ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000256, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пархоменкове Володимир-Волинського району Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 11 квітня 2019 року близько 15 години у селі Стенжаричі Володимир-Волинського району Волинської області ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись корисливим мотивом та умислом направленим на протиправне заволодіння чужим майном, через вікно проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав подушку розміром 65х55х20 см, масою 2,920 кг вартістю 297 гривень 57 копійок, подушку розміром 65х55х25 см, масою 3,130 кг вартістю 314 гривень 90 копійок, подушку розміром 30х25 см, масою 0,450 кг вартістю 93 гривень 80 копійок, подушку розміром 30х25 см, масою 0,230 кг вартістю 75 гривень 65 копійок, фарфоровий сервіз, що складається із п`яти чашок і цукорниці вартістю 195 гривень, тарілку для фруктів (цукерок) вартістю 50 гривень, рушник вартістю 10 гривень 83 копійок, покривало вартістю 143 гривень 33 копійок, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1181 гривень 08 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у житло, тобто злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю за обставин, викладених у обвинуваченні, погодився із фактичним обставинами справи, однак вказав, що не може пригадати те, що брав сервіз та рушник.

У своїх показаннях зазначив, що 11 квітня 2019 року, перебуваючи у селі Стенжаричі Володимир-Волинського району зустрів двох осіб ромської національності, які їздили по селу автомобілем та скуповували у людей пір`я, горіхи, насіння та інші непотрібні предмети побуту. Знаючи, що по сусідству із його будинком знаходиться будинок потерпілої ОСОБА_5 , в якому ніхто не проживає вже близько 15 років, а в ньому знаходяться подушки, запропонував вказаним особам їх придбати у нього. Оскільки двері до вказаного будинку були закриті на замок, він проник у нього через розбите вікно, запросивши за собою всередину будинку вказаних осіб ромської національності. Там продав даним особам подушки за 60 гривень, а покривало забрав собі додому. Через якийсь час до нього приїхали співробітники поліції разом із тими ж особами ромської національності, потерпілою та викраденим майном, яким він у всьому зізнався та на місці показав як вчинив злочин. Однак ствердив, що наміру красти сервіз та рушник не мав, не може зрозуміти як вони опинились серед викрадених речей.

Не дивлячись на повне визнання вини обвинуваченим, у зв`язку із сумнівами щодо встановлення предмету кримінального правопорушення, а в той же час виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що входить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні на підставі ст.91 КПК України, судом було проведено повний судовий розгляд справи.
Потерпіла ОСОБА_5 участі у розгляді справи не брала, подала до суду заяву, згідно якої просила проводи розгляд справи у її відсутність. Крім того вказала, що немає до обвинуваченого претензій морального та матеріального характеру, просила суворо його не карати.
Під час судового розгляду справи вина обвинуваченого, а також інші фактичні обставини справи, були доведені та підтверджені у повному обсязі.
Так, свідок ОСОБА_6 вказав, що 11 квітня 2019 року разом із ОСОБА_7 їздили по селах Володимир-Волинського району та скуповували у людей пір`я, горіхи, насіння, а також інші предмети побуту. У селі Стенжаричі ОСОБА_4 запропонував їм придбати у нього пір`яні подушки. За його вказівками вони під`їхали до зачиненого будинку, де ОСОБА_4 повідомив, що продає будинок та їде у Російську Федерацію, пояснив, що будинок належить його бабі, яка в ньому не проживає. Зазначив, що забув вдома ключ від дверей, а тому запросив їх пройти до приміщення будинку через вікно, в якому не було шкла. Всередину будинку заходив з ОСОБА_4 , і там придбав у нього за 60 гривень чотири подушки, а також сервіз, який складався із чашок, цукорниці та тарілки для фруктів, які ОСОБА_4 обмотав рушником із цього ж будинку. Після того вони автомобілем направились далі і в будинок більше не повертались. Через близько 20 хвилин їх затримали поліцейські, яким добровільно показали місце, де придбали вказані предмети, а також вказали на ОСОБА_4 як особу, яка їм їх продала.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надав аналогічні показання, якими повністю підтвердив фактичні обставини зазначені свідком ОСОБА_6 .
Окрім зазначених вище показань свідків, вина ОСОБА_4 доведена й перевіреними в ході судового розгляду письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, зокрема:
? протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11 квітня 2019 року, за змістом якого потерпіла ОСОБА_5 правоохоронному органу заявила про вчинення ОСОБА_4 крадіжки її майна шляхом незаконного проникнення до її будинку;
? протоколом огляду місця події від 11 квітня 2019 року, яким зафіксоване місце вчинення ОСОБА_4 незаконного проникнення до житлового будинку АДРЕСА_2 через вікно із розбитим шклом та викрадення у ньому подушок, сервізу, цукорниці, тарілки для фруктів, рушника і покривала.
Також зазначеним протоколом задокументовано виявлення викрадених речей у ОСОБА_6 та ОСОБА_7
? протоколом огляду місця події від 11 квітня 2019 року, під час якого було виявлено та вилучено викрадене у потерпілої покривало у житлі ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
? речовими доказами, визнаними такими постановою слідчого від 12 квітня 2019 року, а саме:чотирма подушками, фарфоровим сервізом, що складається із п`яти чашок, цукорницею, тарілкою для фруктів (цукерок), рушником та покривалом, які після проведеного огляду були повернуті потерпілій;

? висновком експерта № 262 від 06 травня 2019 року, яким встановлено вартість викраденого майна на загальну суму 1181 гривень 08 копійок;
? консультаційним висновком спеціаліста № 347 від 11 квітня 2019 року, яким встановлено стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_4 у день вчинення злочину (2,47 % проміле алкоголю).
Таким чином, дослідивши матеріали даного кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної із проникненням у житло доведена повністю, а його дії кваліфіковані вірно за ч.3 ст.185 КК України.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до тяжких злочинів.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.
Окрім того, вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не працює, хоча є працездатного віку, не одружений, дітей на утриманні не має. Раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався.
Складеною щодо ОСОБА_4 досудовою доповіддю у справі за результатами вивчення інформації, що характеризує його особу, спосіб життя та ймовірність вчинення повторного правопорушення встановлено можливість його виправлення без позбавлення або обмеження волі, оскільки він не становить великої суспільної небезпеки.
Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого злочину, думку публічного обвинувачення, потерпілої, дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, стан здоров`я, стан сім`ї, відношення до вчиненого, а також враховуючи те, що він вчинив злочин вперше, якого віднесено до категорії тяжких злочинів згідно ст.12 КК України, а також те, що заподіяний потерпілій збиток є відшкодованим в повному обсязі і вона не має претензій матеріального та морального характеру і просить суд суворо обвинуваченого не карати, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України. Обране обвинуваченому таке покарання, за переконанням суду, є необхідне й достатнє для їх можливого виправлення та попередження нових злочинів, буде відповідати цілям покарання. В той же час із врахуванням обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченому, а також наявності кількох обставин, які його пом`якшують, суд вбачає підстави для застосування ст.75 КК України. При цьому суд приймає до уваги думку публічного обвинувачення та потерпілої, враховує тяжкість злочину та надання можливості обвинуваченому виправлення з випробуванням та без відбуття покарання.
На думку і переконання суду таке покарання ОСОБА_4 буде необхіднеі достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому суд також виходив і з положень ст. 50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. А можливість виправлення існує і про це свідчить ставлення самого обвинуваченого до скоєного, оскільки він щиро розкаявся, і відсутність будь-яких обставин, які б заважали йому вести гідний спосіб життя, не вчиняючи нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов в даному провадженні потерпілою не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались та запобіжний захід не обирався. За відсутності клопотань суд не вбачає необхідності обирати обвинуваченому запобіжний захід до вступу вироку у законну силу.
Процесуальні витрати у провадженні слід стягнути з обвинуваченого.
Речові докази слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 65, 75, 76 КК України, ст.ст.370-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 2 (два) роки не вчинить нового злочину.
У відповідності до ст.76 КК України, суд покладає на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: чотири подушки, фарфоровий сервіз, що складається із п`яти чашок, цукорницю, тарілку для фруктів (цукерок), рушник та покривало вважати повернутими потерпілій ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 понесені у провадженні судові витрати за проведення товарознавчої та трасологічної експертиз в загальному розмірі 3454 (три тисячі чотириста п`ятдесят чотири) гривень 08 коп.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, скерувати потерпілій.

Головуючий суддя (підпис).

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1