Головуючий у 1 інстанції Пустовойт Т.В.
Суддя-доповідач Куракова В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Куракової В.В.

суддів Гришина Г.А., Сєдих А.В.

за участю:

секретаря судового засідання Параскєвіної Н.П.

прокурора Ящука О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000059 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_1 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 червня 2019 року, яким

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, маючого на утриманні 3 неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини А0989, сапера інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення, у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч. 4 ст. 407 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 (двох) місяців арешту з утриманням на гауптвахті Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним за вчинення злочину при наступних обставинах.

ОСОБА_1 , будучі військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовій частині польова пошта А0989, проходячи службу на посаді сапера інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, 10.04.2018 року без поважних причин самовільно залишив місце служби у Кальміуському районі м. Маріуполя та ухилявся від проходження військової служби без поважних причин до 05.03.2019 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_1 вказує, що вирок незаконний внаслідок суворості призначеного покарання. Звертає увагу, що має позитивні характеристики, має мати похилого віку та утримує трьох неповнолітніх дітей, на диспансерних обліках не перебуває, є учасником бойових дій, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Просить вирок суду першої інстанції відносно нього скасувати, застосувати відносно нього положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.

Прокурором були подані заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, в яких прокурор вказує, що вирок суду законний та обґрунтований. Судом першої інстанції було взято до уваги особистість обвинуваченого та дані про його особу та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тому вимоги апеляційної скарги є недоречними. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вирок суду без змін.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_1 надав до суду заяву, в який просив розглянути його апеляційну скаргу за його відсутності, вирішити апеляційну скаргу на розсуд суду.

Прокурор просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 та правильність кваліфікації його дій в апеляційному порядку не оскаржуються.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо застосування до ОСОБА_1 положень ст.ст. 75, 76 КК України колегія суддів відмічає наступне.

Наведені доводи апеляційної скарги стосовно призначеного покарання зводяться до незгоди з висновками суду щодо оцінки даних, що характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_1 .. Разом з тим, незгода сторони з оцінкою суду не доводить явної несправедливості покарання, що відповідно до ст. 414 КПК України може стати підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції.

Доводів, що свідчили б про явну несправедливість покарання, в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно ст. 65 КК України та правових позицій, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Врахування даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є учасником бойових дій (27), на диспансерних обліках не перебуває (а.с. 32), має на утриманні трьох неповнолітніх дітей (а.с. 33), має посередню службову характеристику за період проходження військової служби в 2018 році (а.с. 22), має позитивну службову характеристику за період проходження військової служби у 2019 році (а.с. 34), за час проходження військової служби має сувору догану (а.с. 24), дало можливість суду першої інстанції прийняти рішення про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_1 положень ст. 69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 4 ст. 407 КК України.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_1 в частині застосування положень ст. 75 КК України відносно нього, адже ОСОБА_1 вчинив злочин, об`єктом якого є встановлений порядок проходження військової служби, який зобов`язує військовослужбовців строкової служби постійно перебувати в розташуванні військової частини чи місця служби, а офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців за контрактом - у службовий час і не залишати їх без дозволу відповідного начальника, а враховуючи, що даний злочин було вчинено в умовах особливого періоду, що певним чином позначається на обороноздатності країни, враховуючи суспільну необхідність в забезпеченні миру, правопорядку та оборони цивільного населення, покарання за вчинений злочин обвинувачений ОСОБА_1 повинен відбувати реально.

Призначене ОСОБА_1 покарання на думку колегії судів сприятиме тому, щоб обвинувачений ОСОБА_1 більше не вчинював злочини, об`єктом яких виступає військовий правопорядок. За таких умов судом першої інстанції було вірно обрано такий вид покарання як тримання на гауптвахті, що є спеціальним видом покарання, призначеним для військовослужбовців.

Обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно недостатнім для реальної корекції соціальної поведінки обвинуваченого та запобігання новим злочинам.

Без відбування ОСОБА_1 покарання такі заходи не здатні забезпечити реалізацію визначеної у ст. 50 КК України мети, захистити права і свободи інших осіб від протиправних посягань, а відтак застосування до нього ст. 75 КК України не сприятиме досягненню справедливого балансу між його правами та свободами й інтересами держави та суспільства.

З огляду на наведене призначене ОСОБА_1 покарання не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості.

Отже, доводи апеляційної скарги про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, на переконання колегії суддів, задоволенню не підлягають.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду ухвалений законно і обґрунтовано і підстав для його скасування або зміни немає, апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді: