Справа №: 343/2210/19
Провадження №: 1-кп/0343/198/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина ІваноФранківської області матеріали кримінального провадження №1-кп/0343/198/19, внесеного до ЄРДР за № 0000518 від 28.09.2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який здобув середню спеціальну освіту, тимчасово непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, востаннє засуджений 23.10.2017 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2019 року та ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2019 року про виправлення описки, умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий термін покарання 2 місяці 23 дні,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст. 186 КК України

з участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

ОСОБА_3 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, востаннє засуджений вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2017 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2019 року, з врахуванням ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2019 року на невідбутий строк покарання 2 місяці 23 дні, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив корисливий злочин.

Так, ОСОБА_3 , 28.09.2019 року близько 13.00 год. перебуваючи біля будинку ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_2 , з метою жебракування зайшов до вказаного будинку.

Перебуваючи в приміщенні будинку належного ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає у ОСОБА_3 виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, ОСОБА_3 28.09.2019р., близько 13.00 год., перебуваючи в приміщенні вказаного будинку, зайшов у одну із житлових кімнат будинку, де із жіночої сумочки в якій знаходився

гаманець чорного кольору таємно викрав грошові кошти в сумі 590 гривень, які заховав у кишеню своїх штанів та попрямував до виходу із будинку.

Виходячи із будинку, ОСОБА_3 був виявлений матір`ю потерпілої ОСОБА_7 , яка у цей момент зайшла в приміщення будинку. Побачивши ОСОБА_3 в приміщенні будинку ОСОБА_7 , стала кликати на допомогу свою дочку ОСОБА_6 .

Почувши крик своєї матері, ОСОБА_6 підбігла до будинку, де побачила ОСОБА_3 , який почав рухатись у напрямку виходу із території домогосподарства та розуміючи, що останній викрав майно з метою припинення крадіжки майна, почала говорити останньому, щоб той зупинився та повернув викрадене майно. Незважаючи на виявлення сторонньою особою його злочинних дій, ОСОБА_3 , не припиняючи своїх злочинних дій, утримуючи викрадені грошові кошти, усвідомлюючи, що його злочинні дії викриті на досягнутому не зупинився, а з викраденими грошовими коштами покинув місце вчинення злочину.

Маючи реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_3 довів свій злочинний умисел до кінця, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 590 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому визнав повністю, суду пояснив, що він проживає за адресою АДРЕСА_1 . В минулому він неодноразово судимий, востаннє 23.10.2017 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.2ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2019 року його умовно-достроково звільнено від відбування покарання на невідбутий термін покарання 2 місяці 23 дні.
28.09.2019 року він приїхав в с.Гошів Долинського району з метою знайти якусь роботу у жителів даного села. Біля 13.00 год.,перебуваючи у вкзаному селі, він зайшов до одного з будинків, який як йому відомо тепер, належить потерпілій ОСОБА_6 .

Перебуваючи в приміщенні будинку, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає він зайшов у одну із житлових кімнат будинку, де із жіночої сумочки в якій знаходився гаманець чорного кольору таємно викрав грошові кошти в сумі 590 гривень, які заховав у кишеню своїх штанів та попрямував до виходу із будинку.

Виходячи із будинку, його побачила невідома жінка, яка у цей момент зайшла в приміщення будинку та стала кликати на допомогу . В цей час підбігла до будинку потерпіла, яка вимагала щоб він зупинився та повернув викрадене майно. Незважаючи на це, він покинув місце вчинення злочину. Через деякий він був затриманий працівниками поліції, яким він зізнався у вчиненомута віддав викрадені грошові кошти.

У вчиненому щиро кається, просить його суворо не карати.

Оскільки він визнає свою вину повністю, просить суд не допитувати потерпілу, свідків по даній справі, не досліджувати письмові докази. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена судом, подала заяву, згідно якої просить розгляд справи по кримінальному провадженні №1-КП/0343/198/19, про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України проводити у її відсутності. Претензій до обвинуваченого - не має. Просить судити його згідно Закону (а.с.19).

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, оскільки

він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.77), раніше неодноразово судимий, востаннє засуджений 23.10.2017 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців (а.с.62-64, 78-81), на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2019 року та ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2019 року про виправлення описки, умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий термін покарання 2 місяці 23 дні(а.с.70-74, 96-97), на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті КНП "Шаргородської ЦРЛ" не знаходиться (а.с. 65 ). У відповідності до довідки-характеристики від 09.10.2019 р. №504, виданої виконавчим комітетом Шаргородської міської ради (а.с.75) - ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак за даною адресою практично не проживає.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У відповідності до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд, призначаючи покарання , необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить те, що ОСОБА_3 у вчиненому щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання в судовому засіданні не здобуто.

Таким чином, суд приходить до висновку , що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , не можливе без ізоляції його від суспільства, тому відносно нього слід обрати покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.
На думку суду саме таке покарання буде справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню у їх сукупності, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_3 , та буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень ним та іншими особами, буде відповідати принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого обвинуваченим з призначеним йому покаранням .

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без зміни.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 368,373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

До вступу вироку в закону силу запобіжний захід щодо ОСОБА_3 , залишити раніше обраний у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання з 14 год. 50 хв. 28 вересня 2019 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили :

грошові кошти у сумі 590 гривень, номіналами: по «20» гривень 7 купюр, «10» гривень 20 купюр, «5» гривень 40 купюр, «2» гривні 13 купюр, «1» гривня 24 купюри - повернути їх законному володільцю ОСОБА_6 .
На вирок суду сторонами може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: