Провадження № 1-кп/161/211/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 06 серпня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000201, що надійшов з прокуратури Волинської області 03.07.2018 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого лікарем-рентгенологом КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» , не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 16 червня 2018 року близько 06.38 год., знаходячись поблизу службового автомобіля Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «Тойота Приус», державний реєстраційний номер «2992», на паркувальному майданчику, який розташований по проспекту Перемоги, 21 м. Луцьк Волинської області, умисно, бажаючи уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, надав неправомірну вигоду в сумі 600 гривень інспектору роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_6 , за не притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Так, відповідно до Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 326о/с від 23.08.2017 ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідно до п. 2.1 посадової інструкції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції №4/1 від 05.01.2016, поліцейський патрульної поліції відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби здійснює: «…безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення ... контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки..; самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством; припинення виявлених … адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права та повноваження…; розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством….»

Відповідно до п. 2.2 вищевказаної інструкції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульний поліцейський під час несення служби здійснює також: «організацію безпечного та безперешкодного дорожнього руху; контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху правил… діючих у сфері безпеки дорожнього руху; заходи із забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі тимчасове затримання транспортних засобів і доставлення їх на спеціальні майданчики чи стоянки; профілактику, попередження та припинення … адміністративних правопорушень у сфері дорожнього руху».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи Національної поліції віднесено до правоохоронних органів.

Таким чином, інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_6 являється службовою особою правоохоронного органу у зв`язку з постійним виконанням ним функцій представника влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями.

Так, інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_6 разом із старшим інспектором сектору реагування патрульної поліції Горохівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , який перебував на стажуванні в Управлінні патрульної поліції у Волинській області, відповідно до розстановки сил та засобів роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, затвердженої начальником вказаного Управління, заступили на чергування по патрулюванню м. Луцьк Волинської області з 19.00 год. 5.06.2018 до 07.00 год. 16.06.2018, в складі екіпажу на патрульному автомобілі «Тойота Приус», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" та роздавальної відомості від 15.06.2018, патрульний поліцейський ОСОБА_6 був оснащений нагрудною відеокамерою № 4232.

Так, 16 червня 2018 року, близько 06.00 год., в м. Луцьк Волинської області під час несення служби, патрульним екіпажем в складі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на патрульному автомобілі «Тойота Приус», д.р.н. « НОМЕР_1 », було виявлено факт порушення вимог дорожнього знаку 3.24, зазначеного у Додатку 1 до Правил дорожнього руху України (далі ПДР), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1308 від 10 жовтня 2016 року, водієм легкового автомобіля марки «MAZDA-6», д.р.н. « НОМЕР_2 », що рухався по проспекту Перемоги, який здійснив розворот в забороненому місці.

Після виявлення адміністративного правопорушення даний автомобіль працівниками поліції було зупинено на паркувальному майданчику, що по пр. Перемоги, 21 м.Луцька Волинської області. Після чого водію автомобіля «MAZDA-6» д.р.н. « НОМЕР_2 » - ОСОБА_4 патрульним поліцейським ОСОБА_6 повідомлено суть скоєного ним правопорушення та озвучено вимогу про надання відповідних документів для складання постанови про вчинене адміністративне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 , умисно, бажаючи уникнути адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, висловив пропозицію службовій особі Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП НП України ОСОБА_6 про надання неправомірної вигоди (грошових коштів) за не винесення щодо нього постанови про адміністративне правопорушення за порушення ПДР.

Після попередження працівником правоохоронного органу ОСОБА_6 ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди, обвинувачений, вже будучи попередженим про кримінальну відповідальність, продовжуючи свої протиправні дії щодо пропозиції та надання неправомірної вигоди за вчинення службовою особою правоохоронного органу дій з використанням наданих такій службовій особі влади та повноважень, дістав зі свого гаманця грошові кошти в сумі 400 гривень, поклав їх на багажник службового автомобіля «Тойота Приус», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

Не зважаючи на заперечення та повторне попередження патрульного поліцейського ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди, обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, дістав зі свого гаманця ще одну купюру номіналом 200 гривень та поклав до загальної суми грошових коштів, які підсунув до патрульного поліцейського ОСОБА_6 , таким чином, надавши останньому неправомірну вигоду в сумі 600 гривень, з метою уникнення адміністративної відповідальності за порушенням ним ПДР.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України, а саме - пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав. Суду дав показання про те, що 16 червня 2018 року у ранкову пору завіз свою сестру на Залізничний вокзал м.Луцька, а повертаючись додому отримав повідомлення від медичної сестри про можливу необхідність огляду ургентного хворого, тому змінив свій маршрут та здійснив поворот на пр.Перемоги, вважаючи, що зробив це у межах ПДР, так як жодних обмежувальних або ж забороняючих такий рух знаків не бачив. При цьому, його діями не була створена аварійна обстановка, нікому з водіїв цей маневр не зашкодив, так як рух був вільним. Через кілька метрів його наздогнали працівники патрульної поліції та повідомили про порушення, яке він допустив. З метою переконатись у здійсненому ним порушенні ПДР він поїхав з поліцейськими на місце його вчинення та переконався, що там наявний знак, який такий маневр забороняв. Оскільки він поспішав на роботу (після отриманого виклику від медичної сестри, який, як він пояснив є попереджувальним, так як екстреність виникає з моменту повідомлення лікарем, а такий дзвінок він отримав дещо згодом), тому просив поліцейського обмежитись зауваженням і відпустити. Оскільки поліцейський наполягав на складенні постанови, називав, при цьому, приблизну суму штрафу (425 грн), а він поспішав на роботу (оскільки вже в цей час отримав повідомлення по телефону від лікаря про необхідність термінового обстеження ургентного пацієнта), тому він спочатку просив поліцейських проїхати з ним на приймальне відділення лікарні, щоб після огляду пацієнта скласти постанову, а потім (оскільки поспішав) - оплатив штраф на місці, надавши приблизно таку суму, яка називалась поліцейським у якості штрафу. Поліцейський попереджав його про кримінальну відповідальність, однак він не розумів, що таке неправомірна вигода і думав, що діє у межах закону, оплачуючи штраф на місці, так як раніше ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності. Категорично зазначив, що кошти давав поліцейському як штраф за порушення ПДР, оплачуючи його на місці, а не за те, щоб він не складав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. В зв`язку з відсутністю у його діях умислу на вчинення кримінального правопорушення, просив його виправдати.

Не зважаючи на невизнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само наданні такої вигоди за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду доказами.
Так, свідок ОСОБА_6 суду дав показання, що під час патрулювання в складі екіпажу «102», рухаючись по пр.Перемоги м.Луцька, помітив порушення ПДР водієм автомобіля Мазда 6 темного кольору. Після зупинки даного автомобіля водія повідомлено про порушення ним ПДР, зокрема, порушення знаку розвороту. Оскільки останній заперечував факт порушення ПДР, тому вони разом поїхали на місце, пересвідчились у наявності такого знаку, після чого повернулись на місце зупинки автомобіля, де ним було перевірено документи водія та виявлено відсутність страхового полісу. Після чого, водію було повідомлено про те, що відносно нього буде винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 та ч.1 ст.122 КУпАП України. Для складання постанови він запропонував ОСОБА_4 пройти до службового автомобіля, після чого ним було запропоновано неправомірну вигоду, за не складання відносно нього постанови. ОСОБА_4 поклав на багажник автомобіля грошові кошти, після чого йому було повідомлено про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди. Не зважаючи на відповідне попередження, ОСОБА_4 , не припиняючи своїх дій, ще дістав грошові кошти та, разом з попередніми загальна сума яких становила 600 грн., намагався підсунути під планшет. Після чого ним про дану подію було повідомлено керівництво та викликано слідчо-оперативну групу.

Свідок ОСОБА_7 суду дав показання, що 16.06.2018 в м.Луцьку, під час стажування, перебуваючи в наряді з патрульним ОСОБА_6 , ними було виявлено автомобіль Мазда 6, що рухався по пр.Перемоги м.Луцька з порушенням ПДР. Після зупинки автомобіля патрульний ОСОБА_6 пішов до водія, а через хвилин 10 покликав його. Підійшовши до автомобіля чув, як водій ОСОБА_4 пропонував надати неправомірну вигоду в якості «подяки» і також, під час розмови повідомляв, що поспішає до лікарні, бо працює лікарем і пацієнту необхідна його допомога. Бачив як він надав грошові кошти в сумі 400 грн, поклавши їх на капот поліцейського автомобіля, де ОСОБА_6 почав складати постанову. Водія було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу неправомірної вигоди. Після чого, водій знову почав просити, щоб його відпустили, бо він дуже поспішає і поклав на капот поліцейському ще 200 грн. Після чого було викликано слідчо-оперативну групу.

Правовий статус ОСОБА_6 як службової особи, представника влади та правоохоронного органу підтверджується наказом начальника ВКЗ УПП у Волинській області ДПП від 23.08.2017 № 326 о/с, Законом України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», згідно ст.2 якого, органи Національної поліції віднесено до правоохоронних органів. Окрім того, відповідно до Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції №4/1 від 05.01.2016 (п.2.1, 2.2), постійно виконує функції представника влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями.

Відповідно до розстановки сил та засобів роти №3 УПП у Волинській області з 19.00 год. 15.06.2018 по 07.00 год. 16.06.2018 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 перебували на чергуванні в складі екіпажу «Цунамі101-102 (А), борт «2992».

Таким чином, вказаним стверджується факт виконання 16.06.2018 працівниками поліції, в момент виявлення факту порушення обвинуваченим ОСОБА_8 ПДР, своїх службових повноважень та наявність у них таких повноважень.

З протоколу огляду місця події від 16.06.2018 (з доданими фототаблицями) вбачається, що в присутності понятих було оглянуто паркувальний майданчик по пр. Перемоги, 21 м.Луцька Волинської області, де наявний автомобіль «MAZDA-6», д.р.н. « НОМЕР_2 », службовий автомобіль працівників поліції н.з.2992. Окрім того, під час огляду речей, наданих гр. ОСОБА_4 , встановлено наявність при ньому гаманця з грошовими коштами, серед яких - гроші в сумі 600 грн, які він, зі слів працівників поліції, пропонував їм в якості неправомірної вигоди за не складання постанови про адміністративне правопорушення, а після їх відмови заховав назад у гаманець. Під час огляду місця події гаманець із наявними у ньому грошовими коштами вилучено та поміщено у спецпакет №4228888.

Гаманець з грошовими коштами постановою від 16.06.2018 - визнано речовими доказами та залишено у матеріалах провадження.

Згідно відомості від 15.06.2018 патрульний поліцейський ОСОБА_6 отримав нагрудну камеру №4232, що засвідчено його особистим підписом.
З протоколу огляду предмету від 16.06.2018 вбачається, що в службовому кабінеті №41 СУ ГУНП у Волинській області оглянуто нагрудний відеореєстратор чорного кольору, з маркувальним серійним позначенням №DM4232. Згідно постанови від 16.06.2018 вказаний відеореєстратор визнано речовим доказом та повернуто патрульному поліцейському ОСОБА_6 .
Вказаний реєстратор зареєстрований в реєстрі ООВ, термін його дії з 19.08.2015, що стверджується сертифікатом дослідження конструкції з додатком до нього.
З протоколу огляду від 21.06.2018 (з доданими фототаблицями) дослідженому безпосередньо в судовому засіданні вбачається, що було оглянуто диск, на якому зафіксовано, зокрема, о 06 год. 37 хв. 16.06.2018 факт висловлення ОСОБА_4 пропозиції та надання неправомірної вигоди поліцейському ОСОБА_6 в сумі 600 грн за не складення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення.
Даний диск був предметом безпосереднього дослідження інформації, наявної на ньому у судовому засіданні, шляхом її перегляду усіма учасниками. При цьому, судом встановлено, що працівником поліції, перед складанням протоколу водію було роз`яснено права та обов`язки (на що той відповів «… знаю свої права…»), останній як на самому початку розмови, так і протягом усієї розмови натякає на те, що - «…може подякувати…», «… пропонує порозумітись…», поліцейський, при цьому, щоразу відмовляється та попереджає про фіксування подій та розмови та нагрудну відеокамеру, на що обвинувачений не реагує та продовжує «…що з мене…», «….я гарно подякую, кажу ще раз…», «… є бажання подякувати….», після чого поліцейський знову просить пред`явити посвідчення водія для складення постанови, на що обвинувачений заявив «…не складно оплати штраф, я залишу на цьому місці…», після чого поліцейський повторно попереджає про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправомірної вигоди, однак водій обвинувачений ОСОБА_8 продовжує наполягати «…просто залишу…», після чого пропонує, тримаючи у руках відкритий гаманець, сісти в службовий автомобіль, щоб «…з`ясувати всі питання», після чого поліцейський повторно пред`являє вимогу про надання посвідчення водія для складання постанови, на що обвинувачений відповідає «…давайте порозуміємось…». Після вчинення усіх цих дій, після того, як поліцейський починає складати постанову, кладе грошові кошти в сумі 400 на капот, зазначаючи «…штраф на місці…», після чого, будучи повторно попередженим про кримінальну відповідальність поліцейським, зазначив «…мені додати?...», після чого поклав ще 200 грн., а почувши, що поліцейський повідомляє керівництво про цю подію, забрав гроші та поклав назад у гаманець. При цьому, на протязі усієї розмови з початку зупинки до моменту, коли поліцейський вже почав складати постанову, а обвинувачений надавати кошти, він не зазначав про необхідність термінової явки на роботу. Однак, якщо така необхідність і була, що вбачається з письмового повідомлення КЗ «Луцька міська клінічна лікарня», то вона з`явилась з 6.25 год.
Посилання сторони захисту на переривання запису саме о 6.25 год, тобто з моменту поступлення даного дзвінка, в зв`язку з чим він і не був спеціально зафіксований на камеру не заслуговує на увагу, оскільки з моменту продовження фіксації 6.29 год. і до 6.41 год. обвинувачений, пропонуючи у різні способи неправомірну вигоду (шляхом подяки, так званого штрафу, надання коштів), жодного разу не говорить про терміновий виклик, і лише після відповідного дзвінка, який, згідно запису відеокамери зафіксовано о 6.41 год. заявив про ургентного хворого.
Натомість, переривання запису відеокамери пояснено її вмиканням працівником поліції у ручному режимі, в зв`язку з закінченням терміну її зарядження, що, зважаючи на день та час її отримання та фактичне закінчення зміни чергування, заслуговує на увагу. При цьому, клопотання щодо проведення відповідних експертиз (щодо ознак монтажу), від сторони захисту не надходило, а тому, відповідно до ст.85,86 КПК України, суд вважає інформацію, наявну на ньому належним та допустим доказом та кладе її в основу даного вироку.
Таким чином, судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не пропонував поліцейському неправомірної вигоди, не надавав таку вигоду за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, оскільки вони є суперечливими (суперечать дослідженим доказам у справі), не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення.

Посилання сторони захисту та обвинуваченого, на відсутність у його діях умислу на вчинення кримінального правопорушення, оскільки той не знав, що таке неправомірна вигода та бажав сплатити штраф на місці вчинення правопорушення і зробив це, так як не був обізнаний з порядком його сплати також не заслуговує на увагу з наступних підстав.

Так, злочином, як і будь-яким правопорушенням, є певна поведінка або вчинок особи, в якому виявляється його свідомість та воля. Юридичний обов`язок особи діяти у певних межах випливає з закону, іншого нормативного акта, а можливість діяти визначається особою відповідно до конкрентних обставин та характеристики особи. Обов`язковість діяння як ознака злочину означає, що думки, погляди, переконання, знайшли своє вираження у конкретній дії і вони містять ознаки кримінального правопорушення, визначеного КК України. Так, пропонуючи та надаючи поліцейському грошові кошти, навіть не знаючи (не маючи юридичної освіти), що така дія називається, згідно норм КК України «неправомірна вигода», обвинувачений, зважаючи на його інтелектуальний розвиток (наявність вищої освіти, того, що він працює лікарем), на думку суду, безумовно розумів, що діє незаконно та усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо їх допускав, однак, зважаючи на так звану «ментальність» та усталену суспільну думку, бажав у такий спосіб уникнути негативних наслідків особисто для себе. Що стосується його необізнаності щодо порядку сплати штрафу, то таке пояснення також не заслуговує на увагу, оскільки штраф це стягнення, яке накладається певною посадовою особою, порядок його оплати виключно по відповідних реквізитах у відповідних установах, чого також не міг не знати обвинувачений, зважаючи на той же інтелектуальний розвиток та специфіку його роботи.

Такі показання обвинуваченого суд розцінює виключно як спосіб його захисту та намагання, у такий спосіб, уникнути відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дані ними безпосередньо в судовому засіданні є послідовними, відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими та речовими доказами (з дослідженою на них інформацією), які, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду, наданні такої вигоди за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, кваліфікуючи його дії за ст. 369 ч.1 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст.66, 67 КК України, суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому не визнав, а тому і не розкаявся у вчиненому, не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, працевлаштований, тому суд призначає покарання в межах санкції ст. 369 ч.1 КК України, у виді штрафу.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, залишити у матеріалах кримінального провадження та конфіскувати в дохід держави.

Вирішуючи долю речових доказів у вигляді грошових коштів в сумі 600 грн., суд вважає за необхідне застосувати ст. 96-1 КК України, тобто застосувати спеціальну конфіскацію, оскільки вони були предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді від 22.06.2018, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України зняти.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 ч.1 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі семисот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12 750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

-оптичний диск, який 20.06.2018 надійшов з управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції залишити у матеріалах кримінального провадження;

-відеореєстратор DM4232, яким 16.06.2018 був оснащений патрульний поліцейський ОСОБА_6 та після огляду повернуто ОСОБА_6
-грошові кошти в сумі 600 гривень, що знаходяться у гаманці та передані на зберігання у матеріали провадження та знаходяться у СУ ГУНП у Волинській області, відповідно до ст.ст.96-1, 96-2 КК України, конфіскувати в дохід держави, як предмет неправомірної вигоди;

-гаманець з грошовими коштами (купюрами по 100 та 200 гривень) та 280 грн, який 16.06.2018 був вилучений під час проведення огляду місця події, що знаходиться на зберіганні у матеріалах провадження в СУ ГУНП у Волинській області повернути законному володільцеві ОСОБА_8 .

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді від 22.06.2018 - на гаманець та грошові кошти в сумі 3000 грн (купюрами по 100 та 200 грн) та 280 грн, які знаходились у ньому зняти.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1