Справа № 727/4850/19
Провадження № 1-кп/727/263/19
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
23 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2
за участю учасників судового кримінального провадження:
- обвинуваченого ОСОБА_4
Обвинувачений ОСОБА_4 , починаючи з 28.08.1989 по 29.04.2013 проходив військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у Збройних силах України Міністерства оборони України на різних посадах, в тому числі, у період часу з 05.12.2012 по 29.04.2013, перебував на посаді заступника військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з даної посади був звільнений у запас за станом здоров`я. Після звільнення з військової служби в запас, ОСОБА_4 прийнято на за строковим трудовим договором з 02.09.2013 до Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, на посаду викладача кафедри військової підготовки, на якій останній працював до 31.01.2019 включно. В силу займаних посад у Збройних силах України та у ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , достовірно володів інформацією щодо обов`язку проходження військової строкової служби у Збройних силах України кожним військовозобов`язаним громадянином України та знав порядок призову на військову службу, а також мав широке коло знайомих, які працюють у різних структурних підрозділах Міністерства оборони України.
31.01.2019 до ОСОБА_4 , який цього дня ще перебував на посаді старшого викладача військової кафедри ІНФОРМАЦІЯ_4 , з питання щодо надання роз`яснення про можливість не проходження строкової військової служби у Збройних силах України, звернувся ОСОБА_6 . Під час розмови ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 є громадянином України призовного віку, повідомив останньому, що він у зв`язку із займаними ним посадами у минулому в структурних підрозділах Міністерства оборони України, підтримує дружні відносини зі службовими особами Військових комісаріатів якна території Чернівецької області, так і прилеглих областей, у зв`язку з чим може допомогти йому у вирішенні такого питання та йому добре відомі способи законного відстрочення або ухилення від проходження військової служби.
Поряд з цим, ОСОБА_4 , в ході спілкування з ОСОБА_6 , уточнив місце реєстрації останнього та дізнався, що останній на даний момент ніде не зареєстрований, у зв`язку із зняттям з реєстрації в гуртожитку у місті Чернівці після закінчення навчання, а до навчання проживав у Борщівському районі Тернопільської області, де і був зареєстрований. Після цього, ОСОБА_4 , повідомив, що саме з працівником ІНФОРМАЦІЯ_5 він знайомий, а тому шляхом використання свого авторитету та дружніх відносин з ними, може допомогти ОСОБА_6 позитивно вирішити питання щодо не проходження строкової військової служби у Збройних силах України, однак останній повинен надати через ньогослужбовій особі даного комісаріату неправомірну вигоду в розмірі приблизно 1500 доларів США.
Під час чергової зустрічі 18.02.2019 на території військової кафедри ІНФОРМАЦІЯ_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , будучи знайомим з ОСОБА_7 , який перебуває на посаді головного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_7 та в силу даної посади не займає відповідальне службове становище, повідомив ОСОБА_6 , що спілкувався зі своїм знайомим, який працює у ІНФОРМАЦІЯ_8 , який повідомив, що в змозі вирішити питання щодо не проходження строкової служби ОСОБА_6 у Збройних силах України, шляхом видачі військового квитка про зарахування в запас за станом здоров`я, при умові надання йому неправомірної вигоди в сумі приблизно 1200 (тисячу двісті) доларів США, однак сума є не точною, оскільки в телефонному режимі він конкретно не зміг обговорити дане питання, та домовився зустрітись із даним працівником Борщівського райвійськомату особисто, після чого повідомить ОСОБА_6 кінцеву суму грошових коштів, яку необхідно буде надати для вирішення даного питання.
В подальшому, при черговій зустрічі, яка відбулась 11.03.2019р., на території військової кафедри ІНФОРМАЦІЯ_6 , у м. Чернівці, по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , достовірно усвідомлюючи, що головний спеціаліст командування ІНФОРМАЦІЯ_7 , в силу Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №389 від 03.06.2013, Закону України «Про державну службу», Переліку органів військового управління, в яких передбачено посади державної служби, затвердженого наказом Міністерства оборони України №270 від 20.05.2016, та відповідно до пункту 1 примітки до статті 364 КК України, є службовою особою даного районного військового комісаріату, повідомив ОСОБА_6 , що його знайомий працівник ІНФОРМАЦІЯ_7 , погодився вирішити питання про не проходження ОСОБА_6 строкової військової служби за умови надання йому через ОСОБА_4 неправомірної вигоди в сумі 1500 доларів США, та запевнив, що тільки при наданні саме такої суми грошових коштів, ОСОБА_6 не буде проходити військову службу в Збройних Силах України, чим створив у ОСОБА_6 переконання про вигідність і навіть обов`язковість передачі неправомірної службовій особі головному спеціалісту командування ІНФОРМАЦІЯ_5 , і такими умисними, корисними та незаконними діями, шляхом словесного вмовляння та переконання, підбурив ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди службовій особі ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка не займає відповідальне службове становище.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27 ч. 1 ст.369 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в кримінальному провадженні, із якими ОСОБА_4 , повністю погодився в засіданні. Між ОСОБА_4 , та прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України 25.04.2019 року укладено угоду про визнання винуватості, на тих умовах, що ОСОБА_4 , повністю визнає свою вину в підбурюванні до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.
На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_9 та ОСОБА_4 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.4) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 КПК України), про що їм було роз`яснено.
ОСОБА_4 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1) КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також, ОСОБА_4 розуміє і судом йому було роз`яснено, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 його захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_9 підтвердили факт визнання ним винуватості, просять затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочинів, у вчиненні яких його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.
Кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.4 ст. 27 ч. 1 ст.369 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є беззастережне визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують його покарання, відсутні.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 25.04.2019 року, узгоджену сторонами угоди міру покарання, а також судом враховується і особа обвинуваченого, зокрема, наявність постійного зареєстрованого місця проживання, наявність сім`ї, позитивної характеристики за місцем проживання, за місцем роботи, те, що ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи, учасником війни, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність перебування його на обліку в лікаря нарколога і лікаря психіатра; заяви заявника про те, що претензій до ОСОБА_4 він не має (а.с.к.п.223 - 231).
Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що укладена між прокурором ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .В угоди від 25.04.2019р. про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання підлягає затвердженню.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не застосовувався і суд до набрання чинності даним вироком не вбачає підстав до застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.
Цивільний позов по справі відсутній.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України
Витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 394, 469,472-475 КПК України, суд,
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.04. 2019 року, укладену між прокурором прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Визначений розмір штрафу підлягає сплаті протягом одного місяця з дня набрання вироком суду законної сили.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.
Речові докази за постановами слідчого від 04.04.2019 року та від 14.03.2019р. (а.с. к.п. 89-90, 96-97), зокрема: дві гумові рукавички хірургічні, зразки спеціального невидимого аерозолю препарату «Промінь 1» та медичні гумові рукавички, медичні ватні круги зі змивами з рук, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів СУ ГУНП у Чернівецькій області (м. Чернівці вул.. Н. Сотні, 2Б) знищити;
Речовий доказ за постановою слідчого від 05.04.2019р. (а.с. к.п.114-115) 15 купюр номіналом по 100 доларів США з наступними серіями: КG11713051А, FL2284280С, КВ34629886С, DF3149494В, КВ60278064Н, DВ25187478С, НD12028512В, НF04425350Р, KF00707364Д НЕ60337056А, КВ37394832J, НВ41824732Р, СС11976451А, HB68010796G, СС11976452А, які були залучені до проведення контролю за вчиненням злочину та видані за заявою (а.с.к.п. 74) від 11.03. 2019 року ОСОБА_6 повернути останньому за належністю.
На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Суддя ОСОБА_1