Справа №635/2609/19
Провадження №1-в/635/317/2019

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секратері ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Покотилівка Харківського району Харківської заяву адвоката ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання у відношенні засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Черняховськ Калінінградської області, Російської Федерації, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, розлученого, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 19 червня 2013 року за ч.1 ст.115 КК України до одинадцяти років позбавлення волі, -

в с т а н о в и в :

03 квітня 2019 року захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 , звернувся до суду із заявою, в якій просив звільнити його підзахисного від відбування покарання умовно-достроково відповідно до вимог ст.81 КК України.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_5 був засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, в місцях позбавлення волі не працював, судові витрати, які були стягнуті з нього вироком суду, не відшкодував. Тому сукупність зазначених факторів свідчать про те, що засуджений на шлях виправлення не став і до нього недоцільне застосовувати умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні доводи, викладені в заяві підтримав і просив заяву задовольнити, посилаючись на те, що доводи, викладені прокурором у судовому засіданні не можуть слугувати підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Засуджений надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник установи виконання покарань у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Але його неявка, у відповідності з вимогами ч.5 ст.539 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд, вислухавши думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_6 , вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 19 червня 2013 року за ст.115 ч.1 КК України до 11 років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 березня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_5 була залишена без задоволення, а вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 19 червня 2013 року - без змін.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2016 року ОСОБА_5 було зараховано в строк відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 19 червня 2013 року строк попереднього ув`язнення з 13 серпня 2012 року по 04 березня 2014 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвалою Харківського районного суду Харкіської області від 21 червня 2018 року засудженому ОСОБА_5 було замінено невідбуту частину основного покарання у виді 3 років 7 місяців 04 днів позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі на той же строк.

Початок строку відбування покарання 13 серпня 2012 року.

Кінець строку відбування покарання 25 січня 2022 року.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25 серпня 2012 року. Під час тримання в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» режим утримання не порушував, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.

З 01.04.2014 засуджений ОСОБА_6 відбував покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», за час перебування в якій вимоги режиму утримання не порушував, за сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався 5 (три) рази, характеризувався позитивно.

З 20.07.2017 засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Державній установі «Хролівській виправний центр (№140)»

За власною ініціативою, з перших днів перебування у виправному центрі виявив бажання працювати. Працевлаштований різноробом на контрагентському об`єкті ФОП « ОСОБА_7 ». До виконання поставлених завдань ставиться добре та відповідально.

Під час відбування покарання дотримується норм, які визначають порядок та умови виконання покарання, розпорядок дня.

У відношенні до працівників адміністрації ввічливий, тактовний. Завжди має охайний зовнішній вигляд. До дисциплінарної відповідальності не притягався. Характеризується задовільно.

Приймає участь в реалізації програми дифіренційованого виховного впливу на засуджених - "Духовне відродження", подає позитивний приклад іншим засудженим.

З рідними підтримує соціально-корисливі зв`язки шляхом телефонних розмов та побачень.

Цивільний позов за вироком суду у розмірі 3576 грн. 47 коп. не відшкодовані.

Засуджений відбув 3/4 фактичного строку покарання.

Суд не приймає до уваги доводи прокурора, викладені у судовому засіданні з огляду на наступне.

Згідно зі ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений ч.3 ст.81 КК України термін покарання.

Під критеріями, зазначеними у ч.2 ст.81 КК України, слід розуміти наступне:

- під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо. Засуджений довів готовність до самокерованої поведінки, аналіз його поведінки дає підстави зробити висновок, що особа готова до сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, готовий дотримуватися норм чинного законодавства тобто є ресоціалізованою. Оцінку ступеня виправлення здійснюють представники адміністрації колонії на підставі матеріалів особової справи. У матеріалах особової справи містяться різного роду документи, які підтверджують підстави перебування засудженого у місцях відбування покарань, характеристики на засудженого, копії усіх заяв та клопотань засудженого, витяги з наказів та постанови про застосування до засудженого засобів заохочення та постанов про застосування стягнень, а також інша інформація на засудженого;

- під сумлінним ставленням до праці розуміють, що засуджений працевлаштований робітником на певній дільниці, цеху колонії, самостійно, без додаткової мотивації виходить на роботу, виконує роботу, бережно ставиться до робочого інструменту, не порушує правил техніки безпеки, тощо.

Таким чином, засудження за вчинення особливо тяжкого злочину та не відшкодування судових витрат не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання, оскільки не грунтуются на вимогах законодавства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув понад 2/3 фактичного строку покарання, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково.

На підставі вищевикладеного, ст.81 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Заяву адвоката ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання у відношенні засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від відбування основного покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 19.06.2013 умовно-достроково на невідбутий строк два роки вісім місяців чотирнадцять днів обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів зі дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1