх відмовляючи у продовженні найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи відносно підозрюваної ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Стосовно доводів прокурора, щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає, що клопотання слідчого не містить обґрунтування ризиків, які виправдовували продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий фактично обмежився лише цитуванням кримінального процесуального закону без конкретизації та ґрунтує свої доводи лише на припущеннях.

Обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Що стосується посилання прокурора на тяжкість обвинувачення ОСОБА_7 апеляційний звертає увагу на таке.

Зокрема, відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і громадянина а також відповідно до практики ЄСПЛ обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Крім того, у своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Крім того, прокурор вказував на те, що підозрювана ОСОБА_7 може негативно впливати на стан досудового розслідування та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом психотропних речовин, апеляційний суд вважає такі доводи голослівними та такими, що не підтверджуються жодними доказами.

Натомість, підозрювана ОСОБА_7 має місце реєстрації та постійного проживанням в м. Одесі, не порушує обов`язки встановлені оскаржуваною ухвалою слідчого судді та самостійно з`явилась в судове засідання апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора.

Зазначені обставини свідчать про те, що застосований відносно ОСОБА_7 слідчим суддею запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в достатній мірі може забезпечити належну поведінку підозрюваної під час проведення досудового розслідування.

Посилання слідчого у клопотання на те, що до теперішнього часу не отримано усіх висновків експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, які були виявлені при проведенні обшуку за місцем мешкання підозрюваних, проводяться тимчасові доступи речей і документів у банківських установах та операторів мобільних зв`язків, огляди вилучених за результатами проведених обшуків речових доказів, допитуються свідки, а також встановлюються інші підозрювані та необхідність виконання вимоги ст. 290 КПК України, не можуть бути підставою для продовження відносно підозрюваної ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, згідно з положеннями ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На думку апеляційного суду, сторона обвинувачення не обґрунтувала належним чином недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також апеляційним судом встановлено, що згідно із наданими медичним довідками стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_7 є незадовільним, оскільки вона страждає на важке захворювання черевної порожнини та потребує кваліфікованого лікування.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 , можливо шляхом застосування до неї менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статями 176, 177, 182, 183, 194, 196, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 20.05.2019 року, якою було відмовлено у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні №0003576, внесеному до ЄРДР 13.06.2018 року,-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4