ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1054/18 Справа № 201/2238/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000278 від 23 лютог0 2018 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Арарат Вірменія, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч.4 ст. 190, ч.1 ст.255 КК України, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2018 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2018 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 28 ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 255 КК України повернуто прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 для усунення недоліків вказаних в ухвалі.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України. Так, суд вказав, що органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано, зокрема, за ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому в особливо великих розмірах злочинною організацією, тобто як такі, що направлені на вчинення особливо тяжкого злочину за ознакою особливо великого розміру, в той час як згідно формулювання обвинувачення шкода, спричинена діями обвинуваченого склала 20000 грн., що очевидно не є особливо великим розміром. Окрім того, суд вказує й на те, що обвинувальний акт містить посилання на прізвища інших осіб, причетних до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, що є неприпустимим.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції й призначити новий розгляд провадження з підготовчого судового засідання.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції, не здійснюючи судового розгляду та не досліджуючи докази, зібрані у кримінальному провадженні, в ухвалі увійшов в обговорення тих питань, які не вирішуються на даному етапі кримінального провадження, зокрема, пов`язаних з межами та об`ємом висунутого обвинувачення, юридичної кваліфікації дій обвинуваченого. Вважає, що підстави, на які посилається суд першої інстанції, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та суперечить завдання кримінального провадження, оскільки можуть призвести до затягування судового розгляду та порушення прав учасників провадження на швидкий, справедливий і неупереджений судовий розгляд.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник з позицією прокурора не погоджується, просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу - без змін.
На переконання захисника, об`єднання кримінальних проваджень є неможливим, оскільки в такому разі буде порушено вимоги ст. 290 КПК України, та в межах іншого провадження це питання вже було розглянуто й визнано недоцільним таке об`єднання. Поряд із цим, адвокат не погоджується з доводами прокурора щодо порушення судом меж підготовчого судового засіданням. Захисник вважає, що суд дотримався вимог кримінального процесуального закону та обґрунтовано дійшов висновку про некоректне викладення фактичних обставин провадження та обвинувачення, які мають суттєві неточності та протиріччя. Окрім того, захисник вважає, що зазначення в обвинувальному акті прізвищ інших осіб учасників злочинної організації, є безпідставним, тому доводи прокурора в цій частині є необґрунтованими.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та його захисника, які просили відмовити в задоволенні скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, до яких, зокрема, належить виклад у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення.
Колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт вказаним вимогам відповідає, а тому висновки суду щодо необхідності його повернення є безпідставними.
Так, в обвинувальному акті викладено фактичні обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, які прокурор вважає встановленими, а також обставини, що впливають на покарання, в разі його призначення.
Виходячи з наведених вимог кримінального процесуального закону, обвинувальний акт повинен містити саме ті обставини, які прокурор вважає встановленими, та які з позиції сторони обвинувачення у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України підлягають доказуванню під час судового розгляду.
Як видно з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції керувався виключно тим, що наведені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення та сформульоване обвинувачення містять певні неточності та суперечать одне одному.
На переконання колегії суддів, суд, дійшовши таких висновків, вийшов за межі попереднього судового розгляду, оскільки фактично вдався до оцінки викладених в обвинувальному акті фактичних обставин правопорушення, які підлягають дослідженню виключно на стадії судового розгляду.
За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви суду колегія суддів не може, оскільки встановлення відповідності зазначених в обвинувальному акті відомостей не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та, в розумінні вимог ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків.
На переконання колегії суддів, зазначені недоліки не є такими, що об`єктивно перешкоджають призначенню судового розгляду, хоча і можуть істотно вплинути на висновки суду.
При цьому, колегія суддів вважає, що вони можуть бути усунені під час судового розгляду, зокрема, з ініціативи прокурора в порядку ст. 338 КПК України.
Отже, посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акта, є необґрунтованими.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4