Єдиний унікальний номер 205/1613/19
№ 205/1613/19
№ 1-кс/205/546/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003403 від 27.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2019 року до суду надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилається на те, що 26.12.2018 року до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою звернулась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що 01.12.2017 року невстановлена особа, шахрайським шляхом заволоділа майном заявниці.

За даним фактом 27.12.2018 року внесено відомості до ЄРДР за № 0003403, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пояснила, що в неї є знайомий на ім`я ОСОБА_5 , з яким у неї склались довірливі стосунки. Приблизно в середині листопада 2017р. ОСОБА_5 звернувся до потерпілої про допомогу в його боргових зобов`язаннях перед третіми особами, які виникли через його підприємницьку діяльність. Згодом ОСОБА_5 вдалось умовити ОСОБА_4 допомогти йому та остання передала йому правовстановлюючі документи на власну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи це тим, що під ці документи в якості застави йому віддадуть певну суму коштів, та що документи одразу ж поверне. Після чого, через деякий час ОСОБА_5 прийшов знову до потерпілої ОСОБА_4 та розповів, що під документи дають незначну суму коштів, а саме 4000 грн., а для отримання необхідних йому коштів від третіх осіб, в якості застави вона має надати йому довіреність строком 1 місяць на квартиру. При цьому запевнюючи потерпілу, що це лише на 1 місяць, що це є мірою забезпечення, а саме застави грошового займу, і через місяць він поверне їй документи. 30.11.2017 року ОСОБА_5 з потерпілою ОСОБА_4 поїхати до нотаріальної контори, яка розташована по АДРЕСА_2 , де приватний нотаріус ОСОБА_6 оформила довіреність. Як пояснює ОСОБА_4 , текст самої довіреності вона не читала, оскільки цілком довіряла ОСОБА_5 , також нотаріус змісту та наслідків документа їй не роз`яснила, копію самого документу їй не видали.

В подальшому, в листопаді 2018 року, потерпілій ОСОБА_4 стало відомо, що ОСОБА_5 , скориставшись довірою потерпілої, діючи на підставі довіреності від її ім`я, без дозволу ОСОБА_4 , уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_7 , тим самим продав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за грошові кошти у розмірі 150819,00 гривень.

Таким чином, в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 26.01.2010 року зареєструвала право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 1233 від 01.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , належить ОСОБА_7 .

У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт (із забороною на відчуження, розпорядження) на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_7 з метою забезпечення збереження речового доказу.

Згідно із ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, однак їх неявка згідно вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Частиною 1 статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у клопотанні про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Другий абзац частини першої статті 170 КПК України зазначає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи, що вказана вище квартира є важливим речовим доказом та з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, відчуження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на квартиру арешт.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170-172, 175 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003403 від 27.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити.
Накласти арешт (із забороною на відчуження, розпорядження) на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_7 (інн: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, село Поливановка).

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1