1Справа № 335/6704/19 1-кс/335/4206/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2019 року м.Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, клопотання слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000271 від «16» червня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе, Запорізької області, українеця, громадянин України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий;
В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 червня 2019 року, приблизно о 07 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Ford Transit реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Героїв України в м. Гуляйполе, Запорізької області, з боку вул. Базарної, в напрямку вул. Цвітної, зі швидкістю не менше 90 км/год, що перевищує максимально дозволену швидкість в населеному пункті.

В цей же час, у попутному з ним напрямку, попереду нього рухався мопед Honda Dio, без реєстраційного номеру, під керуванням водія ОСОБА_7 .

Під час руху, в районі Т-образного перехрестя вул. Героїв України з пров. Селянським, видимість якого нічим не обмежена, водій ОСОБА_5 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, виїхав на зустрічну смугу руху та безпосередньо перед перехрестям приступив до виконання маневру обгону мопеду Honda Dio, без реєстраційного номеру, під керуванням водія ОСОБА_7 , який в свою чергу почав виконувати маневр лівого повороту в напрямку пров. Селянського.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 2.9 а), 12.4, 12.9 б), 14.6 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306, зі змінами та доповненнями від 10.10.2001, відповідно до яких:

- п. 2.9 «Водію забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

- п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;

- п. 12.9. «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 12.7»;

- п. 14.6. Обгін заборонено:

а) на перехресті.

Невідповідність у діях водія ОСОБА_5 вимогам п.14.6 а) Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_5 рухаючись по зустрічній для себе смузі руху, в районі перехрестя вул. Героїв України з пров. Селянським, допустив наїзд на мопед Honda Dio, без реєстраційного номеру, під керуванням водія ОСОБА_7 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мопеду ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув в кареті швидкої медичної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

16 червня 2019 року, ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КПК.

17 червня 2019 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході проведення якого зафіксовано подію ДТП, слідову інформацію, розташування автомобілю та мопеду, їх пошкодження та стан проїзної частини в місці події;

- протоколом огляду трупу ОСОБА_7 , в ході якого зафіксовано тілесні ушкодження, отримані в результаті ДТП;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який був безпосередніми очевидцем пригоди та який частково пояснив механізм ДТП.

Беручи до уваги вищезазначене, наразі виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходи у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами або без такого, а згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 : може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Крім того, ОСОБА_5 усвідомлює те, що вчинив кримінальне правопорушення, яке має незворотний характер, оскільки шкода, яка була завдана потерпілим, не може бути усунена. Перебуваючи на волі він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме встановленню істини по справі.

На підставі вищезазначеного органом досудового розслідування відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування.

Зокрема, вищевказаний ризик також підтверджуються тим, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків та офіційного місця роботи. Все вказане не виключає можливість переховування його від органів досудового розслідування та суду.

При обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, необхідно взяти до уваги те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, зможе вплинути на обставини, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме, шляхом незаконного впливу на потерпілих та свідків, шляхом погроз, вмовляння тощо, може схилити останніх давати неправдиві показання відносно механізму пригоди, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, варто враховувати й те, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого про явку до органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином, наприклад впливати на швидкість проведення досудового розслідування (затягувати його проведення) мотивуючи неможливістю своєї явки будь яким чином, що являється ризиком, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 вчинив дане кримінальне правопорушення перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, та через яку наступили тяжкі наслідків (смерті потерпілого), що являється ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та відсутність стійких соціальних зв`язків (родини) та контролю за виконанням підозрюваним такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування;

- особи, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні;

- відсутність таких осіб, постійного місця роботи та джерела доходів унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави;

- тяжкість вчиненого кримінального правопорушення унеможливлює застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З метою забезпечення дієвості інституту заходів забезпечення кримінального провадження найбільш доцільним буде обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

У судовому засіданні слідчий у повному обсязі підтримав клопотання та посилалась на обставини, які у ньому були викладені, додавши, що обґрунтованість підозри підтверджується наявними у кримінальному провадженні допустимими доказами, у тому числі і перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просить його задовольнити, на підставах викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили відмовити у задоволенні клопотання з підстав необґрунтованості підозри та недоведеності ризиків, просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що 16.06.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за №0000271.
Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого, за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України.
До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження. В клопотанні є підпис підозрюваного та захисника щодо вручення копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також копій матеріалів. Таким чином, враховуючи, що підозрюваного доставлено до слідчого судді 18.06.2019 року о 14-00 годині, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.06.2019 року ОСОБА_5 був затриманий 16.06.2019 року 13 годині 30 хвилин відповідно до ст.208 КПК України без ухвали слідчого судді. Саме час 13 година 30 хвилин 16.06.2019 року є моментом затримання ОСОБА_5 у розумінні вимог ст.209 КПК України.
17.06.2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, наявними у справі допустимими доказами.
Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р.).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення слідує, що у справах, де особа підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений у ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, підозрюється у скоєнні злочину, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання від трьох до восьми років, крім того, згідно повідомлення про підозру, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 і суспільний резонанс справи, обставини вчинення злочину, в сукупності, на думку слідчого судді дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність слідчим і прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 зокрема те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не має джерела доходу, непрацевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків підтверджують наявність зазначених вище ризиків.

Посилання сторони захисту на можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу більш м`якого суддя вважає безпідставним.

Щодо посилання захисника на неналежність доказів у кримінальному провадженні, зокрема щодо перебування ОСОБА_5 на момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння, то слідчий суддя зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Частиною 4 статті 183 КПК України передбачений вичерпний перелік, коли суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному випадку.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог клопотання, з огляду на що клопотання слідчого підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Керуючись ст.ст.3, 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000271 від 16 червня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 14.08.2019 року включно, без визначення розміру застави, який обчислювати з 16.06.2019 року, з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислюється з моменту його фактичного затримання з 13-30 години 16 червня 2019 року.
Строк дії ухвали слідчого судді закінчується 14 серпня 2019 року.
Копії ухвали для її виконання направити начальникові Запорізького слідчого ізолятору Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області.
Копію ухвали вручити підозрюваному та захиснику негайно після її проголошення.
Ухвалу постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено резолютивну частину у судовому засіданні 18 червня 2019 р.
Повний текст ухвали виготовлений і оголошений 18 червня 2019 р. о 16:45год.
На ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1