Номер провадження: 11-сс/813/1828/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2018 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному проваджені №0000222 від 16.04.2015 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000222 від 16.04.2015 року та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою технічною освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного в кримінальному провадженні №0000222 від 16.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, на день звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 , в провадженні Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській областіперебувало кримінальне №0000222 від 16.04.2015 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.121 КК України за фактом того, що ОСОБА_9 16.01.2015 року об 11 годині 00 хвилин перебуваючи біля будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в ході бійки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між сусідами, навмисно наніс ОСОБА_11 удари руками в область голови та коліном в живіт, в результаті чого останній були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ в формі ушибу головного мозку легкого ступеню та закритою травмою шийного та грудного відділів хребту, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також тілесні ушкодження у вигляді забою органів малого таза, що ускладнився маточною кровотечею та викликав переривання вагітності, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
06.10.2017 року слідчий в рамках кримінального провадження №0000222 від 16.04.2015 рокузвернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2017 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_9 з метою приводу для участі у розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк дії ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу становив 6(шість) місяців, затримана на підставі ухвали особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2018 року задоволено клопотання старшого слідчого, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 та застосовано відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_9 . Захисник посилається на те, що на день постановлення оскаржуваної ухвали в рамках кримінального провадження ОСОБА_9 про підозру не було повідомлено у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача; захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги захисника та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя та суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Із зазначеного слідує, що запобіжний захід в рамках конкретного кримінального провадження може бути обрано лише після набуття особою статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні.
Під час розгляду клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя районного суду не дотримався зазначених вимог закону.
Так, прийняте рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також послався на те, що ОСОБА_9 постановою слідчого оголошено у міжнародний розшук. Слідчий суддя прийшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з чим обрав відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Апеляційний суд не погоджується з таким рішенням слідчого судді, з огляду на таке.
В розумінні ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручене їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Діючий КПК України регламентує, що у разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (Глава 11 КПК України, ст.ст. 135, 136), тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч.1 ст.135 КПК); врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч.2 ст.135 КПК). З викладеного убачається, що КПК України містить вичерпний перелік способів, з дотриманням яких повідомлення про підозру може бути вручене.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у таких випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених КПК України запобіжних заходів; наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
За змістом ст. 276 КПК України процедура здійснення повідомлення про підозру включає в себе складання письмового повідомлення про підозру та відповідно його вручення підозрюваному уповноваженою особою.

Стаття 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права встановлює, що кожен, хто притягується до кримінальної відповідальності, має право бути терміново та докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого йому звинувачення.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст.ст. 276-278 КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності. Підтвердженням цього є положення п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України.

За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчим суддею не враховано відсутність в матеріалах, доданих до клопотання слідчого, доказів про вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру. Крім того, поза увагою слідчого судді залишився той факт, що слідчим не було надано доказів, які б свідчили про те, що слідчим було вжито заходів для вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України.
За таких підстав апеляційний суд констатує, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_9 фактично не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000222 від 16.04.2015 року.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор також не надав жодного доказу, який би підтверджував існування факту повідомлення про підозру ОСОБА_9 у передбаченому КПК України порядку. Доводи прокурора про те, що повідомлення про підозру слідчий намагався вручити дружині ОСОБА_9 не заслуговують на увагу, оскільки вказівка слідчого в повідомленні про підозру про те, що дружина відмовилася отримати від слідчого повідомлення про підозру, не підтверджується будь-якими доказами, зокрема така відмова не була зафіксована в процесуальний спосіб, зокрема в присутності свідків (понятих). Відсутні в матеріалах провадження докази, що повідомлення про підозру було вручене ОСОБА_9 в порядку ст.ст.ю135, 136 КПК України.
За таких підстав, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на день звернення з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000222 від 16.04.2015 року,слідчий не мав для цього правових підстав, оскільки ОСОБА_9 , станом на день звернення слідчого до слідчого судді з клопотанням, фактично не набув статусу підозрюваного.

Крім того, апеляційним судом встановлені інші обставини, які свідчать про недотримання слідчим та прокурором положень КПК України, які регламентують порядок звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст. 280 КПК України до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а ч.5 ст.280 КПК України встановлює заборону проведення слідчих (розшукових) дій після зупинення досудового розслідування, крім тих, які спрямовані на місцезнаходження підозрюваного.

Зазначені норми, з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч. 2 ст. 9 КПК України, передбачають повне та всебічне дослідження на дату зупинення провадження у справі всіх обставин кримінального провадження, виявлення обставин, які викривають, чи виправдовують підозрюваного, встановлення належними та допустимими доказами факту заподіяння збитків від вчинення дій службовою особою, їх розмір.

Апеляційним судом встановлено та цього факту не заперечував прокурор, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні було зупинене 29.04.2015 року постановою слідчого. Разом з цим, не виконавши вимоги ст.282 КПК України, тобто не прийнявши рішення про відновлення досудового розслідування, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 , що суперечить положенням ч.5 ст.280 КПК України. Слідчий суддя не звернув уваги на ці обставини та прийняв до розгляду клопотання слідчого та ухвалив оскаржуване рішення, яке не можна вважати законним.
Крім того, апеляційний суд вважає, що оскільки в ході досудового розслідування ОСОБА_9 не набув статусу підозрюваного у визначеному законом порядку, останнього не можна було оголошувати у розшук, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст.281 КПК України, розшук оголошується тільки стосовно підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо не обґрунтованості висунутої ОСОБА_9 підозри не можуть бути розглянуті апеляційним судом по суті з огляду на те, що останній не набув у визначеному законом порядку в даному кримінальному провадженні статусу підозрюваного.
За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 176-178, 194, 200, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2018 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному проваджені №0000222 від 16.04.2015 року відносно ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в відмовити задоволенні клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування в рамках кримінального провадження №0000222 від 16.04.2015 рокувідносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4