Ухвала

03 червня 2019 року
м. Київ
справа № 153/1289/18
провадження № 51-2675 ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2019 року
встановив:
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2019 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 11.03.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000121 по обвинуваченню ОСОБА_4 на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України.
У касаційній скарзі скаржник порушує питання про скасування ухвали Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2019 року та призначення судового розгляду у суді першої інстанції.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

За приписами п. 3 ч.2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується.
Однак, як вбачається зі змісту касаційної скарги, у вступній частині скаржником зазначені судові рішення, які не відповідають змісту мотивувальної та прохальної частини скарги, у скарзі зазначено різні судові рішення Ямпільського районного суду Вінницької області з різними датами.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За приписами п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак, вимоги касаційної скарги ОСОБА_4 до суду касаційної інстанції не узгоджуються з вказаною правовою нормою. Зокрема скаржником ставиться питання про скасування ухвали Вінницького апеляційного суду від 07.05.2019 року та призначення судового розгляду у суді першої інстанції, але не конкретизовано, які вимоги він висуває щодо судового рішення суду першої інстанції та не зазначає це рішення.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, суд

постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2019 року залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків десятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3