УХВАЛА
16 травня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хорол, Полтавської області,
громадянина України, зареєстрованого за адресою:

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 01 квітня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначене покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 17 червня 2016 року остаточно призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислюється з 01 квітня 2016 року з урахуванням ухвали Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області, якою відповідно до ч. 2 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 18 червня 2016 року по 18 липня 2016 року.

В доводах апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 , не оскаржуючи фактичних обставин злочину, вид та розмір призначеного покарання, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення».
Апелянт просить зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання по день набрання вироком законної сили.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 24 лютого 2015 року приблизно в 19 год. 59 хв., перебуваючи в приміщенні ТЦ «Новус», розташованого по проспекту Бажана, буд. 8 в м. Києві, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, повторно, взяв із полиці прилавку вищевказаного торгового центру паперову коробку з чоловічими кросівками торгової марки «Br Avia», попрямував до примірочної, перебуваючи в якій, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно одягнув вище зазначені кросівки, при цьому взуття в якому був взутий до цього, а саме кросівки білого кольору, ОСОБА_5 поклав до картонної коробки.
В подальшому ОСОБА_5 , вийшовши із примірочної, будучи взутим в кросівки торгової марки «Br Avia», тримаючи в руках вищевказану паперову коробку в середині якої знаходились його власні кросівки, в яківін був взутий, коли зайшов в магазин, попрямував назад до стелажу, де поклав вказану коробку назад на полицю, після чого вирушив в сторону касової зони, через яку пройшов із товаром, а саме кросівками, в які він був взутий торгової марки «Br Avia» не розрахувавшись за них, але не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони вищевказаного торгівельного центру неподалік від виходу.

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 намагався заволодіти чоловічими кросівками торгової марки «Br Avia» спричинивши збитку ТОВ «Новус Україна» на загальну суму 367 грн. 99 коп.

Під час апеляційного прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як видно з тексту оскаржуваного судового рішення, суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, в повній мірі дотримався вимог закону.
Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює.
На підставі цього суд дійшов висновку про можливе виправлення ОСОБА_5 лише в умовах ізоляції від суспільства. З таким висновком погоджується колегія суддів.
Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид, розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості.
Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, суд обґрунтовано визнав обставину, що пом`якшує щире каяття обвинуваченого та обставину, що обтяжує покарання покарання рецидив злочину.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 раніше неодноразовий судимий за злочин проти власності та знову вчинив аналогічний злочин, що розцінюється колегією суддів як небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання за попереднім вироком не досягло своєї мети щодо виправлення обвинуваченого, відтак підстав для пом`якшення йому покарання немає.
Призначивши ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді чотирьох років позбавлення волі, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд призначив йому строк покарання в межах ближче до мінімального, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Підстав вважати таке покарання несправедливим через суворість у колегії суддів немає.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язненні з моменту його затримання по день набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838- VIII від 26 листопада 2015 року), в разі засудження особи до позбавлення волі, в рамках того самого кримінального провадження їй зараховується строк попереднього ув`язнення, застосованого в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 в межах даного кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався.
В той же час, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 засуджений Шевченківським районним судом міста Києва від 17 червня 2016 року, яким зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, якою відповідно до ч. 2 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 18 червня 2016 року по 18 липня 2016 року.
Отже, вже існує судове рішення про зарахування ОСОБА_5 в строк покарання строку попереднього ув`язнення, про що зазначено в оскаржуваному вироку, тому підстав для зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, як того просить обвинувачений немає.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3