печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна.

Обґрунтовуючи подане клопотання сторона обвинувачення вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 000466 від 25.05.2019 за фактом заволодіння шляхом обману правом на нерухоме майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Прокурор у клопотанні вказує, що невстановлені досудовим розслідування особи, у тому числі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу та державний реєстратор комунального підприємства, діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинили корисливий злочин проти власності при наступних обставинах.

Так, 10.07.2018 відповідно до правочину, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 право власності на об`єкти нерухомого майна:

- земельна ділянка, площею 0,18 га, кадастровий номер :01:009:0651, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка, площею >#$260 га, кадастровий номер :01:009:0995, за адресою:

АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ).

Також на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2976 від 09.07.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 право власності на об`єкти нерухомого майна:

- трьохсекційна група відпочинкових котеджів, загальною площею 495,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельна ділянка, площею 0,0600 га, кадастровий номер :22:002:1246, за адресою: Івано-Франківська область, м. Яремче, с. Поляниця, зареєстровано за ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2 ).

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0002986, на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 24.01.2019 (справа № 757/2978/19-к) на зазначене вище нерухоме майно накладено арешт, про що 19.02.2019 внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Державного земельного кадастру.

Водночас встановлено, що у період часу з 18.04.2019 по 25.04.2019 невстановлені досудовим розслідуванням особи, оминаючи наявність обтяження згідно зазначеного вище рішення суду, внесли до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Державного земельного кадастру відомості про зміну права власності на вказане нерухоме майно. Підставою для внесення вказаних змін став договір № 1 відступлення прав за Іпотечними договорами від 18.04.2019 (сторони: ОСОБА_7 -новий іпотеко держатель та ПАТ «Українська інноваційна компанія» код 05839888 - первісний іпотекодержатель), нотаріальне посвідчення якого здійснено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 660.

Як вбачається зі встановлених обставин, з укладенням цього договору про відступлення права вимоги за кредитним договором від 29.07.2014 № 196, відбулася заміна кредитодавця - банку, який є фінансовою установою (первісним іпотекодержателем), що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, який не є юридичною особою та фінансовою установою, а тому не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Таким чином, невстановлені досудовим слідством особи придбали право на майно що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом обману в особливо великих розмірах використовуючи при цьому завідомо підроблені документи.

Предметом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України є чуже майно, яке було звернено на власну користь шляхом обману або зловживання довірою.

Таким чином, зазначене вище нерухоме майно є предметами вчинення кримінального правопорушення невстановлених осіб та об`єктом кримінально протиправних дій останніх.

У ході досудового розслідування кримінального провадження заявник набув статусу потерпілого.

Будучи допитаним як потерпілий ОСОБА_4 повідомив про заволодіння правом власності на зазначене вище нерухоме майно ОСОБА_7 .

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,18 га, кадастровий номер :01:009:0651, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0260 га., кадастровий номер :01:009:0995, за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, вул. Авіаторів; трьохсекційну групу відпочинкових котеджів, загальною площею 495,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий номер :22:002:1246 зареєстровано за ОСОБА_9

18 червня 2019 року зазначене вище нерухоме майно право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_9 визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000466.

Метою арешту є забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна та збереження речових доказів, що відповідає вимогам п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України.

В судове засідання прокурор не з`явився. До суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує, просить задовольнити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Аналіз вище зазначених норм закону вказує, що у разі розгляду клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя повинен перевірити доводи поданого клопотання щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до мети, яку зазначає слідчий чи прокурор у своєму клопотанні.

При цьому, визначення мети арешту, яка передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, та обґрунтування її наявності, є обов`язковою.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно положенням до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

18 червня 2019 року майно, на арешті якого наполягає орган досудового розслідування, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000466.

Окрім цього, санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачає конфіскацію майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Відповідно до ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації майна, як виду покарання.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на наступні об`єкти нерухомого майна:

- житловий будинок АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14);

- земельна ділянка, площею 0,18 га, кадастровий номер :01:009:0651, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14);

- земельна ділянка, площею 0,0260 га, кадастровий номер :01:009:0995, за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, вул. Авіаторів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14);

- земельна ділянка, площею 0,0600 га, кадастровий номер :22:002:1246, за адресою: Івано-Франківська область, м. Яремче, с. Поляниця (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10);

- трьохсекційна група відпочинкових котеджів, загальною площею 495,0 кв.м., за адресою: Івано-Франківська область, м. Яремче, с. Поляниця, участок Щивки, буд. 2/91 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10).

Заборонити розпорядження даними об`єктами нерухомого майна.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1