ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2972/19 Справа № 190/1321/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2019 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у провадженні за поданням адміністрації установи виконання покарань про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України

за участю:
прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 16 січня 2018 року, кінець строку 28 серпня 2020 року.

03 вересня 2019 року до суду першої інстанції надійшло сумісне подання ДУ П`ятихатської ВК № 122 Дніпропетровської області та спостережної комісії П`ятихатської РДА Дніпропетровської області про заміну засудженому ОСОБА_6 не відбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.
Відмовляючи в задоволенні подання суд першої інстанції, зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Станом на день постановлення оскарженої ухвали не відбута частина покарання засудженого ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі складає 11 місяців 15 днів, тобто не можливо застосувати вимоги ст. 82 КК України до останнього, оскільки більш м`яке покарання в такому разі буде перевищувати не відбутий строк покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою задовольнити подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України.

Вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що на момент коли він отримав право на заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, строк покарання був більший за один рік, у зв`язку з чим спостережна комісія і надала рекомендацію на застосування ст. 82 КК України. Також зауважує, що порушень дисципліни не має, має заохочення, виконує роботи з благоустрою колонії, що дає підстави для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених в скарзі просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого про необґрунтованість висновків суду першої інстанції та наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані належним чином.
З матеріалів провадження та звукозапису судового розгляду вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув матеріали подання ДУ П`ятихатської ВК № 122 Дніпропетровської області та спостережної комісії П`ятихатської РДА Дніпропетровської області, дослідив необхідні матеріали провадження та прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні подання.
Водночас апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині застосування закону України про кримінальну відповідальність та з тлумаченням положень ст. 82 КК України.
Так, відмовляючи в задоволенні подання суд першої інстанції вказав, що подання не підлягає задоволенню, оскільки у випадках застосування положень ст. 82 КК України більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком.
Зазначені положення, суд першої інстанції розтлумачив так, що станом на 13.09.2019 року не відбута частина покарання засудженого ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі складає 11 місяців 15 днів, тобто не можливо застосувати вимоги ст. 82 КК України до останнього оскільки більш м`яке покарання в такому разі буде перевищувати не відбутий строк покарання (місцевий суд має на увазі, що обмеження волі згідно з положеннями Загальної частини КК України становить від одного року, тоді як невідбута частина покарання ОСОБА_6 становить 11 місяців 15 днів).
Проте таке тлумачення не ґрунтується на вимогах кримінального закону та призводить до звуження прав засуджених, оскільки згідно такого правозастосування, право на заміну невідбутої частини покарання мають тільки ті засуджені невідбута частина покарання яких становить більше одного року позбавлення волі і не мають права на застосування ст. 82 КК України засуджені, яким залишилось відбувати покарання менше одного року позбавлення волі.
Таким чином, такі твердження суду є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки є неправильним тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Поза увагою суду першої інстанції, залишились інші положення Загальної частини КК України, а саме ст. 73 КК України, згідно якої при заміні покарань допускається обчислення строків покарання у днях.
Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги засудженого в яких він не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції є обґрунтованими.
В той же час, апеляційний суд дослідивши матеріали провадження, доходить таких висновків.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а й кару. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
З вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для застосування ст. 82 КК України є не формальний сплив певного строку покарання, а те, що засуджений став на шлях виправлення, чим довів своєю поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в Постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Засуджений стверджує, що став на шлях виправлення, про що свідчить зразкова поведінка, що порушень дисципліни не має, має заохочення, виконує роботи з благоустрою колонії, що дає підстави для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Зазначені вище твердження засудженого на дають достатніх підстав для задоволення подання.

Так, за змістом характеристики на ОСОБА_6 на виробництві установи не працевлаштований, залучається до виконання робіт з благоустрою території установи, до робіт ставиться добре, має одне заохочення, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу тощо.

Крім того, згідно характеристики станом на 02.05.2019 року ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, у зв`язку з чим йому відмовлено у зверненні з поданням про застосування ст. 82 КК України, а згідно цієї ж характеристики станом на 22.08.2019 року (через три місяці) ОСОБА_6 не тільки став на шлях виправлення, а й довів своє виправлення.

При цьому, в період з травня по серпень місяці 2019 року ОСОБА_6 не був працевлаштований на виробництві установи, встановити факт виконання робіт з благоустрою, їх характер, обсяг робіт, черговість та ін. з матеріалів справи неможливо, тому твердження в поданні та характеристиці, що ОСОБА_6 своїм ставленням до праці довів своє виправлення або став на шлях виправлення, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Отже, однією з підстав для застосування положень ст. 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, що довів своєю поведінкою і ставленням до праці. Проте, не маючи обмежень за станом здоров`я та за віком, не виявляє бажання працювати та на підприємстві установи працював тільки два місяці в 2018 році, що підтверджується довідкою про доходи /а.с. 9/.

Також, згідно з матеріалами провадження до ОСОБА_6 були застосовані положення ст. 81 КК України і він був звільнений умовно-достроково від покарання за попереднім вироком (вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2012 року). Проте в період невідбутої частини покарання знову вчинив злочин, у зв`язку з чим за останнім вироком йому призначено покарання також за правилами ст. 71 КК України і до остаточного покарання приєднано 1 місяць за попереднім вироком (умовно-достроково був звільнений на 1 рік 7 місяців на 21 день).

Останнім вироком ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 року ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.01.2018 року по 04.07.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто майже один рік позбавлення волі.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на даному етапі відбування покарання, з огляду на вищезазначені обставини та на тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_6 , не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст. ст. 50, 65 КК України.
Враховуючи вищевикладене, а також повторне дослідження матеріалів провадження апеляційним судом, неправильне тлумачення судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, в даному випадку не може бути визнано підставою для скасування ухвали суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки суд першої інстанції прийняв правильне по суті рішення і відмовив в задоволенні подання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_6 про відмову в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4