Справа № 364/886/19
Провадження № 1-кп/364/110/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2019 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

її захисника ОСОБА_5 ,

представника уповноваженого органу з питань пробації Володарського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області за угодою про визнання винуватості кримінальне провадження, внесене 11.07.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рубченки Володарського району Київської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , освіта базова загальна середня, непрацюючої, одруженої, неповнолітніх дітей на утриманні не має, невійськовозобов`язаної, раніше судимої:

вироком Володарського районну суду Київської області від 29.09.2015 р. за частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., ухвалою Володарського районного суду Київської області від 11.01.2016 р. штраф замінено на покарання у виді громадських робіт строком 50 год.;

вироком Володарського районну суду Київської області від 04.05.2016 р. за частиною другою статті 125 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік, звільнена 07.08.2017 р. по відбуттю покарання;

у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 310 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Володарського районного суду Київської області 31.07.2019 р. надійшов затверджений прокурором Володарського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 310 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 29.07.2019 р. між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності її захисника ОСОБА_5 .

Кримінальне провадження підсудне Володарському районному суду Київської області на підставі частини першої статті 32 Кримінального процесуального кодексу України(далі КПК України).

Ухвалою суду від 05.08.2019 р. призначено підготовче судове засідання на 10.09.2019 р., відкладене на 24.10.2019 р. за клопотанням захисника.

У підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що згідно з обвинувальним актом обвинувачена ОСОБА_4 навесні 2019 року на присадибній ділянці по місцю свого проживання в АДРЕСА_2 , всупереч статті 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно посіяла рослини роду коноплі. Надалі вона розпочала доглядати за посівом та сходами, обробляла міжряддя, знищувала шкідників, здійснював полив водою з метою доведення сходів рослин роду коноплі до стадії дозрівання.

11.07.2019 р. близько 16 год. 17 хв. на присадибній ділянці, що знаходиться в АДРЕСА_2 , працівниками поліції було виявлено незаконно посіяні рослини роду коноплі в кількості 50 (п`ятдесяти) рослин, верхівки з 15 рослин було відібрано для експертного дослідження, інші знищено шляхом спалювання в присутності понятих.

За висновком експерта від 23.07.2019 р. № 11-2/3944 надані на дослідження зразки рослин зеленого кольору відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей та є рослинами роду коноплі (Cannabis).

Рослини роду коноплі згідно зі Списком № 3 «Рослини, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей» Таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р. № 770 (з подальшими змінами), є нарковмісними рослинами.

Разом із тим 29.07.2019 р. між прокурором Володарського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості (а.п. 9-12).

За умовами зазначеної угоди сторони кримінального провадження дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за частиною другою статті 310 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин вчинення злочину, ідентично викладених як в обвинувальному акті, так і в угоді про визнання винуватості.

Згідно із згаданою угодою обвинувачена ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 також повністю визнала свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 310 КК України, ствердивши викладені в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості обставини його вчинення.

Надані в підготовчому судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_4 показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та щирості її позицій.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила незаконний посів та вирощування конопель особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 309 КК України, та кваліфікує такі дії за частиною другою статті 310 КК України.

При цьому суд бере до уваги, що попередня судимість обвинуваченої ОСОБА_4 за частиною першою статті 309 КК України не є погашеною, що стверджено в суді прокурором та стороною захисту.

Крім того, угодою про визнання винуватості від 29.07.2019 р. сторонами кримінального провадження погоджено покарання, яке слід призначити обвинуваченій ОСОБА_4 за частиною другою статті 310 КК України, а саме: позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки із звільненням на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 2 (два) роки на покладенням обов`язків, передбачених частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 76 КК України.

Також в угоді про визнання винуватості сторонами передбачені наслідки її укладення і затвердження, наслідки невиконання цієї угоди, визначені статтями 473, 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди. Згідно зі статтею 468, пунктом 1 частини четвертої статті 469 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості; така угода може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 310 КК України, який за визначенням статті 12 КК України є тяжким злочином.

На виконання вимог статті 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком усвідомлює свої права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови укладеної сторонами кримінального провадження угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, підстави для відмови в затверджені цієї угоди, передбачені частиною сьомою статті 474 КПК України, відсутні.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.

Суд також враховує роз`яснення пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 р. № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», за якими для укладення угоди з`ясування визначених у частині першій статті 75 КК України питань не є обов`язковим, проте якщо сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням, суд відповідно до частин другої, третьої статті 75 КК України зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди за наявності визначених законом умов. Водночас тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням, згідно з частиною третьою статті 75 КК України визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, але не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

З огляду на викладене та враховуючи наявність обставин, що за статтею 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 рецидив злочинів, а також наявність обставин, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують їй покарання щире каяття й активне сприяння розкриттю злочину, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 29.07.2019 р. між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , і призначення останній узгодженого сторонами покарання у виді 4 років позбавлення волі із звільненням на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки та поклавши на неї передбачені частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 76 КК України обов`язки, з огляду на особу обвинуваченої, наявність попередніх судимостей та водночас належну процесуальну поведінку, каяття та усвідомлення протиправності вчинених дій.

На думку суду, таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових злочинів.

Потерпілі від злочину у даному кримінальному провадженні відсутні.

Матеріальна шкода не завдана. Цивільний позов не заявлявся.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд, враховуючи думку прокурора щодо відсутності підстав для обрання, а також беручи до уваги, що обвинувачена не становить собою суспільної небезпеки, не ухилялася від викликів до суду, а міра покарання, яка їй призначається, не пов`язана з ізоляцією від суспільства, тому суд вважає недоцільним обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує за вимогами статей 100, 124 КПК України.

Керуючись частиною другою статті 310 КК України, статтями 100, 124, 314, 369-371, 373, 374, 376, 392-395, 474, 475, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.07.2019 р. між прокурором Володарського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченою у кримінальному провадженні, внесеному 11.07.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117, ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 310 Кримінального кодексу України, та призначити їй узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості від 29.07.2019 р. покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки із звільненням її від відбування покарання з випробуванням, встановивши на підставі статті 75 Кримінального кодексу України іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі частини першої, пункту 2 частини третьої статті 76 Кримінального кодексу України такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем її проживання;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у розмірі 942 (дев`ятсот сорок дві) грн. 06 (шість) коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 11.07.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117, а саме: речовина рослинного походження зеленого кольору, рослини роду коноплі, що знаходяться у картонній коробці, які зберігаються в камері схову речових доказів при Володарському відділенні поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, знищити.

Копію цього вироку суду негайно після проголошення вручити обвинуваченій ОСОБА_4 , її захисникові ОСОБА_5 та прокурору ОСОБА_3 .

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1