Провадження № 1-кп/185/283/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002126 від 26 жовтня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Юр`ївка, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого трактористом ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА», РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2018 року о 10.30 годині (у світлу пору доби), ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_2 , рухався по лівій смузі вул. Дніпровської м. Павлограда зі сторони м. Донецька у напрямку м. Дніпра. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти території КЗ «ПМЛ № 4»ДОР» за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 541, ОСОБА_3 побачив невстановлений автомобіль, який зупинився у правій смузі, попутного напрямку руху, перед нерегульованим пішохідним переходом.

ОСОБА_3 , продовжуючи рух вперед, мав об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не впевнився, що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки або перешкод іншим учасникам дорожнього руху, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не зменшив швидкість та не зупинив керований ним автомобіль перед нерегульованим пішохідним переходом, не впевнився, що на пішохідному переході немає пішоходів, та в процесі подальшого руху, на нерегульованому пішохідному переходу водій ОСОБА_3 допустив наїзд переднім правим крилом керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася по нерегульованому пішохідному переході, переходячи проїжджу частину вул. Дніпровської справа на ліво, відносно руху автомобіля. В результаті наїзду пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.

В дорожньо-транспортній обстановці, що склалася водій автомобіля «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, в якому вказано:

п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасно застосувавши екстрене гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду, при заданих вихідних даних.

Дії водія автомобіля «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться причинному зв`язку із настанням даної ДТП.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді переломовивиху правого колінного суглобу з розривом зв`язок, саден в області правого ліктьового та лівого променево-зап`ястного суглобу, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж 21 день).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро кається у вчиненому. Пояснив, що 26 жовтня 2018 року о 10.30 годині, перебуваючи за кермом автомобіля марки «ВАЗ 2109», н/з НОМЕР_2 , рухався по лівій смузі вул. Дніпровської м. Павлограда зі сторони м. Донецька у напрямку м. Дніпра. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу навпроти території КЗ «ПМЛ № 4»ДОР» він побачив автомобіль, який зупинився у правій смузі попутного напрямку руху, перед нерегульованим пішохідним переходом. Далі він продовжив рух та допустив наїзд переднім правим крилом на пішохода, яка рухалася по пішохідному переходу, переходячи проїжджу частину вул. Дніпровської справа на ліво, відносно руху автомобіля. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтвердила, що 26 жовтня 2018 року о 10.30 годині вона переходила по нерегульованому пішохідному переході проїжджу частину вул. Дніпровської м. Павлограда справа на ліво відносно руху автомобіля, де на неї наїхав автомобіль обвинуваченого «ВАЗ». Внаслідок цього вона отримала тілесні ушкодження. Матеріальна шкода їй відшкодована.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.
Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем робити характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.
За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкцій статті, за якою він обвинувачується, у вигляді обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим звільнити його від покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати на проведення судово-автотехнічної експертизи № 9/10.1/119 від 16 листопада 2018 року у сумі 1430 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним за ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку 1 (один) рік він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення експертизи у сумі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) грн. на користь держави.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_2 з механічними пошкодженнями, переданий на зберігання ОСОБА_3 залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1