ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/606/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0008724 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербург Російської Федерації, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 05.03.1996 року Харківським районним судом м. Києва за ст. ст. 86-1, ч. 2 ст. 146, ст. ст. 42, 44 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі;

2) 02.06.1999 року Харківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 122 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України звільненого від відбування покарання умовно з іспитовим строком на 2 роки;
3) 21.06.2001 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ст. 229-6, ч. 1 ст. ст. 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
4) 14.04.2005 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік;
5) 04.10.2005 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187, ст. ст. 395, 70 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі;
6) 09.09.2013 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, зміненого ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.11.2013 року, до одного 1 року позбавлення волі, 21.02.2014 року звільненого по відбуттю строку покарання;
7) 27.10.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 09.08.2017 року, приблизно о 18 год. 15 хв., перебуваючи в маршрутному таксі № 535, рухаючись по вул. Дніпровська Набережна у м. Києві, біля станції метро «Осокорки», керуючись раптово виниклим умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, непомітно для оточуючих та потерпілої ОСОБА_7 , із сумки останньої дістав мобільний телефон «Huawei U22», вартістю 2300 грн. та поклав собі до кишені. Після чого, ОСОБА_6 вийшов з маршрутного таксі, та направився в напрямку станції метро «Славутич», однак пройшовши приблизно 60 метрів від маршрутного таксі, тобто отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном, був затриманий пасажиром маршрутного таксі.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду показав що дійсно, при обставинах, викладених у мотивувальній частині вироку суду, він, 09.08.2017 року, приблизно о 18 год. 15 хв., перебуваючи в маршрутному таксі, біля станції метро «Осокорки», із сумки жінки таємно викрав телефон, який поклав до себе в кишеню. Після цього він вийшов з маршрутки, але через деяку відстань був затриманий чоловіком.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції останнього щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, те, що тяжких наслідків не настало, матеріальна шкода відсутня, так як майно залишилось у власності потерпілої, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який на спеціальних обліках не перебуває, офіційно не працює, його молодий та стан здоров`я а саме наявність тяжких невиліковних хронічних захворювань, думка потерпілої, яка в поданій до суду заяві зазначила про відсутність будь-яких матеріальних претензій до обвинуваченого. Крім того суд, приймає до уваги те, що ОСОБА_6 , будучи судимим за вчинення умисних злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, знов вчинив умисний корисливий злочин, що на думку суду, свідчить про його стійку антисоціальну поведінку.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства, і тому обирає покарання у виді позбавлення волі, в межах, встановлених санкцією частини статті для даного виду покарання, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування іншого розміру чи більш м`якого виду покарання.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_6 вчинив новий злочин, будучи судимим за вчинення умисного злочину проти власності, знов вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про наявність ризику продовжити вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, враховуючи призначення покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та виконання ним процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПКУкраїни, суд,-
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Початок строку відбування покарання відраховувати з 09.08.2017 року.

Речові докази, які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити у власності останньої.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя