Дата документу 22.10.2019 Справа № 333/4463/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/4463/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1237/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.119 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, працюючого будівельником в ТОВ «Верховина», не одруженого, дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та виправдано його.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, залишено без розгляду.

Згідно зі змістом вироку, Обвинуваченому ОСОБА_7 прокурором пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, кваліфікованого як вбивство через необережність, при наступних обставинах.
25 травня 2016 року, в період часу з 18 години до 20 години, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання в приміщенні квартири АДРЕСА_2 вживав алкогольні напої разом із малознайомим ОСОБА_11 .
У вказаний проміжок часу, в ході спілкування між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виникла словесна сварка на побутовому підґрунті, в ході якої ОСОБА_7 попросив ОСОБА_11 вийти в коридор, де підозрюваний з метою «провчити за неповагу», на ґрунті особистих неприязних відносин наніс один удар кулаком правої чи лівої руки в область грудної клітини, внаслідок чого відповідно до висновку комісійної судової-медичної експертизи №342/к від 19.09.2017, у ОСОБА_11 утворився перелом в ділянці грудної клітки.
У відповідь, ОСОБА_11 наніс ОСОБА_7 удар кулаком правої руки в область голови, внаслідок якого підозрюваний впав, та наніс декілька, але не менше трьох ударів в область тулуба, спричинивши ОСОБА_7 , згідно висновку експерта №2013 від 07.06.2016 року закритий перелом 11-го ребра зліва по підм`язовій лінії без зміщення кісних уламків, синець в проекції 10-11 ребер зліва по середньо-підм`язовій лінії, які у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для здоров`я, але що спричинило тривалий розлад здоров`я більше 21 дня; синці на верхній губі зліва з переходом на її слизову оболонку, садна на слизовій оболонці верхньої губи зліва, на слизовій оболонці нижньої губи справа, на тильній поверхні правої кисті у основи 4 пальця, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які утворились не менше як від трьох травматичних впливів.
Далі, підвівшись з підлоги, ОСОБА_7 маючи умисел, на спричинення тілесних ушкоджень, стоячи навпроти ОСОБА_11 , наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область голови та один удар кулаком правої руки в область губ потерпілого, які супроводжувались кровотечею, внаслідок чого, ОСОБА_11 впав на підлогу, а ОСОБА_7 , продовжуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_11 два удари невзутою ногою в ділянку обличчя (в область скули) та в область живота.
Після нанесення ударів, ОСОБА_7 допоміг піднятись ОСОБА_11 , та останній, вийшовши з кухні, знаходячись в коридорі, впав обличчям до завіси, за якою знаходилась полиці зі взуттям, вдарившись при цьому переніссям об виступ на підлозі, внаслідок чого у ОСОБА_11 утворилось ушкодження в ділянці носу, яке супроводжувалось кровотечею.
Після чого, ОСОБА_11 , знаходячись в ванній кімнаті, впав та вдарився нижньою частиною голови об край умивальника, правою половиною голови об ванну та кахель на підлозі, внаслідок чого у потерпілого утворились пошкодження правої половини обличчя. Далі, знаходячись в приміщенні згаданої ванної кімнати, ОСОБА_11 впав з вертикального положення назад та ударився головою об край ванни, внаслідок чого утворились ушкодження задньої поверхні тіла.
Таким чином, в результаті вказаних подій ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1755 від 26.05.2016, отримав наступні тілесні ушкодження, відкриту черепно-лицеву травму: відкритий багатоуламковий перелом кісток та хрящів носу; розлитий крововилив під м`якими мозковими оболонками та конвекситальній поверхнею мозку; забійну рану на надпереніссі, переніссі та спинці носу, забійна рана потиличної області справа, п`ять забійних ран слизової оболонки верхньої та нижньої губ, розсічену рану на підборідді, поверхневу розсічену рану у зовнішнього краю лівої очниці; синці, на лобі, більше справа, в області повік обох очей, на спинці на крилах носу, на шкірі слизової оболонки верхньої та нижньої губи, садно в правій виличній області, синці в м які тканини голови, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, однак перебувають у випадковому причинному зв`язку зі смертю. Крім того, локальний перелом грудної клітини на рівні 5 ребер, конструкціонні переломи 4-7 ребер справа по передній підм`язовій лінії, крововиливи в м`яких тканинах в області переломів (мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, в причинному зв`язку зі смертю не перебувають), а також поверхневу забійна рану в проекції ості лівої лопатки, садно в області епігастральній області; синці: на задній поверхні правого передпліччя, на тильній поверхні правої кисті, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задньо-зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, в проекції правої внутрішньої кісточки та першого плюсно-фалангового суглобу, на задній поверхні лівої гомілки в середній третині; садна в області п`ятого пясно-фалангового суглоба, на внутрішній поверхні правої гомілки в нижній третині (кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, в причинному зв`язку зі смертю не перебувають.
При цьому, згідно висновку комісійної судової медичної експертизи № 342/к від 19.09.2017 отримана ОСОБА_11 відкрита черепно-лицьова та внутрішньочерепна травма це єдиний комплекс, в який входять і пошкодження м`яких тканин, і перелом кісток носа, і ушкодження головного мозку, та вказані ушкодження відповідно до зазначеного висновку експертизи не можна розглядати ізольовано один від одного, або як два пошкодження, що виникли одночасно.
Таким чином, ОСОБА_7 , не передбачаючи можливості настання тяжких наслідків у вигляді спричинення смерті іншій особі, хоча повинен був і міг їх передбачити враховуючи фізіологічний стан ОСОБА_11 , який був пов`язаний із сильним алкогольним сп`янінням та загрозою захлинанням кров`ю через сильну кровотечу, умисно наніс удари кулаками лівої та правої рук в ділянку обличчя та ногою в ділянку скули, що супроводжувались кровотечею, тобто, в тому числі своїми умисними діями заподіяв ОСОБА_11 відкриту черепно-лицьову та внутрішньочерепну травму та внаслідок отримання зазначених травм, ОСОБА_11 , лежачи в положенні тіла горілиць, в приміщенні ванної кімнати, через аспірацію крові в дихальні шляхи та ускладненням розвитку механічної асфіксії, помер приблизно о 00 год. 00 хв. з 25.05.2016 на 26.05.2016.

Постановляючи вирок, суд першої інстанції зазначив, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_7 є недоведеним, у зв`язку з чим його було виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , вказує, що вирок суду є незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального правопорушення та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор вважає, що висновки суду є хибними та містять істотні суперечності, судом безпідставно не враховані докази сторони обвинувачення. Вказані порушення призвели до того, що ОСОБА_7 безпідставно був виправданий та не поніс належного покарання, передбаченого кримінальним законодавством України.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора; обвинуваченого і його захисника, які, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали вирок законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст.368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Згідно з ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою суд у вироку зазначає формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

На переконання колегії суддів вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України, ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Суд, проаналізувавши усі докази на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Суд першої інстанції обґрунтував свої висновки, щодо виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 наступними доказами, а саме: показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також документами:

-протоколом огляду місця події від 26 травня 2016 року,

-протоколом огляду трупа від 26 травня 2016 року,

-висновком судово-медичної експертизи № 1755 від 16 червня 2016 року трупа ОСОБА_11 ,

-показами судово-медичного експерта ОСОБА_17 ,
-протоколом проведення слідчого експерименту від 16 серпня 2016 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 ,протоколом проведення слідчого експерименту, поясненнями судово-медичних експертів,

-висновком повторної судово-медичної експертизи № 342-к,
-висновком судово-медичної експертизи № 2013 від 27 травня 2016 року,
-висновком додаткової судово-медичної експертизи № 3271 від 18 серпня 2016 року,
-висновком судово-медичної експертизи речових доказів №446 від 25 липня 2016 року,
-висновком судово-медичної експертизи речових доказів № 349 від 16 серпня 2016 року,
-протоколом огляду від 14 липня 2017 року,
-висновку повторної судово-медичної експертизи № 342-к від 19 вересня 2017 року,
-протоколом проведення слідчого експерименту 16 серпня 2016 року,
-показами судово-медичного експерта ОСОБА_18 ,
-висновком додаткової судово-медичної експертизи № 54-к від 6 березня 2017 року,
Вказані докази повністю відображають картину про обставини події, яка сталась 25 травня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Так, апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом у разі, якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного вироку та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного вироку. В апеляційній скарзі прокурор ще раз цитує докази та доводи із обвинувального акту, яким надана правова оцінка судом, формально виражає незгоду з цією оцінкою доказів, однак не спростовує об`єктивними даними висновки місцевого суду.

Колегія суддів не погоджується з доводами прокурора про те, що суд упереджено та неправомірно взяв до уваги одні докази та необґрунтовано відкинув інші, адже мотиви через які суд відкинув докази обвинувачення вказані у вироку і з ними погоджується колегія суддів.

Доводи апелянта фактично зводяться до двох аргументів:

що інформації, яка міститься у висновку експерта №1755 і його поясненнях наданих в судовому засіданні не виключала можливість отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, наслідком яких стала кровотеча, від ударів обвинуваченого в період часу з 18 до 20 год. 25 травня 2016 року;

що кровотеча, яка виникла від ударів обвинуваченого могла бути причиною механічної асфіксії, що призвело до смерті потерпілого.

Однак навіть з самого змісту вказаних доводів випливає, що обставини на які посилається прокурор носять умовний характер, тобто є припущенням.

Зазначені аргументи в жодному випадку не спростовують версію сторони захисту щодо обставин події отримання потерпілим відкритої черепно-лицьової і внутрішньочерепної травми, яка фактично була причиною смерті, внаслідок падіння у ванній кімнаті.

Як вже зазначалося вище, обвинувачення, має довести винуватість особи поза розумним сумнівом.

Саме для з`ясування об`єктивної картини, усунення суперечностей і протиріч, які містили в собі надані суду докази, за ухвалою суду було проведено додатковий огляд квартири де трапилась подія, а також за клопотанням прокурора призначена повторна експертиза, яка підтвердила можливість отримання тілесних ушкоджень потерпілим за обставин, зазначених підозрюваним в ході проведення слідчого експерименту.

Сукупність же усіх досліджених доказів якщо і не підтверджувала беззаперечно версію сторони захисту, то в більшій мірі свідчило про її імовірність, що в свою чергу вказувало на розумні сумніви версії сторони обвинувачення.

В апеляційній скарзі доводів які б спростовували ці сумніви не наведені.

Прокурор, який приймав участь в судовому засіданні під час апеляційного розгляду звертав увагу, що суд у вирок констатував факт нанесення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості однак при цьому ухвалив виправдувальний вирок, який, на думку прокурора, є незаконним.

З приводу цього колегія суддів зазначає, що суд розглянув провадження дотримуючись вимог ч.1 ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту. ОСОБА_7 інкримінувалося вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України. Питання щодо зміни обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення прокурором, як то передбачено ч.2 ст.337КПК України, під час судового розгляду не ставилось. Відтак суд не міг за власної ініціативи ініціювати питання про притягнення до відповідальності ОСОБА_7 за умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження. На згадані положення процесуального закону суд також обґрунтовано послався при вирішенні клопотання потерпілої ОСОБА_10 про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що виправдувальний вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Підстави для його скасування через наведені в апеляційній скарзі доводи, а також доводи прокурора, які надані під час апеляційного розгляду, відсутні.
Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2019 року, ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_19 Білоконев