Справа №597/1529/18
Провадження №1-кп/597/95/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики кримінальне провадження №0000243 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

16 листопада 2018 року близько 13 години ОСОБА_4 на АДРЕСА_2 зустрів свого знайомого ОСОБА_5 і знаючи що останній володіє мобільним телефоном марки Дуггі модель ікс50, вирішив ним заволодіти шляхом зловживання довірою. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, не маючи на меті повертати належне ОСОБА_5 майно, попросив в останнього мобільний телефон для здійснення дзвінка, на що ОСОБА_5 , будучи введеним в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 , надав свою згоду та передав останньому свій мобільний телефон. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_4 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 , під вигаданим приводом, тримаючи в руках мобільний телефон останнього з місця події зник, повідомивши ОСОБА_5 , що поверне телефон після того, як здійснить дзвінок. Надалі ОСОБА_4 розпорядився мобільним телефоном ОСОБА_5 на власний розсуд, здавши його в ломбард, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на суму 1233,33 грн., чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.190 ч.1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав, щиро розкаявся та пояснив, що 16.11.2018 року близько 13 години зустрів знайомого ОСОБА_5 і попросив в нього мобільний телефон, щоб ніби-то подзвонити. Після цього заволодів вказаним телефоном і здав його в ломбард, за що отримав 400 гривень.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України знайшла своє повне ствердження в судовому засіданні і стверджується крім пояснень самого обвинуваченого, наступними матеріалами кримінального провадження:

заявою ОСОБА_5 в поліцію від 16.11.2018 року про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за заволодіння його телефоном;

заявою ОСОБА_4 від 16.11.2018 року, якою останній зізнався у скоєнні кримінального правопорушення;

заявою ОСОБА_4 від 16.11.20018 року, якою останній добровільно видав поліції мобільний телефон ОСОБА_5 ;

протоколом огляду предмета від 17.11.2018 року, яким зафіксовано огляд мобільного телефону ОСОБА_5 , який добровільно видав поліції ОСОБА_4 ;

постановою про визнання і долучення до кримінального провадження речових доказів від 17.11.2018 року, якою мобільний телефон марки Дуггі модель ікс50 визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 ;

висновком судової товарознавчої експертизи №6-940/18 від 28.11.2018 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки Дуггі модель ікс50 станом на 16.11.2018 року могла становити 1233,33 грн.;

протоколом проведення слідчого експерименту від 29.11.2018 року та фототаблицею до нього, в ході проведення якого ОСОБА_4 показав, як заволодів мобільним телефоном ОСОБА_5 та в який ломбард його після цього здав.

Стверджується вина обвинуваченого показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 16.11.2018 року близько 13 години він зустрів на вулиці Гайворонського в місті Заліщики ОСОБА_4 . Тоді останній попросив в нього мобільний телефон, щоб подзвонити. Він будучи впевненим в намірах ОСОБА_4 та нічого не підозрюючи передав йому свій мобільний телефон. Після цього, ОСОБА_4 тримаючи в руках його мобільний телефон, сказавши що поверне його після того, як здійснить дзвінок пішов з місця події у невідомому напрямку. Він пішов додому, та як повернулись батьки, повідомив їм про вказаний інцидент.

Винність обвинуваченого також підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків:
свідок ОСОБА_7 пояснив, що чув і бачив, як ОСОБА_4 взяв мобільний телефон у ОСОБА_5 і не повернув його;
свідок ОСОБА_8 пояснив, що коли вони з дружиною приїхали з села сина вдома не було. Коли він прийшов то розказав, що ОСОБА_4 взяв його мобільний телефон і не повернув його.

Зважаючи на вищенаведене, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ст.190 ч.1 КК України так, як він заволодів майном ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст.65 КК України.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що скоєне кримінальне правопорушення є невеликої тяжкості.

Особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме те, що він є особою молодого віку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує визнання ним вини, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди та обставини, що характеризують його особу.

А, тому, суд приходить до переконання, що міру покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції ст.190 ч.1 КК України у виді штрафу в дохід держави.

Суд також вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути в дохід держави 572,00 гривні процесуальних витрат по даному кримінальному провадженні, пов`язаних із залучення експерта.

Вирішуючи долю речового доказу - мобільного телефону марки Дуггі модель ікс50, суд вважає, що його слід вважати повернутим за належністю, оскільки він переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст.50, 65-67 КК України, постановою №7 Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, ст.ст.84-86, 91, 92, 122, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 850 (вісімсот п`ятдесять) гривень штрафу в дохід держави, що становить 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні процесуальних витрат пов`язаних із залученням експерта.

Речовий доказ - мобільний телефон марки Дуггі модель ікс50 вважати переданим за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1