Дата документу 09.10.2019 Справа № 310/8727/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1249/19
Єдиний унікальний № 310/8727/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 125 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002835 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Магістральне, Казачинсько-Ленінського району, Іркутської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 травня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , вказує, що він повністю визнав себе винним у скоєному злочині, розкаявся та просив суд його строго не карати. Крім того, має постійне місце проживання, задовільно характеризується за місцем мешкання, працює не офіційно, допомагав слідству і суду розібратися в ситуації та встановити істину у справі, наміру ухилятися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність не має. Просить змінити вирок Бердянського міськрайонного суду в Запорізькій області від 07 травня 2019 року по справі № 310/8727/18, 1-кп/310/208/19 в частині призначеного йому, ОСОБА_6 покарання у виді 100 годин громадських робіт, застосувавши ст. 69 КК України та призначивши йому за ч.1 ст.125 КК України покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят мінімумів доходів громадян, так як покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий просить залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення; перевіривши матеріали провадження колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді ста годин громадських робіт. Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався. Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. (три тисячі гривень).

Згідно з вироком, 23 серпня 2018 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, знаходячись на перехресті вулиць Італійської та Привокзальної в місті Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_6 діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_9 підійшов до автомобіля «Део Ланос» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . На водійському сидінні вказаного автомобіля знаходився ОСОБА_9 , якому ОСОБА_6 , з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень, наніс два удари кулаком в ліву частину голови, чим спричинив потерпілому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №299 від 05 вересня 2018 року, тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, забійної рани слизової рота лівої букальної області до 0,3 см. в діаметрі, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 125 КК України.

Доводи апелянта про застосування до нього ст. 69 КК України для призначення йому покарання у виді штрафу, є необґрунтованими, оскільки санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено, зокрема покарання у виді штрафу, а тому необхідності у застосуванні ст. 69 КК України у даному випадку, немає.

Доводи апелянта про те, що суд призначив занадто суворе йому покарання, є також необґрунтованими, з погляду на наступне.

За змістом ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, передбачені такі види покарань, як штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадські роботи на строк до двохсот годин або виправні роботи на строк до одного року.

При розгляді кримінального провадження суд першої інстанції достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 покарання у виді штрафу не знайшов, оскільки останній офіційно не працює.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для подальшого пом`якшення ОСОБА_6 призначеного йому судом першої інстанції покарання, зокрема у зв`язку з тим, що він має постійне місце проживання, задовільно характеризується за місцем мешкання, з 03.10.2019 року працює в СФГ «Камінець», допомагав слідству і суду розібратися в ситуації та встановити істину у справі, оскільки останній під час досудового слідства притягувався до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство (а.с. 108), потерпілий наполягає на суворому покаранні для останнього, а тому призначене судом покарання у виді 100 годин громадських робіт, є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 травня 2019 року відносно ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення.
Судді: