ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/676/15-к Номер провадження 11-кп/814/181/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.119 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000255 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 16.04.2018,

ВСТАНОВИВ:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українень, громадянин України, одружений, уродженець с. Дейкалівка Зіньківського р-ну Полтавської обл., проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , тракторист ПП «Агроекологія», маючий на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимий, а саме:

- 01.03.2017 Шишацьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн.;

- 06.11.2017 Шишацьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік обмеження волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст. 119 КК України на 4 роки покарання волі.

Ухвалено, що даний вирок необхідно виконувати окремо від вироку Шишацького районного суду Полтавської області від 06.11.2017 ОСОБА_8 .

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного за даним вироком покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 13 393 грн. 35 коп. на відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином та 150 000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої злочином, а всього стягнуто 163 393 грн. 35 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області 4040 грн. 39 коп. на відшкодуванням процесуальних витрат пов`язаних з проведенням повторної комісійної судово-медичної та гістологічної експертиз.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що 09.05.2015 приблизно о 02-00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 на автомобілі ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 прибув до будинку за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 , маючи намір забрати звідти свою дружину ОСОБА_11 , яка за наявною у нього інформацією перебувала в даному домогосподарстві. На ґрунті особистих неприязних відносин викликаних ревнощами між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виникла сварка під час якої ОСОБА_7 завдав ОСОБА_10 удар кулаком правої руки в обличчя.
Після цього ОСОБА_7 зайшов всередину будинку маючи намір відшукати дружину та наніс в кімнаті будинку тильною стороною кисті правої руки ще один удар в обличчя ОСОБА_10 , який не пускав його далі в будинок.
Внаслідок даних ударів ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого у вигляді рани та крововиливу м`яких тканин верхньої губи справа.
Не відшукавши в будинку своєї дружини ОСОБА_7 переконав ОСОБА_10 сісти в автомобіль ВАЗ 2101 та вирушити на пошуки Кривошей Марини в межах с. Загрунівка Зінківського р-ну.
Після безрезультатних пошуків, маючи намір налякати потерпілого, який на думку обвинуваченого знав де знаходиться його дружина, але не бажав розповідати цього, ОСОБА_7 на вказаному вище автомобілі разом з ОСОБА_10 приблизно 03.00 год. 9.05.2015 прибули до мосту через річку Псьол на 75 км. автодороги «Лубни-Миргород-Опішня» неподалік від с. Баранівка Шишацького р-ну Полтавської обл.
Після того як обидва вийшли з автомобіля, що зупинися на мосту, між ними на ґрунті раніше існуючих неприязних стосунків продовжилась сварка. Під час даної сварки ОСОБА_7 долонею правоъ руки наніс удар по лівій щоці потерпілому ОСОБА_10 , а той у відповідь наніс обвинуваченому аналогічний удар долонею по обличчю. Після цього між обвинуваченим та потерпілим виникла бійка в ході якої вони, схопивши один одного за одяг, впали на асфальтне покриття пішохідної доріжки мосту. Коли вказані особи піднялись ОСОБА_7 , маючи намір налякати потерпілого, діючи зі злочинною недбалістю, а саме не передбачаючи настання в результаті його дій суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та смерті потерпілого від утоплення за наявності обов`язку та можливості це передбачити, притиснув потерпілого ОСОБА_10 до перил мосту, а потім взявши за одяг перехилив через перила мосту, спричинивши таким чином потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді перелому 8-9 ребер по середній пахвинній лінії зліва з крововиливом у м`які тканини грудної клітини на рівні 8-10 ребер зліва, осаднення шкіри по передній поверхні грудної клітини зліва.
Не втримавши потерпілого ОСОБА_10 за одяг ОСОБА_7 допустив його падіння у воду, внаслідок чого потерпілий загинув від утоплення. 14.05.2015 приблизно 12.30 у річці Псьол на відстані приблизно 350 метрів від місця падіння потерпілого ОСОБА_10 у воду було виявлено його труп.
У апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи обставини справи та призначеного судом покарання, просить вирок суду змінити шляхом зменшення суми моральних збитків стягнутих з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_9 до 50000 грн., в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Свої вимоги обвинувачений мотивує тим, що суд не врахував його матеріальне становище, те що він має на утриманні неповнолітню доньку утримує її самостійно, оскільки за рішенням суду ОСОБА_7 визнаний опікуном, так як мати доньки постійно знаходиться в психоневрологічному диспансері, яку він матеріально підтримує, стягнення 150 000 грн. поставить його ОСОБА_7 та його родину в скрутне матеріальне становище.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який покладався на розсуду суду при вирішення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у злочині, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, а саме як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за який засуджено ОСОБА_7 , ніким з учасників не оспорюється і підтверджується зібраними у справі і перевірених у суді доказах, оцінених у сукупності, як того вимагає ст. 370 КПК України.

Також справедливість призначеого ОСОБА_7 покарання ніким з учасників не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо зменшення визначеного судом розміру відшкодування моральної шкоди, а саме з 150000 грн. до 50000 грн., колегія суддів оцінює критично, оскільки розмір такого відшкодування визначено судом з урахуванням обставин, що мають значення відповідно до вимог ст. ст.23,1167 ЦК України, роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та засад розумності і співмірності.

Виходячи зі змісту 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, котрий вчинив суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК і при цьому застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.

Із систематичного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначеного розміру суми, яка підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілій з огляду на наступне.

На думку апеляційного суду, рішення суду першої інстанції про визначення розміру моральної шкоди, завданої потерпілій, у вироку вмотивовано належним чином. При цьому, суд послався на характер та обсяг фізичних і душевних страждань потерпілої, їх тривалість, що виразились у тривалому переживанні з приводу втрати близької людини молодого віку з огляду на обставини його зникнення і загибелі та тривалі пошуки його тіла, порушенні нормального та сталого режиму життєдіяльності викликаних вказаними подіями, необхідністю поховання тіла загиблого, подальшими слідчими діями та судовими засіданнями з приводу загибелі брата.

Отже, судом першої інстанції додержані вимоги ст. 23 ЦК України, а також роз`яснення, які містяться в п. п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. (з наступними змінами). Розмір визначеного судом першої інстанції відшкодування потерпілим моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Застосовуючи принципи розумності, виваженості і справедливості, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000грн.00коп.

За таких обставин вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 про зменшення суми стягнення моральної шкоди до 50000 грн. на користь потерпілої, є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки на переконання суду, саме у сумі - 150000 грн. моральна шкода у сукупності відповідатиме характеру і обсягу спричинених страждань потерпілій та іншим негативним наслідкам, що настали та не призведе до безпідставного збагачення, а тільки компенсує завдану моральну шкоду.

Посилання апелянта, на тяжкий майновий стан, а саме наявність на утриманні неповнолітньої дитини та дружини, на думку апеляційного суду, не є тими обставинами, які б давали підстави для зменшення розміру моральної шкоди, виходячи із обставин його вчинення.

З огляду на викладене вище апеляційний суд погоджується з висновками суду і вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди було визначено із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілої, за конкретних обставин справи.

Отже, безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 16.04.2018 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4