Справа № 738/655/19
№ провадження 1-кп/738/80/2019
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 січня 2019 року за №0000056, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Корюківка Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Менського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2018 року за ч.2 ст.345 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Менського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2018 року за ч.2 ст. 345 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став та в період відбуття покарання вчинив новий умисний злочин.

Так, 25 січня 2019 року близько 17-00 години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні магазину-кафе «Стольненського СТ», розташованого по вулиці Шкільній, 1 в селі Синявка Менського району Чернігівської області, під час раптово виниклої сварки з ОСОБА_10 наніс останньому один удар правою рукою в ліву скроневу ділянку голови, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, яка супроводжується забоєм головного мозку, епідуральним крововиливом, переломом склепіння та основи черепа, які в комплексі відповідно до висновку експерта №19 від 27 березня 2019 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у реанімаційному відділенні Менської ЦРЛ від набряку головного мозку.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за частиною 2 статті 121 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України.
Під час судового розгляду кримінального провадження були допитані обвинувачений, потерпілий, свідки сторони обвинувачення, свідок сторони захисту, щодо якого заявлялося відповідне клопотання, досліджені документи, зібрані сторонами кримінального провадження.
Показання обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні 20 червня 2019 року вину у висунутому йому обвинуваченні визнав, розкаявся у вчиненому та показав, що 25 січня 2019 року приблизно о 18-00 годині він був у кафе, що знаходиться в центрі села Синявка Менського району Чернігівської області, де в одній компанії з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 святкували день народження ОСОБА_15 . Спочатку було все добре, сиділи за столом, розпивали спиртні напої. Всіх подій того вечора не пам`ятає, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, пам`ятає лише як його спровокував ОСОБА_16 : «друг твій, ти його не вдариш», після чого він завдав ОСОБА_17 один удар кулаком правої руки в щелепу. Це відбувалося посеред кафе, ОСОБА_18 його ображав, удар прийшовся в щоку. Після запитання прокурора уточнив, що завдав один удар правою рукою в ліву скроневу ділянку голови ОСОБА_10 , від чого останній впав на підлогу. Після цього ОСОБА_18 піднявся з підлоги, продовжував з ним вживати алкогольні напої. ОСОБА_19 не пам`ятаю, був п`яний, витирав кров ОСОБА_20 серветками, що давала ОСОБА_21 . З ОСОБА_10 перебував у дружній віносинах.

ОСОБА_22 з кафе забрали батьки, чи йшов сам не пам`ятає, хто їм повідомив про те, що трапилось, не знає, показав, що в його присутності ОСОБА_20 ніхто тілесних ушкоджень не завдавав.

В наступному судовому засіданні ОСОБА_4 змінив свої показання, відмовився від наданих раніше показань, вину у висунутому йому обвинуваченні не визнав та показав, що він обмовив себе, інкримінованого йому злочину він не вчиняв, не заперечував, що між ним та ОСОБА_10 у кафе була штовханина, але це було все по-дружньому, у нього не було умислу вбивати ОСОБА_23 , з останнім він товаришував з 15 років, ніколи між ними не було конфліктів. При цьому, показав, що подій того вечора майже не пам`ятає, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Відповідаючи на запитання захисника ОСОБА_9 про те, чи просили його ОСОБА_24 та ОСОБА_25 взяти всю вину на себе, чи пропонували йому за це гроші, обвинувачений ОСОБА_4 відповів, ні, оскільки він взагалі їх не бачив з того самого вечора, коли все трапилося.

Також обвинувачений ОСОБА_4 показав, що фізичного тиску працівники поліції до нього не застосовували, лише під час затримання один з працівників поліції запитав у нього чи пригадав він його, а тому вважає, що обвинувачення у вчиненні даного злочину є помстою за попередню справу.

Також обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що висловлював свої міркування з приводу того, що нехай «валять все на мене», маючи на увазі ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , проте тоді він ще не знав про наслідки тих подій, що мали місце 25 січня 2019 року, думав, що нічого серйозного з ОСОБА_26 не сталося.

Показання потерпілого та свідків.
Потерпілий ОСОБА_7 під час судового розгляду показав, що він є батьком померлого ОСОБА_22 , останній проживав від нього окремо в с.Синявка Менського району. 25 січня 2019 року близько 18-30 години йому на мобільний телефон зателефонував племінник ОСОБА_27 та повідомив, що ОСОБА_28 знаходиться в кафе, вживає алкогольні напої. До цього ОСОБА_28 тривалий час не випивав, коли вип`є, то робить що попало, а тому вони вирішили з дружиною поїхати забрати його додому. Під`їхавши до кафе на власному автомобілі, зупинились на відстані близько 100 метрів від кафе, вони не виходили із салону автомобіля та спостерігали за тим, що відбувається, на ганку кафе горіло світло і все було досить добре видно. Він побачив як з кафе на ганок вийшли місцеві жителі, серед яких був і їх син. Потім, він побачив як до ОСОБА_28 підійшов ОСОБА_25 , спочатку вони обіймались, а потім ОСОБА_29 взяв двома руками за верхній одяг сина та кинув його з ганку на сніговий покрив. Побачивши це, він разом з дружиною під`їхали автомобілем до кафе, син лежав в снігу на правій стороні, підняли сина, посадити його в салон автомобіля допоміг ОСОБА_4 , а всі інші відмовились допомогти. Коли привезли сина додому, останній був у свідомості, на обличчі була кров, скаржився, що болить зуб, розповів, що його побили ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , сказав, що їм помститься. Коли привезли сина додому, то ОСОБА_30 пішов до себе додому. Також ОСОБА_28 розповів, що перед заподіянням йому тілесних ушкоджень ОСОБА_24 висловлював в його адресу словесні погрози. Про обставини виниклої бійки між сином та вказаними особами син нічого не розповідав. Наступного дня, тобто 26 січня 2019 року близько 11-00 години, він звернув увагу на те, що стан здоров`я сина погіршився, в зв`язку з чим його було госпіталізовано до Менської ЦРЛ з діагнозом черепно-мозкова травма. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_28 в результаті отриманих тілесних ушкоджень помер в реанімаційному відділенні Менської ЦРЛ.

Також потерпілий ОСОБА_7 показав, що він вважає, що син помер саме від тілесних ушкоджень завданих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , не вірить, що ОСОБА_4 завдавав тілесні ушкодження його сину, останній дружив з обвинуваченим, він спокійний, випиває, але в бійках ніколи його не бачив, вважає, що в обвинуваченого не було мотиву, претензій до ОСОБА_4 немає, у той же час зазначив, а якщо ОСОБА_4 винуватий, то треба покарати по справедливості.
Свідок ОСОБА_31 під час судового розгляду показала, що вона є матір`ю померлого ОСОБА_22 , надала аналогічні показання щодо обставин прибуття з чоловіком до кафе, та показала, що бачили з чоловіком як ОСОБА_25 кинув їх сина з ганку кафе, останній лежав на притоптаному снігу на лівій стороні, між нею та ОСОБА_24 й ОСОБА_25 в кафе почалася лайка, ОСОБА_32 виштовхував її з кафе, чоловік просив допомогти підняти сина і посадити в автомобіль, ОСОБА_24 сказав, що їм ніхто не допоможе, ображав їх, всі спостерігали, але ніхто не допоміг, окрім ОСОБА_33 . Коли привезли сина додому, то побачила, що у нього розбита губа, кругом носа кров, скаржився, що болить зуб, сказав, що його побили ОСОБА_25 і « ОСОБА_34 », так в селі називають ОСОБА_24 , погрожував їх повбивати. Наступного дня відвезли ОСОБА_35 в лікарню, де він помер. В селі говорили: «добре хлопці дали», маючи на увазі ОСОБА_25 і ОСОБА_24 , а також про те, що ОСОБА_4 сказав: «валіть усе не мене».
Свідок ОСОБА_31 показала, що особисто вона не бачила, як ОСОБА_25 і ОСОБА_24 били її сина, як і не бачила інших осіб, які б спричинили тілесні ушкодження її сину, а також підтвердила, що у нього з ОСОБА_24 та ОСОБА_25 були тривалі неприязні стосунки.
Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні показав, що 25 січня 2019 року близько 19-00 години він разом зі своїм знайомим ОСОБА_36 приїхали в бар, купили по пляшці пива, до барної стійки підійшов ОСОБА_10 , замовляв пиво, хотів їх пригостити. З цього приводу між ОСОБА_10 та ОСОБА_36 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_37 взяв ОСОБА_22 за плече, розвернув та відштовхнув від себе (дав стусана під зад). Після цього вони з ОСОБА_36 сіли окремо за один із столиків, розпивали пиво. ОСОБА_10 сидів за іншим столиком в іншій стороні кафе. Присутні в кафе неодноразово виходили на вулицю курити, коли ОСОБА_10 зайшов з вулиці, у нього був розбитий ніс, він витирав серветками кров під носом. Перебуваючи в кафе, бачив як між ОСОБА_38 і ОСОБА_10 назрівав конфлікт. ОСОБА_37 стримував ОСОБА_33 , говорив йому не чіпати ОСОБА_22 , оскільки ОСОБА_39 має умовний термін покарання. Коли знаходилися з ОСОБА_40 на ганку кафе почули крики в кафе, зайшовши до кафе побачив, що ОСОБА_4 лежав на підлозі головою до складського приміщення, а зверху на ньому сиділа ОСОБА_41 , чи то тримала його, чи то била по обличчю, а ОСОБА_10 в цей час сидів на підлозі, обпершись головою об лавку.

Далі близько 21-30 години він вийшов на ганок кафе, куди також вийшов ОСОБА_10 . Перебуваючи на ганку між ним та ОСОБА_10 виникла розмова, під час якої ніяких сварок не було та вони намагалися примиритися з ОСОБА_10 між собою, так як між ними були суперечливі стосунки. Після розмови з ОСОБА_10 він зайшов до кафе, а куди подівся ОСОБА_10 йому не відомо. Десь через 2-3 хвилини до приміщення кафе зайшла мати ОСОБА_22 , почала на нього ( ОСОБА_25 ) кричати, що він нібито кинув з ганку її сина. Вийшовши на ганок кафе, він побачив, що ОСОБА_10 лежав біля ганку, бачив як ОСОБА_30 допоміг посадити до автомобіля батьків ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показав, що точної дати не пам`ятає, але не заперечує, що 25 січня 2019 року у період часу з 19-30 годин до 20-00 години, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_42 приїхали в кафе, коли стояли біля прилавку до них підійшов ОСОБА_10 , по зовнішньому вигляду якого було видно, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, щось говорив їм, нецензурно висловлювався, він сказав, щоб ОСОБА_28 йшов від них, його ніхто не чіпає, при цьому взяв його за плече, розвернув від себе та відштовхнув. Придбавши пиво, вони з ОСОБА_42 сіли за один із столиків та почали розпивати пиво. ОСОБА_10 в цей час сидів за іншим столиком в іншій стороні кафе, де також сиділи ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_12 , ОСОБА_45 , ОСОБА_30 та ОСОБА_41 .

Перебуваючи в кафе, ОСОБА_30 скаржився, що посварилися з ОСОБА_46 , висловлював наміри побити ОСОБА_22 , але за що саме йому не відомо. Він сказав ОСОБА_47 , щоб він ( ОСОБА_4 ) не чіпав ОСОБА_23 , оскільки має умовний термін покарання. Крім того, бачив як ОСОБА_10 , коли зайшов з вулиці до приміщення кафе витирав серветками кров на обличчі. На вулицю виходили курити всією компанією, хто наносив ОСОБА_20 тілесні ушкодження не бачив. Через деякий час бачив як ОСОБА_41 сиділа зверху на ОСОБА_47 , тримала його за руки.

В подальшому цього ж дня до приміщення кафе зайшла мати ОСОБА_22 , кричала на ОСОБА_48 , що саме не пам`ятає. Коли вийшов на ганок кафе, бачив як ОСОБА_30 допомагав батьку ОСОБА_22 посадити до автомобіля ОСОБА_22 , якого повезли додому. Хто та за яких обставин побив ОСОБА_22 йому не відомо. Особисто, він ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_17 не завдавав. Заперечував наявність будь-яких конфліктів з останнім.

Свідок ОСОБА_49 під час судового розгляду показала, що 25 січня 2019 року у період часу з 18-00 до 19-00 години вона прийшла в місцеве кафе на день народження до ОСОБА_50 кафе були ОСОБА_43 , ОСОБА_12 , ОСОБА_45 , ОСОБА_30 та ОСОБА_10 , всі сиділи за столом, розважалися та випивали, ОСОБА_39 також випивав. Потім в кафе зайшли ОСОБА_25 і ОСОБА_32 , ОСОБА_51 встав із-за столу та підійшов до них, про щось з ними розмовляв. Потім вона побачила, як ОСОБА_24 вдарив ОСОБА_23 в ніс, з носа пішла кров, вона купила вологі серветки та витирала йому кров. ОСОБА_10 декілька разів виходив на вулицю курити, за ним виходили ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , а коли повертався в кафе, то ніс знову був у крові, а ОСОБА_24 і ОСОБА_25 лише посміхалися, вважає, що ОСОБА_23 били на вулиці. Не бачила, щоб ОСОБА_30 бив ОСОБА_22 , він навпаки допомагав їй вологими серветками витирати з обличчя ОСОБА_22 кров. Оскільки останньому не подобалось, що це робить ОСОБА_39 , то він його ( ОСОБА_4 ) відштовхнув, а ОСОБА_39 у відповідь штовхнув ОСОБА_23 , після чого вона повалила ОСОБА_4 на підлогу, сіла на нього зверху й сказала, щоб він ( ОСОБА_4 ) заспокоївся і не чіпав ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_52 під час судового розгляду показав, що 25 січня 2019 року у вечірню пору доби у сільському кафе святкували день народження ОСОБА_53 .. Спочатку в кафе прийшли він, ОСОБА_54 та ОСОБА_55 , в цей час ОСОБА_18 зателефонував ОСОБА_56 , а через деякий час прийшов також в кафе, потім прийшов ОСОБА_39 , а пізніше підійшла ОСОБА_57 . Всі сиділи за столом, розважалися та вживали алкогольні напої, ОСОБА_10 пив пиво. Чув як ОСОБА_18 висловився на адресу ОСОБА_33 нецензурною лайкою, останній у відповідь зіштовхнув його з лавочки, ОСОБА_18 впав на підлогу, а потім підвівся і сіл на лавочку. Він ( ОСОБА_52 ) виходив на вулицю покурити, коли зайшов з вулиці в кафе, то бачив як ОСОБА_57 розтягувала ОСОБА_58 і ОСОБА_59 .. ОСОБА_18 лежав на спині на підлозі неподалік прилавку, зверху на ньому сидів ОСОБА_39 обличчям до ОСОБА_23 , ОСОБА_21 їх розтягла, між ОСОБА_26 і ОСОБА_60 була якась сварка. Після цього всі сиділи за столом і продовжували святкувати день народження. Коли в кафе приїхали ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , він бачив як біля барної стійки ОСОБА_24 вдарив ОСОБА_23 в ніс, останній на ганку снігом витирав кров. Також бачив як ОСОБА_25 взяв ОСОБА_23 за куртку та викинув з ганку у сніг. Більше ОСОБА_20 ніхто тілесних ушкоджень не заподіював. Після того як ОСОБА_18 впав у кому, ОСОБА_39 хвилювався, ходив до батьків ОСОБА_59 . Чув від ОСОБА_58 : «буду брати все на себе, у них сім`ї, діти».

Свідок ОСОБА_61 під час судового розгляду показав, що на день народження ОСОБА_56 сиділи у барі він, ОСОБА_54 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , чуть пізніше підійшов ОСОБА_39 , а потім ОСОБА_64 .. Зібралися десь о 17-00 годині, сиділи за столом, випивали, ОСОБА_18 пив пиво. Він бачив як ОСОБА_39 зіштовхнув ОСОБА_23 з лавочки, коли останній нецензурно висловився в його ( ОСОБА_4 ) адресу. Потім бачив як ОСОБА_24 вдарив ОСОБА_23 в ніс, розвернув його і дав стусана під зад, чи була після цього кров на обличчі ОСОБА_23 не пам`ятає. Він ( ОСОБА_61 ) виходив у кочегарку, а коли повернувся, то побачив, як ОСОБА_57 розтягувала хлопців, сиділа зверху на ОСОБА_65 і говорила не чіпай ОСОБА_59 .. Коли виходив, то бачив у ОСОБА_23 кров під носом, хто ще заподіював йому тілесні ушкодження не бачив. По селу ходили розмови, що ОСОБА_16 і ОСОБА_29 добре дали ОСОБА_10 ..

Свідок ОСОБА_66 під час судового розгляду показав, що 25 січня 2019 року святкували його день народження у сільському кафе, на день народженні були ОСОБА_39 та ОСОБА_18 , всі пили горілку, коньяк, а ОСОБА_18 пив пиво. Коли ОСОБА_18 зайшов у кафе, то біля барної стійки стояли ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , останній вдарив ОСОБА_23 в ніс, він ( ОСОБА_67 ) витирав ОСОБА_10 кров серветками, кров не зупинялась, а тому робили з серветок тампони в ніс. Після цього він вийшов з ОСОБА_26 покурити, потім повернувся в кафе, а ОСОБА_18 залишився на ганку. Більше він не бачив, щоб ОСОБА_24 та ОСОБА_25 били ОСОБА_23 , оскільки вони ( ОСОБА_16 та ОСОБА_29 ) сиділи весь час за столиком під вікном. Як ОСОБА_25 зіштовхнув ОСОБА_23 з ганку також не бачив.

Свідок ОСОБА_68 під час судового розгляду показав, що 25 січня 2019 року святкували день народження у його кума ОСОБА_56 , серед запрошених були ОСОБА_55 , ОСОБА_62 , ОСОБА_18 , ОСОБА_69 та його хрещеник ОСОБА_70 .. Випили добре, він відключився і нічого не пам`ятає. За столом ніхто нікому тілесні ушкодження не спричиняв.

Свідок ОСОБА_71 допитана в судовому засіданні за клопотанням потерпілого та сторони захисту показала, що вона працює подавцем в кафе в с. Синявка Менського району. 25 січня 2019 року у кафе святкували день народження ОСОБА_56 , були присутні ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_12 , ОСОБА_45 , ОСОБА_30 , пізніше підійшли ОСОБА_10 та ОСОБА_41 . Всі вживали алкогольні напої. Між ОСОБА_18 і ОСОБА_60 виник спір, бачила як ОСОБА_39 зіштовхнув з лавки ОСОБА_23 , останній впав на підлогу, потім піднявся, сів за стіл і всі продовжували святкувати день народження. Потім посеред кафе знову відбулася сутичка між ОСОБА_60 та ОСОБА_72 .. ОСОБА_39 вдарив ОСОБА_23 , як саме не пам`ятає, від чого останній впав на підлогу. Вона з ОСОБА_14 почали їх розбороняти, потім вона ( ОСОБА_71 ) вибігла з кафе та стала кликати на допомогу, повідомила присутнім, що відбувається бійка, коли повернулася в кафе, то побачила, що ОСОБА_69 сидить зверху на ОСОБА_73 .

Про дану подію не повідомляла ні в поліцію, не викликала швидку, оскільки бійки у кафе відбуваються щосуботи, ніхто не міг передбачити тяжких наслідків.

Також в цей день в кафе заходили ОСОБА_29 та ОСОБА_16 , стояли біля прилавку та вибирали пиво, поряд біля них стояв ОСОБА_18 , що відбувалося між ОСОБА_26 і ОСОБА_40 не бачила, оскільки обслуговувала ОСОБА_25 .. ОСОБА_24 і ОСОБА_25 сиділи окремо за столом. ОСОБА_57 купляла вологі серветки, сказала, що в когось з носа йде кров. Вона підійшла за ОСОБА_74 до столу й побачила у ОСОБА_23 кров з носа. Більше не бачила, щоб ОСОБА_20 хтось наносив тілесні ушкодження. ОСОБА_25 в примішенні кафе до ОСОБА_23 не підходив.

Свідок ОСОБА_75 , яка була допитана за клопотанням потерпілого, під час судового розгляду показала, що вона працювала прибиральницею у кафе, 25 січня 2019 року прийшла у кафе розтопити котел опалення, ОСОБА_67 і ОСОБА_39 запросили її до столу, на столі бачила лише пиво і вино. Коли сиділа за столом, то бачила як ОСОБА_16 , стоячи біля прилавку, вдарив ОСОБА_23 , який проходив повз нього. ОСОБА_18 сів за стіл біля неї, у нього з носа йшла кров. ОСОБА_39 приніс ОСОБА_20 серветки і ОСОБА_18 сам витирав собі носа. Наступного ранку в кафе все було прибрано, ганчірка для миття підлоги була в крові, коли попрала її, то вода була червоною.

Документи, висновки експертів, зібрані стороною обвинувачення.
28 січня 2019 року до Менського ВП ГУНП в Чернігівській області звернувся ОСОБА_7 із заявою про проведення перевірки та встановлення осіб, які 25 січня 2019 року заподіяли його сину ОСОБА_10 тілесні ушкодження (том 1 а.с. 172).
За заявою ОСОБА_7 28 січня 2019 року о 17-08 годині органом досудового розслідування Менського ВП ГУНП в Чернігівській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України (том 1 а.с. 166).

Відповідно до рапорту старшого інспектора чергового СРПП Менського ВП в Чернігівській області ОСОБА_76 , 26 січня 2019 року о 13-52 години від медичного працівника Менської ЦРЛ надійшло повідомлення про те, що 26 січня 2019 року о 13-49 годині до Менської ЦРЛ доставлено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого по АДРЕСА_2 , з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій передпліччя, гематома верхньої губи. Обставини: 25 січня 2019 року о 21-00 годині побили у кафе в центрі села Синявка, знаходиться у реанімаційному відділенні (том 1 а.с. 170).

Відповідно до рапорту старшого інспектора чергового СРПП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_76 , 29 січня 2019 року о 12-30 години від медичного працівника Менської ЦРЛ надійшло повідомлення про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12-29 годині в реанімаційному відділенні Менської ЦРЛ помер ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий по АДРЕСА_2 , до лікарні потрапив 26 січня 2019 року о 13-15 годині з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеню, травматично внутрішньо-черепний крововилив зліва, лінійний перелом височної кістки (том 1 а.с. 171).

Постановою слідчого від 29 січня 2019 року перекваліфіковане кримінальне правопорушення, відомості про яке 28 січня 2019 року внесені до ЄРДР за № 0000056 з статті 128 КК України на ч.2 ст. 121 КК України, про що були внесені відповідні відомості до ЄРДР (том 1 а.с. 216-217).

У Протоколі огляду місця події від 28 січня 2019 року та доданих до нього фототаблицях зазначено про проведення огляду приміщення магазину № НОМЕР_1 Стольненського СТ, що знаходиться в селі Синявка по вулиці Шкільній, 1, на підставі письмової заяви ОСОБА_77 .. Під час огляду приміщення магазину було встановлено, що 25 січня 2019 року в приміщенні магазину та на його ганку ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження, детальним оглядом ганку магазину та прилеглої території слідів, які мають кримінальне походження не виявлено (том 1 а.с. 173-179).

Згідно з Лікарським свідоцтвом про смерть № 19 від 30 січня 2019 року та довідкою про причину смерті ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: внутрішньочерепна травма з переломом черепа. Окрім основної причини смерті ОСОБА_10 у довідці про причину смерті зазначено також й про те, що до смерті призвели набряк набухання головного мозку, внутрішньочерепна травма з переломом черепа, напад з використанням тупого предмету з метою нанесення ушкодження ( том 1 а.с.183).
Згідно з Висновком експерта №19 від 27 березня 2019 року смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від набряку головного мозку, що став наслідком внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалась забоєм головного мозку, епідуральним крововиливом, переломом склепіння та основи черепа. Дані тілесні ушкодження потерпілого в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу без зміщення, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження, що виявлені у потерпілого, могли утворитись від травматичних впливів тупих предметів по типу удару 25 січня 2019 року.
Для утворення тілесних ушкоджень, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень, достатнього однократного травматичного впливу в ділянку обличчя (носа) потерпілого. Для утворення тілесних ушкоджень, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, достатнього однократного травматичного впливу в ліву скроневу ділянку потерпілого. В момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитись як в вертикальному, так і горизонтальному положенні.
Тілесні ушкодження, що виявлені у потерпілого, як окремо, так і комплексі, не могли утворитись від самопадіння чи падіння з наданням тілу стороннього прискорення з висоти власного зросту чи з висоти вищої власного зросту на тверду поверхню (том 1 а.с. 186-192).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 31 січня 2019 року убачається, що з метою перевірки та уточнення відомостей щодо обставин та механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 було проведено слідчий експеримент із участю підозрюваного ОСОБА_4 із застосуванням технічного засобу цифрової відеокамери PANASONIC. Під час розгляду справи в суді було відтворено відеофайли із записом слідчого експеримента, які містяться на DVD диску, доданому до протоколу. Відеозапис слідчого експерименту узгоджується з відомостями щодо проведення слідчого експерименту, внесеними до протоколу проведення слідчого експерименту (том 1 а.с.226-228).
З протоколу проведення слідчого експерименту в приміщенні кафе-магазину Стольненського СТ, що в селі Синявка по вул. Шкільній, 1, убачається, що слідчий експеримент проводився за участі підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_78 , яка діяла на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги (том 1 а.с.213-215), підозрюваний ОСОБА_4 присутнім учасникам слідчої дії розповів про обставини вчинення злочину, після чого дав згоду і на місці вказав та продемонстрував всі дії, пов`язані із вчиненням злочину, відповів на поставлені слідчим питання. Від учасників слідчої дії та понятих не поступило заяв та зауважень.
Судом та учасниками кримінального провадження безпосередньо було переглянуто DVD диск, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження і на якому міститься відеозапис слідчої дії слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , з якого убачається, що слідчий експеримент розпочато о 10-50 годині, а закінчено об 11-50 годині 31 січня 2019 року. При цьому слідчий у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_79 представився та представив усіх учасників слідчої дії, роз`яснив права та обов`язки, з`ясував у всіх учасників, чи зрозумілі їм права та обов`язки. Слідчий ОСОБА_79 з метою уточнення та перевірки відомостей про вчинення злочину, запропонував ОСОБА_4 показати на місці події та розповісти про обставини вчинення злочину, його дії, спрямовані на вчинення злочину. Підозрюваний ОСОБА_4 добровільно погодився повідомити всі обставини за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та показав, що 25 січня 2019 року близько 17-00 години він прийшов на день народження до ОСОБА_15 , яке відмічали в кафе-магазині. В кафе були ОСОБА_67 , ОСОБА_18 , ОСОБА_62 , ОСОБА_55 , ОСОБА_63 .. Сиділи довго, добре випили, він пішов з ОСОБА_13 в кочегарку розтопити котел опалення, коли повернулися, то побачив у ОСОБА_22 з носа текла кров. ОСОБА_41 взяла серветки, він витирав ОСОБА_20 кров. Потім сиділи пили пиво, ОСОБА_16 почав провокувати його ( ОСОБА_4 ): «це твій друг, що не можеш вдарити його». Він ( ОСОБА_4 ) штовхнув ОСОБА_10 в плече ліктем, від чого той упав на підлогу з лавочки, потім піднявся і сіл за стіл. Як опинилися з ним ( ОСОБА_10 ) біля прилавку не пам`ятає, останній почав висловлюватися на його адресу нецензурними словами, після чого він його один раз вдарив кулаком правої руки, показує куди саме в область лівого вуха, від удару ОСОБА_18 упав. Про наступні події пам`ятає погано, йому розказували, що ОСОБА_10 схватив його куртку і вони впали разом. Пам`ятає лише як ОСОБА_69 відтягувала його від ОСОБА_23 , після цього всі опинилися на ганку кафе, як виходили на вулицю не пам`ятає, він ще раз ходив у кочегарку, а коли вийшов на вулицю, то побачив як ОСОБА_25 взяв ОСОБА_23 за одяг та кинув з ганку, куди впав ОСОБА_10 не пам`ятає. Пам`ятає лише як допомагав батьку ОСОБА_10 ОСОБА_7 саджати ОСОБА_23 в автомобіль, останній був у свідомості, уже в автомобілі почав втрачати свідомість, по дорозі додому нічого не говорив, після того як візвезли додому ОСОБА_23 й він пішов до себе додому. Від продавчині ОСОБА_80 дізнався про смерть ОСОБА_22 .
Також з метою перевірки та уточнення відомостей щодо обставин та механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 було проведено слідчі експерименти за участі свідків ОСОБА_81 та ОСОБА_82 із застосуванням технічного засобу цифрової відеокамери PANASONIC. Під час розгляду справи в суді було відтворено відеофайли із записами слідчих експериментів, які містяться на DVD дисках, доданих до протоколів.
З протоколів проведення слідчих експериментів від 30 січня 2019 року в приміщенні кафе-магазину Стольненського СТ, що в селі Синявка по вул. Шкільній, 1, убачається, що слідчі експерименти проводилися за участі свідків ОСОБА_81 та ОСОБА_82 , які присутнім учасникам слідчої дії розповіли про обставини заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, після чого показали все на місці, відповіли на поставлені слідчим питання. Від учасників слідчої дії та понятих не поступило заяв та зауважень.
Судом та учасниками кримінального провадження безпосередньо було переглянуто DVD диск, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження і на якому міститься відеозапис слідчої дії слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_81 , з якого убачається, що слідчий ОСОБА_79 з метою уточнення та перевірки відомостей щодо обставин та механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_83 розповісти про обставини події, під час якої потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження, на що вона погодилась та показала, що 25 січня 2019 року приблизно о 18-30 години вона прийшла до кафе, що в центрі села Синявка, де святкував свій день народження ОСОБА_84 .. В цей час в кафе були ОСОБА_45 , ОСОБА_43 , ОСОБА_30 , ОСОБА_10 , ОСОБА_44 , з якими розпочали вживати алкогольні напої. Через деякий час в кафе прийшли ОСОБА_25 і ОСОБА_24 , потерпілий ОСОБА_10 підійшов до них, про щось з ними розмовляв, потім ОСОБА_24 дав стусана під зад ОСОБА_17 , останній підійшов і сів знову за стіл. Через деякий час побачила, що ОСОБА_39 штовхнув ОСОБА_23 , у той же час зазначає як саме не бачила, бо сиділа спиною, останній упав на лавочку грудьми, перед тим як ОСОБА_10 впав, він стояв на ногах, чому ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_23 не знає, нічого такого не чула, в кафе грала голосно музика.Після того як ОСОБА_39 штовхнув ОСОБА_23 останній піднявся і пішов на вулицю.Коли ОСОБА_18 зайшов з вулиці до кафе у нього була кров, але не від удару ОСОБА_85 .. Через деякий час в кафе забігла мати ОСОБА_22 ОСОБА_86 і кричала на ОСОБА_25 .
Далі ОСОБА_49 на пропозицію слідчого показала місце, де вона сиділа за столом з вищезгаданими особами, з якого місця спостерігала за вказаною пригодою та де стояли ОСОБА_30 та ОСОБА_10 , і де стояла лавка, на яку впав потерпілий.
В судовому засіданні ОСОБА_49 показала, що під час слідчого експерименту говорила правду, можливе не все, щось забула.
Судом та учасниками кримінального провадження безпосередньо було переглянуто DVD диск, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження і на якому міститься відеозапис слідчої дії слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_82 , з якого убачається, що слідчий ОСОБА_79 з метою уточнення та перевірки відомостей щодо обставин та механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_87 розповісти про обставини події, під час якої потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження, на що він погодився та показав, що 25 січня 2019 року приблизно о 16-00 годині він прийшов на день народження до ОСОБА_15 , яке відмічалося в кафе, також в кафе були ОСОБА_55 , ОСОБА_54 , ОСОБА_56 зателефонував ОСОБА_18 , пізніше підійшли ОСОБА_39 та ОСОБА_63 . Всі сиділи за столом, розважалися та вживали спиртні напої. ОСОБА_18 нецензурно висловився в адресу ОСОБА_58 , на що останній штовхнув його з лавки, ОСОБА_88 упав під батарею, після чого підвівся та знову сів до столу. Через деякий час побачив, як ОСОБА_39 та ОСОБА_18 стояли неподалік прилавку, між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_39 один раз вдарив ОСОБА_23 рукою (показує куди саме) в ліву частину голови в область вуха, від чого ОСОБА_18 упав спиною на підлогу, потім підвівся. Потім бачив, як ОСОБА_69 розбороняла бійку і сиділа зверху на ОСОБА_73 .. Шут в цей час розмахував руками з наміром продовжити бійку.Бачив як на ганку кафе ОСОБА_25 , взявши ОСОБА_23 за одяг, зіштовхнув його з ганку, ОСОБА_18 впав у сніг. Потім у кафе з`явилися батьки ОСОБА_23 , вони з ОСОБА_60 повезли потерпілого додому. Також зазначив про те, що протягом вечора у ОСОБА_23 з носа йшла кров, внаслідок чого йому не відомо, ОСОБА_39 не завдавав ударів ОСОБА_20 в носа.
Далі ОСОБА_89 на пропозицію слідчого ОСОБА_90 показав місце, де ОСОБА_39 і ОСОБА_18 сиділи за столом, місце куди падав ОСОБА_18 від удару ОСОБА_58 , місце де стояли ОСОБА_39 і ОСОБА_18 , коли ОСОБА_39 наносив удар рукою та куди впав ОСОБА_18 з ганку.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину також ґрунтується на матеріалах оперативно-розшукових заходів із застосуванням технічних засобів з додатками до них, проведених на підставі ухвали слідчого судді Чернігівського апеляційного суду від 30 січня 2019 року про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відеоконтроль стосовно ОСОБА_4 ..

У протоколі про результати проведення негласної слідчої дії здійснення аудіо-, відеоконтролю від 27 лютого 2019 року зафіксовано, що на підставі ухвали слідчого судді Чернігівського апеляційного суду від 30 січня 2019 року із застосуванням спеціальних засобів було проведено аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_4 у період з 30 січня по 02 лютого 2019 року. Під час розгляду справи у суді було відтворено аудіозапис, що міститься на оптичному носії DVD-R диску (інвентарний № 98т), доданому до протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю місця (за особою) від 27 лютого 2019 року. Відтворенням запису встановлено, що у період з 30 січня по 02 лютого 2019 року мала місце розмова ОСОБА_4 та сторонньої особи, під час якої ОСОБА_4 розповідає про підстави його затримання, про умовний термін покарання за ст. 345 КК України та про події, які мали місце у кафе під час святкування дня народження односельчанина, зокрема, про те, що під час конфлікту з потерпілим він один раз ударив його і вистачило, не думав, що так вийде, бійка була по п`яні. Від обвинуваченого ОСОБА_4 після дослідження даного доказу не надійшло ніяких заперечень (т.2 а.с. 1-5).
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 258 КПК аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, який складається із доступу до змісту спілкування за умов, якщо учасники спілкування мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним.

На думку суду, спілкування ОСОБА_4 в приміщенні ІТТ №4 ГУНП в Чернігівській області зі сторонньою особою з приводу обставин вчиненого злочину можна визнати слідчою розшуковою дією - аудіо-, відеоконтролем особи, оскільки учасники такого спілкування мали підстави вважати, що спілкування є приватним.

Згідно з Висновком судово-психіатричного експерта №117 від 12 березня 2019 року ОСОБА_4 на час кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, психічним розладом не страждав, за своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_4 під час теперішнього судово-психіатричного експертного дослідження психічних розладів не виявлено, за своїм психічним станом він може правильно сприймати обставини, які мають значення для справи, та давати про них правильні показання (том 1 а.с. 244-247).

Згідно з Висновком судово-психіатричного експерта №118 від 12 березня 2019 року у ОСОБА_4 мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, на даний час утримання, але в умовах, що виключають вживання (F 10.21 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), однак протиалкогольне лікування йому на даний час не показане (том 1 а.с. 248-251).

Проаналізувавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, досліджені докази, враховуючи сукупність всіх встановлених обставин, суд дійшов до переконання про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Версія сторони захисту про непричетність ОСОБА_4 до вчиненого злочину та про вчинення злочину іншими особами, а саме ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , спростовується показаннями свідків ОСОБА_82 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 та ОСОБА_24 і ОСОБА_25 ; відомостями, що містяться в протоколах проведення слідчих експериментів; відеозаписами слідчих експериментів, які безпосередньо переглянуті судом під час судового розгляду; відомостями, що містяться у протоколі про результати проведення негласної слідчої дії здійснення аудіо-, відеоконтролю від 27 лютого 2019 року, аудіозаписом, що міститься на оптичному носії DVD-R диску (інвентарний № 98т), доданому до даного протоколу.
Зокрема, показаннями свідків ОСОБА_82 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , підтверджується наявність конфлікту між ОСОБА_60 та ОСОБА_26 у кафе 25 січня 2019 року.
Вказані свідки підтвердили, що ОСОБА_41 розтягувала ОСОБА_58 та ОСОБА_23 під час бійки посеред кафе.
Свідок ОСОБА_71 , ОСОБА_89 показали, що саме від удару завданого ОСОБА_60 ОСОБА_18 впав на підлогу посеред кафе.
Як вбачається з відеозаписів слідчих експериментів за участі підозрюваного ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_82 , їх показання щодо причини та місця виникнення конфлікту між ОСОБА_4 і ОСОБА_10 в кафе, щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень узгоджуються між собою, під час вказаних слідчих експериментів вони вказали на одне й те саме місце в кафе, де виник конфлікт, під час якого ОСОБА_4 завдав кулаком правої руки одного удару ОСОБА_7 в область лівого вуха, від чого останній впав на підлогу.
Свідок ОСОБА_71 в судовому засіданні також підтвердила, що сутичка між ОСОБА_4 і ОСОБА_10 виникла неподалік від прилавку в кафе.
Свідок ОСОБА_89 та обвинувачений ОСОБА_4 показали, що причиною конфлікту стало те, що ОСОБА_10 висловлювався на адресу ОСОБА_4 нецензурними словами.
Жодного разу у своїх показаннях, у судових дебатах, в останньому слові обвинувачений ОСОБА_4 не повідомив суду, що він не наносив тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , а зазначав лише про те, що він не пам`ятає детально всіх подій того вечора, а саме 25 січня 2019 року, оскільки перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, а також посилався на те, що він не бажав позбавити життя ОСОБА_10 , оскільки підтримував з ним дружні стосунки.
Дослідивши безпосередньо під час судового розгляду докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що такі показання обвинуваченого висловлені з метою перешкодити встановленню фактичних обставин кримінального провадження, покращити своє становище та уникнути належного покарання за вчинений злочин, так як ОСОБА_4 розуміє тяжкість вчиненого та усвідомлює, яке може понести покарання за вчинене, та розцінює їх як метод обраного обвинуваченим захисту.
За таких обставин, суд критично оцінює версію обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисників висунуту в судовому засіданні про непричетність ОСОБА_4 до вчиненого злочину та про вчинення злочину іншими особами ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , вказуючи на те, що останні 25 січня 2019 року спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_10 , при цьому будь-яких інших переконливих аргументів не навели.
Також, на думку суду, версія сторони захисту про невинуватість ОСОБА_4 спростовується безсумнівно належним та виключно важливим для з`ясування обставин справи висновком експерта №19 від 27 березня 2019 року, згідно з яким смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від набряку головного мозку, що став наслідком внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалась забоєм головного мозку, епідуральним крововиливом, переломом склепіння та основи черепа.
Під час судового розгляду судовий експерт ОСОБА_93 роз`яснив Висновок експерта № 19 від 27 березня 2019 року та підтвердив вірність цього висновку, зазначивши, що смерть ОСОБА_10 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з тілесними ушкодженнями, які утворилися від безпосередньої дії тупого предмету, в даному випадку завдання удару рукою чи іншим стороннім предметом, у ліву скроневу ділянку голови потерпілого. Для утворення тілесних ушкоджень, що є причиною смерті, достатньо одного концентрованого удару в ліву скроневу ділянку потерпілого, проте не виключається й декілька ударів.
Тілесні ушкодження, які є причиною смерті, не могли утворитись від удару в ніс, вони відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, могли лише погіршити загальний стан здоров`я потерпілого.
Тілесні ушкодження, що виявлені у потерпілого, і які стали причиною смерті як окремо, так і комплексі, не могли утворитись від самопадіння чи падіння з наданням тілу стороннього прискорення з висоти власного зросту чи з висоти вищої власного зросту на тверду поверхню, тобто при будь-якому падінні взагалі виключається отримання таких тілесних ушкоджень.
Механізм нанесення тілесного ушкодження, яке є у причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_10 , який встановлений під час проведення слідчих експериментів за участі підозрюваного ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_82 , а також зазначений у вказаному вище висновку експерта, не викликає сумніву, так як відповідає обставинам справи. Також, він не викликав сумніву і у експерта, коли останній надавав та роз`яснював висновок, оскільки про будь-які сумніви експерт у висновку не зазначає, а висловлюється щодо механізму заподіяння тілесного ушкодження, що призвело до смерті потерпілого, однозначно.
Допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_89 , ОСОБА_61 , ОСОБА_66 , ОСОБА_94 показали, що ОСОБА_24 вдарив ОСОБА_10 в область носа та дав стусана під зад, а потерпілий ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_31 , ОСОБА_89 показали, що ОСОБА_25 , взявши потерпілого за одяг, скинув з ганку кафе в сніг. У той же час належними та допустимими доказами підтверджено, що саме ОСОБА_4 завдав одного удару кулаком правої руки в область лівої скроневої ділянки голови потерпілого.
Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_31 з приводу невинуватості ОСОБА_4 у смерті її сина, оскільки під час судового розгляду показала, що особисто вона не бачила, як ОСОБА_25 і ОСОБА_24 били її сина, окрім того як ОСОБА_25 кинув її сина з ганку кафе, не бачила й інших осіб, які б спричинили тілесні ушкодження її сину, посилається лише на свої розмови з односельчанами, які говорили: «добре хлопці дали», маючи на увазі ОСОБА_25 і ОСОБА_24 , а ОСОБА_4 нібито збирається взяти всю вину на себе.
Також суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_81 , оскільки її показання надані в судовому засіданні різняться від показань, наданих під час проведення слідчого експерименту з її участю, є непослідовні та нелогічні. Так, в судовому засіданні свідок заперечувала нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , зазначивши, що він ( ОСОБА_4 ) навпаки допомагав їй вологими серветками витирати з обличчя ОСОБА_23 кров, між хлопцями відбулась незначна штовханина лише з приводу того, що ОСОБА_10 не подобалось, що це робить ОСОБА_4 ..

Під час же слідчого експерименту свідок показувала про те, що вона побачила, що ОСОБА_39 штовхнув ОСОБА_23 , останній впав грудьми на лавочку. Після цього, відповідаючи на запитання слідчого, як саме ОСОБА_4 це зробив, відповіла - не бачила, бо сиділа спиною до них.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_49 показувала, що після штовханини між ОСОБА_4 і ОСОБА_10 , якому не сподобалось, що ОСОБА_4 витирав з його обличчя кров, вона повалила ОСОБА_4 на підлогу, сіла на нього зверху й сказала, щоб він ( ОСОБА_4 ) заспокоївся і не чіпав ОСОБА_10 ..

Під час слідчого експерименту свідок показала, що після того як ОСОБА_39 штовхнув ОСОБА_23 , останній впав грудьми на лавочку, а потім піднявся і пішов на вулицю.
Показання свідка ОСОБА_81 щодо обставин, які передували конфлікту, який виник між ОСОБА_4 і ОСОБА_10 , та перебігу самого конфлікту, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_82 , ОСОБА_92 , ОСОБА_61 , які показали, що ОСОБА_49 розбороняла хлопців під час бійки, відтягувала ОСОБА_4 від ОСОБА_10 , що не заперечував і сам обвинувачений під час слідчого експерименту.
Даючи показання в судовому засіданні свідок ОСОБА_49 весь час акцентувала увагу на тому, що ОСОБА_10 били на вулиці ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , проте зазначила, що особисто вона цього не бачила.

Суд звертає увагу на те, що версія розвитку подій, запропонована стороною захисту, ґрунтується лише на твердженнях про необхідність визнання недопустимими усіх доказів, що надані стороною обвинувачення через процесуальні порушення, не оспорюючи їх зміст.
Зокрема, захисники просять визнати недопустимими доказами протокол огляду місця події від 28 січня 2019 року, протоколи проведення слідчих експериментів від 30 січня 2019 року за участі свідків ОСОБА_81 та ОСОБА_82 , та протоколу проведення слідчого експерименту від 31 січня 2019 року за участі підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що огляд місця події та слідчі експерименти були проведені з порушенням норм кримінального процесуального закону.
Зокрема, на думку сторони захисту, огляд місця події проведено з порушенням положень статті 237 КПК України, а слідчі експерименти ч.5 ст. 240 КПК України, а саме без дозволу власника кафе.
Статтею 86 КПК визначено, що доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Проаналізувавши вказані докази даного кримінального провадження, суд дійшов висновку, що об'єктивних підстав для породження сумніву у законності їх отримання і визнання недопустимими не має.
Так, відповідно до ч.2 статті 237 КПК України огляд житла та іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, а відповідно до ч.5 ст. 240 КПК України слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.
Тобто, якщо подія, з приводу якої проводиться огляд, відбулась у житлі чи іншому володінні особи, на проведення такого огляду місця події поширюються вимоги, передбачені статтею 30 Конституції України та відповідні положення статей 13, 233, 234, та 237 КПК України.
Суд визнає, що встановлення наявності й добровільності згоди особи на проведення в її житлі або іншому володінні огляду є важливим для визначення допустимості доказів, отриманих у результаті такого огляду, оскільки за такої згоди немає потреби звертатися до слідчого судді в порядку частини третьої статті 233 КПК. Тому сторона, яка надає такі докази, має переконати суд у наявності такої згоди та її добровільності.
Однак суд не погоджується зі стороною захисту в тому, що наявність та добровільність згоди може доводитися лише письмовим документом відповідного змісту. Закон не визначає спеціальних засобів доказування добровільності згоди на проникнення до житла або іншого володіння особи. Тому наявність чи відсутність згоди, а також її добровільність чи вимушеність мають бути встановлені виходячи з сукупності обставин, за яких відбувалося проникнення до житла чи іншого володіння особи, і ці обставини можуть доводитись або спростовуватися сторонами за допомогою будь-яких засобів доказування.
Позиція захисту, зводячи вирішення питання про згоду володільця лише до наявності чи відсутності письмового документа, спрощує це питання. Виходячи з такої позиції, письмовий документ, що містить згоду на проникнення, усуває будь-які сумніви у наявності добровільної згоди. Суд не може погодитися з таким підходом, позаяк у певних ситуаціях наявність письмового документа може не мати вирішального значення, оскільки добровільність його написання чи підписання також може бути поставлено під сумнів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що для з`ясування допустимості доказів, отриманих під час огляду в житлі чи іншому володінні особи, якщо наявність та/або добровільність згоди володільця ставиться стороною під сумнів, суд має виходити із сукупності всіх обставин, що супроводжували цю слідчу дію, враховуючи, але не обмежуючись, наявністю письмового підтвердження такої згоди.
Така позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 159/451/16-к від 12.02.2019.
Як убачається з довідки №15 від 15 жовтня 2019 року будівля №17 в АДРЕСА_3 знаходиться на балансі Стольненського споживчого товариства, тобто не є власністю фізичної особи, про що наголошувала сторона захисту.
В матеріалах кримінального провадження є заява ОСОБА_92 продавчині магазину, яка надала дозвіл працівникам Менського ВП ГУНП в Чернігівській області на проведення огляду приміщення магазину №17 Стольненського СТ в селі Синявка по вул. Шкільна, 1 (том 1 а.с.173).
Твердження захисника про порушення органом досудового розслідування вимог ч.9 ст. 236 КПК України щодо невручення ОСОБА_95 примірнику протоколу огляду місця події ґрунтується на невірному тлумаченні норми процесуального закону.
При дослідженні судом вказаних доказів обвинувачений не зазначав про порушення його прав внаслідок проведення вказаних процесуальних дій. Захисниками не надано доказів, що огляд місця події та слідчі експерименти, проведені в приміщенні кафе ІНФОРМАЦІЯ_4 , було здійснено з порушеннями прав інших осіб, зокрема, прав власника кафе, чи прав осіб, які користувались цим приміщенням, також захисниками не надано доказів наявності під час проведення вказаних слідчих дій діянь, які б свідчили про істотні порушення прав людини і основоположних свобод людини.
За таких обставин, суд не вбачає порушення вимог ст.30 Конституції України, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 13, 233, 234, 237, 240 КПК України, при проведенні огляду місця події та слідчих експериментів.
Також сторона захисту не погодилась із допустимістю протоколів слідчих експериментів, оскільки вони не містять відомостей про технічні характеристики відеокамери PANASONIC та на який саме носій здійснювався з неї відеозапис, оскільки прокурором долучено DVD диск.
Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК передбачено, що у вступній частині протоколу зазначається, окрім іншого, також інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання.
Суд вважає слушними зауваження сторони захисту з цього приводу, водночас з тим дійшов висновку, що не зазначення слідчим у вступній частині протоколу слідчого експерименту технічних характеристик відеокамери, носія, на який здійснювався відеозапис та не долучення міні диску не являється істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодаства та безумовними підставами для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом.
Судом також проаналізовано твердження захисників про застосування до ОСОБА_4 фізичного та психологічного тиску працівниками поліції з метою отримання зізнання у вчиненні злочину, які не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 показав, що фізичного тиску працівники поліції до нього не застосовували, лише під час затримання один з працівників поліції запитав у нього чи пригадав він його, а тому вважає, що обвинувачення у вчиненні даного злочину є помстою за невизнання ним вини у кримінальному провадженні стосовно нього за ч.2 ст. 345 КК України.

Також, суд звертає увагу на те, що ні ОСОБА_4 , який постійно, з моменту його затримання, був забезпечений професійною правовою допомогою, ні його захисники з відповідними скаргами на протиправні дії працівників поліції до прокурора чи до слідчого судді не зверталися.
У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які могли б свідчити про вплив на ОСОБА_4 службових осіб органу досудового розслідування під час досудового розслідування та під час судового розгляду.
Отже, суд, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши кожний із доказів, наданих сторонами кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку щодо висунутого ОСОБА_4 обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який полягає в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.
Особливістю такого кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження, за якого вказане у ч.1 ст. 121 КК України діяння спричиняє смерть потерпілого, є наявність двох суспільно небезпечних наслідків (первинний тяжкі тілесні ушкодження, похідний смерть), психічне ставлення до яких винного є різним. Для застосування ч.2 ст. 121 КК України у цьому випадку слід встановити наявність умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережної вини стосовно смерті потерпілого.
Так, згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 року у справі №688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключає можливу відсутність умислу або інший характер умислу. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Виходячи з наведеного, відсутні підстави для ухвалення виправдувального вироку, на чому наполягає сторона захисту.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину підтверджується показаннями свідків ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_61 , ОСОБА_82 , які показали, що вони разом з ОСОБА_4 святкували день народження ОСОБА_96 і вживали спиртні напої, даний факт не заперечував і сам обвинувачений, а тому клопотання захисника про виключення цієї обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, задоволенню не підлягає.
Мотиви призначення покарання.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, від якого настали тяжкі наслідки смерть людини, в період невідбутого покарання за попереднім вироком, що свідчить про його схильність до вчинення кримінально-караних дій і небажання стати на шлях виправлення, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, за місцем проживання характеризується добре, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 12 січня 2013 року, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, не має постійного місця роботи, відомості щодо стану здоров`я сторонами не надані.
Враховуючи особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення злочину, наслідки, які настали від злочину, з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, в тому числі і думки потерпілого, який не вірить у винуватість останнього, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також використовуючи дискреційні повноваження, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією частини 2 статті 121 КК України.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив новий злочин до відбуття покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2018 року, яким він засуджений за ч.2 ст. 345 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, то суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтею 71 цього Кодексу, за сукупністю вироків у виді позбавлення волі.
Підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання відсутні.
Мотиви ухвалення рішення про залік досудового тримання під вартою.
Під час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 затримано 29 січня 2019 року (том 1 а.с.218-219).
Суд дійшов висновку про необхідність до набрання вироком законної сили залишити без змін застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 обчислювати з часу його затримання, тобто з 29 січня 2019 року.
Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів і документів.
Речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у даному провадженні не заявлено, заходи забезпечення, окрім запобіжного заходу, щодо обвинуваченого, у даному кримінальному провадженні не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.
На підставі статті 71 КК України до покарання призначеного судом ОСОБА_4 за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2018 року та остаточно призначити ОСОБА_4 8 (вісім) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу його затримання з 29 січня 2019 року.
До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суд через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1