Справа № 462/3450/19
У Х В А Л А

31 травня 2019 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 03.04.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000938,

встановив:

ОСОБА_3 28.05.2019 року звернувся до суду зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 03.04.2019 року про відмову у визнанні потерпілим. Свою скаргу обґрунтовує тим, що слідчим ОСОБА_4 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000938 від 12.03.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, за фактом невиконання ОСОБА_5 рішення суду щодо приведення власними силами і за рахунок власних коштів до попереднього стану самочинно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 шляхом приведення самочинно розширеного балкону до попередніх розмірів. 18.03.2019 року він звернувся в Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000938, проте у цьому слідчим було відмовлено, винесено оскаржувану постанову з тих підстав, що на даний час слідчим не встановлено факту завдання йому шкоди даним кримінальним правопорушенням, а також не надано жодних підтверджуючих даних щодо заподіяння йому шкоди. Вважає постанову слідчого від 03.04.2019 року незаконною, просить скасувати таку, оскільки невиконання ОСОБА_5 рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02.03.2016 року завдає йому значної матеріальної та моральної шкоди.

Скаржник у судове засідання не з`явився, проте подав до суду письмове клопотання про розгляд скарги у його відсутності, а відтак, з метою забезпечення права скаржника на доступ до правосуддя, слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу без його участі.

Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, не направив в судове засідання свого представника, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши доводи та матеріали скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000938, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому слідстві може бути оскаржене до слідчого судді рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
В свою чергу, статтею 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст.55 КПК України).
Згідно ч.3 ст.55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Дослідженням представлених матеріалів встановлено, що Залізничним ВП ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000938 від 12.03.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, по факту того, що 12.03.2018 року надійшла заява державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області про невиконання ОСОБА_5 рішення суду щодо приведення власними силами і за рахунок власних коштів до попереднього стану самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 шляхом приведення самочинно розширеного балкону до попередніх розмірів, в чому вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження №0000938 від 12.03.2018 року вбачається, що 18.03.2019 року ОСОБА_3 звертався в Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про визнання його потерпілим та допит його як потерпілого, однак постановою слідчого ОСОБА_4 від 03.04.2019 року у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в межах кримінального провадження №0000938 від 12.03.2018 року відмовлено.

Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Разом з тим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_3 слідчим відмовлено у визнанні потерпілим у зв`язку з тим, що доказів, які б свідчили про те, що йому кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної чи майнової шкоди на даній стадії досудового слідства не здобуто, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Проте, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 не виконує рішення суду щодо приведення власними силами і за рахунок власних коштів до попереднього стану самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 шляхом приведення самочинно розширеного балкону до попередніх розмірів. При цьому позивачем у цивільній справі, в якій ухвалене вказане рішення, і стягувачем у відповідному виконавчому провадженні щодо примусового виконання цього судового рішення є ОСОБА_3 .

Встановлення факту заподіяння шкоди є завданням слідства шляхом отримання доказів цього, а вид і розмір шкоди, завданої злочином, є обставинами, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Крім цього, органу досудового розслідування було повідомлено про обставини, які вказують на наявність складу злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, безпосередньо ОСОБА_3 , який, на його думку, вчинено також і щодо нього, оскільки завдав йому значної матеріальної та моральної шкоди. Об`єктивні дані, які б спростовували такі доводи ОСОБА_3 у слідчого судді відсутні, а відтак відсутні очевидні та достатні підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення прав скаржника за обставин встановлення обгрунтованості скарги, вважаю, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 55, 110, 303, 306, 307, 309 КПК України, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 03.04.2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000938.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: (підпис)
З оригіналом згідно.
Слідчий суддя: ОСОБА_1