Номер провадження: 11-сс/813/1984/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2019 р. в рамках розгляду кримінального провадження №0001743, внесеного до ЄРДР 28.05.2019 р., якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Орлівка, Ямпільського району, Сумської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей : ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у певний час доби, а саме з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.
На підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався в своїй ухвалі на відсутність обґрунтованої підозри та не доведеність прокурором ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Разом з цим, слідчий суддя вбачає наявність підстав, щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та вважає, що даний запобіжний захід є найбільш прийнятним, враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Також, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував презумпцію невинуватості, та обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме відсутність вагомих, безперечних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків в місті постійного проживання ОСОБА_7 (підозрюваний з 2014 року одружений, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та батьків мати інвалід ІІ-ої групи, батько інвалід ІІІ-ої групи і бабусю похилого віку), має постійне місце мешкання в м. Одесі, в якому з 2017 року мешкає спільно з дружиною та дітьми, раніше не судимий, відсутність матеріального збитку.

Обставин які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею не встановлено.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 зазначив, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження з наступних підстав:
- підозра ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні взаємнопов`язаних між собою прямими доказами у сукупності, які містяться у наступних процесуальних джерелах: показаннях потерпілого, свідків, письмових документах (протоколах слідчих (розшукових) дій), речових доказах, а також інших матеріалах;
- ОСОБА_7 усвідомлюючи міру покарання у разі визнання його винуватим у скоєнні вказаного злочину, може вчиняти дії направлені на уникнення від кримінальної відповідальності, шляхом переховування від органу досудового розслідування;
- в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин за попередньої змовою групою осіб, на волі підозрюваний зможе повідомляти осіб про хід досудового розслідування та надавати вказівки, які будуть перешкоджати встановлені істини у кримінальному провадженні;
- у ОСОБА_7 відсутнє місце роботи або навчання, підозрюваний не являється інвалідом, особою, яка постраждала від наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС, не страждає будь-якими тяжкими захворюваннями, самостійно не утримує недієздатних або обмежено дієздатних осіб.
Посилаючись на наведені доводи, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, натомість підозрюваний ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заперечували проти її задоволення та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а, відповідно до санкції зазначеної норми кримінального закону, вона передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 цієї статті зазначено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як вбачається із мотивувальної частини ухвали слідчого судді, вона не відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону, містить у собі суперечності, та згідно із вище зазначеними нормами взагалі не мав би застосовувати запобіжний захід.
Так, слідчий суддя в мотивувальній частині ухвали зазначив, що дослідивши матеріали, долучені до клопотання прийшов до висновку, що в даному випадку відсутня обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, при цьому, в подальшому зазначає про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та лише поверхнево зазначає, що існують певні ризики, що не дають підстави застосувати відносно підозрюваного запобіжних захід у вигляді тримання під вартою.
Відтак, слідчий суддя встановивши відсутність обґрунтованої підозри, застосовую відносно ОСОБА_7 один із найсуворіших запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, тобто суперечить доводам, викладеним в мотивувальній частині ухвали.
Зважаючи на що, колегія суддів дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження у зв`язку з чим підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п. 4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Згідно § 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК країни.
Так, у невстановлений в ході досудового розслідування день, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_13 незаконно придбали у невстановленої особи наркотичні засоби та психотропні речовини з метою їх подальшого збуту та зберігали їх у приміщенні квартири АДРЕСА_3 . В подальшому, в ніч з 21.11.2019 р. по 22.11.2019 р. проведеним обшуком вищевказаної квартири, виявлено та вилучено велику кількість різноманітних речовин, а саме рослинного походження, порошкоподібних, кристалічних, у виді пігулок.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами, які містяться в матеріалах провадження, зокрема: протоколом обшуку квартири від 21.11.2019 року (а.с. 7-9), протоколом обшуку автомобілю від 22.11.2019 р. (а.п. 12-14), протоколом допиту свідка ОСОБА_14 (а.п. 24), протоколом допиту свідка ОСОБА_15 (а.п. 27-29), протоколом допиту свідка ОСОБА_16 (а.п. 33-36).
Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Колегія суддів зазначає, що на момент звернення слідчого з клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 проведено першочергові слідчі дії, які дають підстави апеляційному суду вважати, що на теперішній час підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України обґрунтована.

Більш того, прокурором під час апеляційного розгляду скарги зазначено, що по кримінальному провадженню призначено експертні дослідження, вилучених засобів, по отриманню висновків яких, органом досудового розслідування буде наявні дані щодо остаточної кваліфікації дій підозрюваного.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається із клопотання, слідчий зазначає про наявність у підозрюваного ОСОБА_7 ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 , 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що на даний час обґрунтовано існують підстави вважати, що існує ризик незаконно впливу на свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки свідок ОСОБА_14 , яка була безпосередньо присутня під час обшуку квартири АДРЕСА_3 , де була виявлена значна частина речовин та засобів, що за зовнішніми ознаками та відповідно до експрес-тесту є наркотичними засобами, та яка пояснила, що ОСОБА_7 є давнім знайомим ОСОБА_13 , який також є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні. Такі ж пояснення надав і ОСОБА_13 , та вказав що ОСОБА_7 є його знайомим та в свою чергу йому не відомо, що він міг зберігати у квартирі по вул. Балківській.

Натомість, підозрюваний ОСОБА_7 свої дружні відносини з ОСОБА_13 не підтверджує, та взагалі вказує на цілком недавнє знайомство з ним та непричетність до вилучених речовин під час обшуку в квартирі. Окрім того, ОСОБА_7 змінював свою позицію відповідно до протоколу допиту у якості підозрюваного та поясненні, відібраному до повідомлення про підозру. Вказана позиція є позицією його захисту, проте, аналізуючи зазначені обставини колегія суддів вважає, що підозрюваний може впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності у інкримінованому йому злочині.

Колегія суддів погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику впливу на інших осіб, які можуть бути причетні до вчиненого злочину, оскільки долученими до клопотання матеріалами вбачається, що злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, про що свідчать показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . На теперішній час вказані особи не встановлені, а перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може мати змогу спілкуватись з ними з приводу кримінального провадження, що в подальшому може призвести до перешкоджання досудовому розслідуванні у вказаному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що у разі перебування ОСОБА_7 на свободі може існувати ризик продовження вчинення ним кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки вбачається, що зазначений злочин мав тривалий характер, підозрюваний на даний момент не працевлаштований, а сума грошових коштів та кількість засобів та речовин, що була вилучена у автомобілі, яких знаходиться в його користуванні, може підтверджувати отримання таких грошових коштів від незаконної діяльності. В свою чергу на противагу доводам сторони обвинувачення, стороною захисту не надано підтверджень щодо походження вилучених грошей, а також будь-яких даних щодо легального отримання заробітку на утримання своєї родини.

Відповідно до характеристики з місця роботи, наданої у судовому засіданні захисником ОСОБА_9 , підозрюваний ОСОБА_7 майже пів року не працює на підприємстві з якого надано характеристику, а тому доводи сторони захисту з приводу перебування на його утриманні дружини з двома дітьми, батька-інваліда є сумнівними.

Колегія суддів вважає, що на даний час існує можливий ризик знищення або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі накладних, або інших документів, які можуть мати відношення до кримінального провадження, оскільки під час обшуку квартири було виявлено експерс-накладна компанії експрес-доставки «Нова Пошта», та відповідно до показів свідків, зазначені речовини переправлялись за допомогою послуг пошти.

Щодо доводів прокурора про наявний ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування, апеляційний суд вважає, що таких ризик також має місце, у тому числі зважаючи на тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, а також протиріччями у його показах, які свідчать про намагання останнього уникнути кримінальної відповідальності за пред`явленим повідомленням про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Положеннями ст. 18 КПК України визначено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення . Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права.

Тому пояснення та показання ОСОБА_7 не можуть бути взяті за основу підозри або обвинувачення, у вчиненні особою злочину, проте дають загальне уявлення про відношення підозрюваного до злочину, а також вказують на можливість існування вищевказаних ризиків.

Апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», оскільки злочин, в якому підозрюється ОСОБА_7 пов`язаний із незаконним обігом наркотиків, які в свою чергу мають негативний вплив на осіб, які вживають зазначені наркотичні засоби, що в подальшому тягне за собою систематичність такого вживання та подальші непоправні наслідки, які можуть статись із особами, які вживають такі засоби.

Аналізуючи вище викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що на даному етапі досудового розслідування прокурором доведена наявність існування обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також підстав вважати, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою в змозі на даний час запобігти таким ризикам.

Обираючи запобіжний захід пов`язаний з триманням під вартою, апеляційний суд враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання в м. Одесі, має дружину та двох малолітніх дітей, що свідчить про існування міцних соціального зв`язків, проте які не в достатній мірі змогли вплинути на протиправну поведінку підозрюваного.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора підтверджуються відповідними матеріалами, дослідженими у суді апеляційної інстанції, а слідчий суддя не об`єктивно поставився до зазначених обставин справи, даних про особу підозрюваного та дійшов не правильного висновку про те, що під час досудового розслідування та розгляду справи у суді, відносно нього може бути обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Приймаючи рішення щодо строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що строк у 30 днів буде достатнім для отримання органом досудового розслідування необхідних експертних досліджень, а також проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, які в сукупності з іншими матеріалами провадження будуть достатні для отримання доказів та остаточної кваліфікації дій підозрюваних осіб, в даному випадку ОСОБА_7 .

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Злочин, який ставиться в обґрунтування підозри ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Приймаючи до уваги кількість вилучених речовин та засобів під час обшуків, проведених в рамках кримінального провадження, а також характер і обставини вчиненого злочину, та зважаючи на наявні ризики, які доведені під час апеляційного розгляду скарги прокурора, колегія суддів вважає, що застава у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючи фактором, який зможе запобігти таким ризикам.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 411 КПК України визначено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого ОСОБА_12 слідчим суддею були допущені, перелічені вище, порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись статтями 24, 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2019 р., якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Малиновського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 30 днів, а саме до 08.01.2019 року включно.

Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, у межах 300 (трьохста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576 тис. 300 грн. (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста гривень).

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок: Отримувач: Одеський апеляційний суд, Код ЄДРПОУ отримувача: 42268321; р/р 6720; банк: ДКСУ в м. Київ; МФО 820172.

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 10.12.2019 р., заставна сума за ОСОБА_7 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

У разі внесення застави, підозрюваного ОСОБА_7 звільнити з-під варти негайно та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з іншим підозрюваними по даному кримінальному провадженню ОСОБА_13 ;

- здати слідчому, в зазначеному кримінальному провадженню на зберігання паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали, в частині покладення на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, становить до 21.01.2020 р. включно.

Організацію виконання ухвали в частині доставки підозрюваного ОСОБА_7 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4