Справа № 643/8969/19
Провадження № 1-кс/643/3488/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2019 року слідчий суддя Московський районний суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Московського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 про арешт майна,
встановив :
До Московського районного суду м. Харкова 06.06.2019 надійшло клопотання, в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на майно, яке вилучено під час затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, а саме: 2 звязки ключів (по 2 ключі на кожній звязці, ключі однакові) від автомобіля 2 ключі з емблемою опель.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що 04.06.2019 приблизно в 16-20 годин за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 120, невстановлені особи, таємно шляхом вільного доступу здійсили крадіжку грошових коштів в сумі 3300 гривень, з автомобілю «Volkswagen Crafter» д.н.з. НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_6 , чим останньому було завдано матеріальної шкоди. За даним фактом 04.06.2019 СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області розпочато кримінальне провадження № 0002910 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), вчинена групою осіб.
У вчиненні вищевказаного злочину було викрито ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого 05.06.2019 у порядку ст.208 КПК України було затримано. При затриманні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку ч.З ст.208 КПК України та дотримуючись правил ч.7 ст. 233 КПК України за участю учасників вказаної процесуальної дії було вилучено:2 зв`язки ключів (по 2 ключі на кожній зв`язці, ключі однакові) від автомобіля 2 ключі з емблемою опель.
Сторона обвинувачення зазначає, що вилучене майно відповідає вимогам ст.170 Кримінального процесуального кодексу України та з метою збереження речових доказів необхідно накласти арешт на вилучене майно під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 .
В судове засідання прокурор, слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, надав заяву в якій просив розглядати клопотання про арешт майна без його участі.
Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002910 від 04.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.
Згідно абз. 2 ч. 7 ст. 223 КПК України, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.
Відповідно до ч. 5 ст. 236 КПК України, за рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч. 3 ст. 168 КПК України, слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.06.2019 о 01 год. 50 хв. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, в ході якого, з дотриманням вказаних вище норм КПК України, здійснено обшук затриманої особи, в ході якого, згідно зазначеного протоколу, вилучено: 2 зв`язки ключів (по 2 ключі на кожній зв`язці, ключі однакові) від автомобіля 2 ключі з емблемою опель.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись статтями 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя-
постановив:
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене під час затримання ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, а саме: 2 звязки ключів (по 2 ключі на кожній звязці, ключі однакові) від автомобіля 2 ключі з емблемою опель.
Визначити місцем зберігання зазначеного майна відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 № 1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1