КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 11.04.2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання :
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 6 років;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Буча Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
До призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ірпінського міського суду Київської області від 06.05.2015 р., та визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він приблизно о 10 год. 00 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись на зупинці транспортних засобів, біля приміщення лотереї «Лото», що по вул. Жовтневій в м. Буча Київської області, помітив у потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон марки «MEIZU М5 NOTE 16 Gb Grey», який знаходився у зовнішній кишені його куртки, після чого в нього виник умисел на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 , поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Реалізовуючи зазначений злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, перебуваючи в тому ж місці та в той же час, наблизився до потерпілого ОСОБА_6 та висунув йому усну вимогу віддати мобільний телефон та одразу лівою рукою схопив потерпілого за зовнішню кишеню куртки, де знаходився мобільний телефон останнього. Після відмови ОСОБА_6 наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, в результаті чого потерпілий впав на землю. Оскільки ОСОБА_6 чинив опір, ОСОБА_8 присів зверху на нього та обома руками наніс йому декілька ударів в область голови, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя та здоров`я. Потім, скориставшись тим, що ОСОБА_6 ненадовго втратив свідомість, заволодів його мобільним телефоном марки «MEIZU М5 NOTE 16 Gb Grey», вартістю 2541,67 грн., з місця злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 18.12.2017 р., близько 15 год 00 хв, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 зайшли на неповністю огороджену земельну ділянку по АДРЕСА_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_10 , де мали намір викрасти металеву тачку. В цей час у вікні будинку, який знаходився на цій земельній ділянці, вони побачили двох малолітніх дітей, після чого, постукали у вхідні двері, а коли двері відчинились, зайшли в будинок, попросивши у малолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 попити води та мобільний телефон.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою відведення уваги з боку малолітніх, попросили їх принести води та мобільний телефон, щоб зателефонувати батькам. Коли діти пішли на кухню та на другий поверх, ОСОБА_7 , користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до підсобного приміщення вищевказаного будинку, де взяв набір інструментів, які знаходились в спеціальному ящику чорного кольору марки «DEXTER», вартістю 786,10 грн., і належали потерпілому ОСОБА_10 . З цим набором інструментів ОСОБА_7 попрямував до вхідних дверей будинку, біля яких на нього очікував ОСОБА_8 , який взяв вказаний ящик з інструментами. Однак, в цей момент вони були помічені малолітніми ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які почали вимагати повернути батьків ящик з інструментами. Не реагуючи на такі зауваження з боку малолітніх, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 покинули приміщення вказаного будинку з викраденим майном та розпорядились ним на власний розсуд.

Захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині правової кваліфікації, а саме перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 186 КК України на відповідну частину ст. 125 КК України, а також з ч. 3 ст. 186 КК України на відповідну частину ст. 185 КК України, а дії ОСОБА_7 перекваліфікувати з ч. 3 ст. 186 КК України на відповідну частину ст. 185 КК України.
На обґрунтування поданої апеляційної скарги, ОСОБА_9 зазначає, що суд першої інстанції, засуджуючи ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, поклав в основу обвинувачення лише показання потерпілого ОСОБА_6 , не надавши оцінки іншим доказам, які вказують на наявність конфлікту між потерпілим, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та відсутність умислу на заволодіння майном останнього. Також вказує, що вирок в частині визнання винуватості обвинувачених за ч.3 ст. 186 КК України є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки не доведено наявність кваліфікуючої ознаки проникнення в житло, адже встановлено, що обвинувачені потрапили до приміщення за добровільною згодою мешканців, не застосовуючи протизаконні методи. Наявність кваліфікуючої ознаки відкрите заволодіння майном також залишилось недоведеною.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеннні їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив надані сторонами докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах показаннях потерпілого ОСОБА_6 , проколі прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинення правопорушення, протоколі огляду місця вчинення злочину, протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , видатковій накладній, яка підтверджує придбання ОСОБА_6 мобільного телефону марки «MEIZU М5 NOTE 16 Gb Grey», протоколі пред`явлення ОСОБА_6 осіб для впізнання, протоколі пред`явлення осіб для впізнання працівниці ломбарду ОСОБА_13 , протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , висновку експерта № 12-4/510 від 27.02.2018 щодо ринкової вартості предмету злочину, висновку експерта № 18 від 14.02.18 щодо характеру та тяжкості спричиненого ОСОБА_6 тілесного ушкодження.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах показаннях потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , протоколі прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення, свідоцтві про право власності на будівлю, протоколі огляду місця вчинення злочину, протоколі огляду приміщення, протоколах пред`явлення осіб для впізнання свідкам ОСОБА_11 і ОСОБА_14 , протоколах слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , висновку експерта № 12-4/511 від 27.02.2018 щодо ринкової вартості предмету злочину.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_8 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень
При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у справі та зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, обґрунтовано дійшов висновку про неправдивість показань ОСОБА_8 в тій частині, що він не мав наміру на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 , а удари наносив через образи з боку потерпілого.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та правильно кваліфікував їхні дії.
Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_8 і ОСОБА_7 ознак проникнення до житла та таємного характеру їхніх дій під час викрадення набору інструментів з будинку потерпілого ОСОБА_10 є безпідставними, адже в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , зайшовши на прибудинкову територію з метою заволодіння чужим майном, незаконно проникли в будинок шляхом обману малолітніх дітей, які викрили їхні злочинні дії та просили повернути викрадене майно.

Підстав ля дослідження доказів в судовому засіданні апеляційного суду колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для скасування вироку або його зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 11.04.2019 щодо ОСОБА_8 і ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3