ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2018 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 07 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження №0001235 від 04 жовтня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 371, ч. 11 ст. 374 КК України.

Рішення суду обгрунтовано тим, що судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що слідчим були вжиті всі необхідні процесуальні дії для всебічного повного і об`єктивного дослідження обставин у даному кримінальному провадженні, тому оцінюючи критично, у сукупності з іншими доказами у справі доводи скаржника про безпідставність закриття провадження, суд прийшов до висновку про їх необґрунтованість, оскільки посилання скаржника носять загальний, неконкретний та оціночний характер. Доказів того, що слідчим не досліджено фактичних обставин справи скаржником не надано, а судом не встановлено. Доводи скаржника не дають підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження та відновлення досудового слідства, а зводяться до переоцінки скаржником доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Оцінюючи критично у сукупності з іншими доказами у справі доводи скаржника про безпідставність закриття провадження, суд прийшов до висновку про їх необґрунтованість, оскільки належних та достатніх даних про наявність події та/або складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 371, ч. 11 ст. 374 КК України, в діях посадових осіб прокуратури Харківської області, щодо яких було винесено оскаржувану постанову, стороною провадження не надано, а судом не встановлено.

В апеляційній скарзі:

- ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну та необґрунтовану.
В обґрунтовування своїх вимог посилається на те, що слідчий суддя не надав належної оцінки твердженню слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 про відсутність в діях слідчого прокуратури Харківської області складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 371 КК України, хоча, на думку апелянта, таке твердження є передчасним та неаргументованим.
Вказує, що кримінальне провадження, по якому апелянт є обвинуваченим, було порушено 20.10.2016 року за фактом подій, які відбувалися 06.05.2016 року.
06.04.2017 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, тобто через 11 місяців після вказаних в матеріалах справи № 0002064, подій. Докази, на яких ґрунтується підозра, були отримані задовго до його затримання. Тому, вважає, що в діях слідчого прокуратури Харківської області вбачається склад злочину, передбаченого ч.1. ст. 371 КК України.
На його думку, слідчий суддя не взяв до уваги факт незаконного затримання апелянта, що не було розглянуто його заяву про визнання його потерпілим, не було допитано в якості потерпілого по кримінальному провадженню № 0001235, не вирішено всі заявлені клопотання, та слідчим прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 було передчасно винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, скаржника ОСОБА_6 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив їх задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В апеляційному суді ОСОБА_6 пояснив, що кримінальне провадження, в якому він є обвинуваченим, було порушено 20.10.2016 року за фактом подій, що відбувалися 06.05.2016 року; 06.04.2017 року його було затримано в порядку ст. 208 КПК України, тобто через 11 місяців після вказаних в матеріалах справи подій; слідчим не було виконано, на його думку, цілий рід слідчих дій з метою об`єктивного розслідування справи; а також те, що ним було подано скаргу до Європейського суду з прав людини, з цього приводу, і вона була прийнята судом до свого провадження.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, оскільки вони знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчими, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно ч.1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Між тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при закритті кримінального провадження вищевказані обставини були з`ясовані неналежним чином.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0001235 від 04 жовтня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 371, ч. 11 ст. 374 КК України.
Постановою слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 07 вересня 2018 року кримінальне провадження № 0001235 від 04 жовтня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 371, ч. 11 ст. 374 КК України, було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки під час розслідування вказаного провадження встановлено відсутність в діях посадових осіб прокуратури Харківської області та УВБ у Дніпропетровській області злочинів, передбачених ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 371, ч.1 ст. 374 КК України.
ОСОБА_6 в апеляційному суді зазначив, що не згоден з цією постановою, оскільки не було перевірено його заяви про порушення норм КПК при закритті кримінального провадження, його затримання відбулось через 11 місяців після подій, та вважає, що було порушено його право на захист. Тому він, будучи незадоволеним неправильністю постанови слідчого, звернувся з заявою до Європейського суду з прав людини, надавши апеляційному суду копію відповіді Високого Суду.
Згідно листа юридичного секретаря Європейського суду з прав людини ОСОБА_8 від 23 листопада 2018 року, секретаріат зазначеного суду отримав звернення ОСОБА_6 , його заяві було присвоєно № 49709/18 та прийнято до свого провадження.
Отже, на даний час є очевидним факт прийняття заяви ОСОБА_6 до розгляду Європейським судом з прав людини.
Перевіркою наявних матеріалів кримінальної справи встановлено, що слідчим у неповному обсязі перевірено зміст доводів, заяв, скарг ОСОБА_6 щодо дій та окремих працівників прокуратури Харківської області та УВБ Дніпропетровської області.
Окремі посилання слідчого в постанові про закриття кримінального провадження носять загальний характер, без змістовного, конкретного аналізу доказів.
Відповідно до вимог ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо:
- судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення;
- необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів, перевіривши надані матеріали, вважає, що слідчий суддя не належним чином та не у повному обсязі перевірив доводи, викладені у скарзі ОСОБА_6 , та передчасно прийшов до висновку про те, що слідчим були вжиті всі необхідні процесуальні дії для всебічного повного та об`єктивного дослідження обставин у даному кримінальному провадженні, та передчасно судом відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на вказану постанову слідчого.
Отже, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, під час якого слід усунути відповідні недоліки, належно перевірити доводи ОСОБА_6 , та прийняти обґрунтоване, вмотивоване та законне рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 410, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2018 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4