Справа № 314/5392/18
Провадження № 1-кс/314/1916/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.11.2018 року м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 09.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів,

В С Т А Н О В И В:

27.11.2018 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.

Згідно з матеріалами клопотання слідчим відділенням Вільнянського відділення поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 09.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364 КК України.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21.07.2016 встановлено, що на підставі незаконного розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 у приватну власність фізичної особи незаконно передано земельну ділянку прибережної захисної смуги р. Дніпро площею 1,1000 га для ведення особистого селянського господарства.

Зокрема встановлено, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21.07.2016 визнано недійсним розпорядження голови ІНФОРМАЦІЯ_2 №31 від 17.01.2011 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 ». Кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0057, остання розташована на території Петро- Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

В рамках проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження, зокрема, встановлено, що, дійсно, розпорядженням голови ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.01.2011 №31 ОСОБА_6 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для подальшої передачі у власність для ведення особистого господарства на території Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Цим же розпорядженням земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0057, площею 1,1000 га передано у власність ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_6 26.06.2011 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №471132, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00404.

При цьому перевіркою встановлено, що вказане рішення прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_6 , розташована у водоохоронній зоні затоки р. Дніпро та знаходиться у 100-метровій смузі від урізу води, що підтверджується листами ІНФОРМАЦІЯ_4 №4529 від 15.01.2013, №356/1 від 05.03.2013, поданням міжрайонного екологічного прокурора №60343вих-13 від 25.02.2013, внесеним голові ІНФОРМАЦІЯ_5 , та відповіддю на нього, проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 .

При цьому, відповідно до ст.ст. 83,84 Земельного кодексу України землі водного фонду не можуть передаватися у приватну власність, і правові підстави такої передачі визначені ст. 59 цього ж нормативно-правового акту. Оскільки спірна земельна ділянка розташована у прибережній захисній смузі р. Дніпро, і відноситься до земель водного фонду, її передача ОСОБА_6 здійснена всупереч вимогам ст.ст. 20,59,60,84 Земельного кодексу України, ст.ст. 88,89 Водного кодексу України, що є прямою підставою визнавати розпорядження голови Вільнянсьткої райдержадміністрації недійсним.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_6 після отримання нею Державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, відчужила її ОСОБА_7 на підставі договору дарування №1244 від 05.07.2011, а ОСОБА_7 , в свою чергу, спірна земельна ділянка була відчужена ОСОБА_8 за договором купівлі-продажу від 29.08.2013.

У подальшому рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21.07.2016 визнано недійсним розпорядження голови ІНФОРМАЦІЯ_2 №31 від 17.01.2011 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 », витребувано у ОСОБА_8 у власність держави земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0057.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017 рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21.07.2016 залишене без змін (на позов ОСОБА_8 ).

Допитана в якості свідка начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 пояснила, що в період з 2013 року по 2016 рік у провадження ІНФОРМАЦІЯ_3 , апеляційного та касаційного судів перебувала справа №314/4026/13 провадження за якою було відкрите за позовною заявою Запорізького міжрайонного екологічного прокурора. ІНФОРМАЦІЯ_6 своїм рішенням від 13 січня 2016 року відмовив у задоволенні позову, оскільки спірна земельна ділянка, передана у власність ОСОБА_6 на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 17.01.2011 №31, розташована за межами прибережної захисної смуги річки Дніпро, та на час видання головою райдержадміністрації вказаного розпорядження було чинним інше розпорядження від 30.11.2009 №1320, відповідно до змісту якого затверджено проект землеустрою щодо встановлення розмірів та меж водоохоронної зони і прибережної смуги річки Дніпро. 21.06.2016 судом апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги прокуратури постановлено рішення, відповідно до якого скасовано рішення суду першої інстанції і ухвалено нове рішення про задоволення позову прокуратури. Відповідно до рішення апеляційної інстанції: у липні 2013 року прокурор звернувся до суду з зазначеним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи. В обґрунтування позову зазначав, що розпорядженням голови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 31 від 17 січня 2011 року ОСОБА_6 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для подальшої передачі у власність для ведення особистого господарства на території Петро-Михайлівської сільської ради. Цим же розпорядженням земельну ділянку площею 1,1000 га передано у власність ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_6 26 червня 2011 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі у відділі Держгеокадастру. Прокурорською перевіркою встановлено, що вказане рішення прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_6 , розташована у водоохоронній зоні затоки річки Дніпро та знаходиться у 100-метровій смузі від урізу води, що підтверджується листами ІНФОРМАЦІЯ_4 № 4529 від 15 січня 2013 року, № 356/1 від 05 березня 2013 року, поданням Запорізького міжрайонного екологічного прокурора № 60343вих-13 від 25 лютого 2013 року, внесеним голові ІНФОРМАЦІЯ_5 . Прокуратура посилалась на ст.ст. 83, 84 ЗК України, відповідно до яких, землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність та на ст. 59 ЗК України, якою передбачені випадки передачі земель водного фонду до приватної власності. Враховуючи, що спірна земельна ділянка розташована у прибережній захисній смузі річки Дніпро, тобто відноситься до земель водного фонду, її передача ОСОБА_6 здійснена всупереч вимогам ст.ст. 20, 59, 60, 84 ЗК України, ст.ст. 88, 89 ВК України, що є підставою для визнання розпорядження голови ІНФОРМАЦІЯ_2 недійсним. Також позивач зазначав, що ОСОБА_6 після отримання нею державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, відчужила її ОСОБА_7 а в подальшому ОСОБА_8 на підставі договору дарування № 1244 від 05 липня 2011 року та за договором купівлі-продажу від 29 серпня 2013 року. Посилаючись на вказані обставини, прокуратура просила суд визнати недійсним розпорядження голови ІНФОРМАЦІЯ_7 № 31 від 17 січня 2011 року та зважаючи на те, що спірна земельна ділянка, яка була передана у власність ОСОБА_6 на підставі розпорядження голови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 31 від 17 січня 2011 року, вибула з володіння держави, як власника, незаконно та поза її волею, внаслідок прийняття державним органом незаконного рішення, на підставі ст. 388 ЦК України земельну ділянку площею 1,1000 га витребувати її до власності держави. Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22 січня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2014 року, касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_8 було відхилено. Рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 січня 2014 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2014 року справу за заявою заступника ІНФОРМАЦІЯ_9 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2014 року допущено до провадження Верховного Суду України. Постановою Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року заяву заступника Генерального прокурора України було задоволено. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2014 року в порядку ст. 360-4 ЦПК України скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року касаційну скаргу Дніпровської екологічної прокуратури задоволено частково, рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 січня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Отже, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13 січня 2016 року у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог. Визнано недійсним розпорядження голови ІНФОРМАЦІЯ_7 №31 від 17 січня 2011 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 ».Витребувано у власність держави земельну ділянку площею 1,1000 га.
Беручи до уваги вищевикладене та, враховуючи те, що розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_7 від 17.01.2011 №31 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_6 », відповідне розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_7 , яким надано дозвіл на розробку вищевказаного проекту землеустрою, а також документи, на підставі яких були видані зазначені розпорядження (заява ОСОБА_6 та додатки до неї, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, видана ОСОБА_6 , копії паспортних даних останньої, заяви ліцензіату та додатки до заяви, викопіювання з кадастрової карти по зазначеній земельній ділянці, плани та схеми цієї земельної ділянки, довідка про погодження проекту розпорядження №31 від 17.01.2011) у даному конкретному випадку мають значення основних речових доказів по кримінальному провадженню №0000091 від 09.06.2017, а також беручи до уваги необхідність забезпечення гарантованого збереження вказаних документів та усунення можливості їх знищення чи переховування у подальшому від органів досудового розслідування та для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального провадження, необхідно отримати тимчасовий доступ до вказаних у клопотанні документів, з можливістю вилучення цих документів, долучення їх до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів та проведення у подальшому їх дослідження і вивчення із залученням експертів (зокрема, в галузі почеркознавства).

Оскільки експертні дослідження в галузі почеркознавства проводяться лише за оригіналами документів, що встановлено пунктом 1.1 науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998№ 53/5, є також необхідність та доцільність вилучення будь-якої документації, яка містить на собі вільні зразки підписів та почерку на час скоєння кримінального правопорушення голови Вільнянської райдержадміністрації ОСОБА_10 у кількості не менше 10-ти окремих оригіналів документів з такими зразками.

Крім того, у зв`язку з тим, що частина кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент винесення вищезазначених незаконних розпоряджень у земельній сфері перебувало у безпосередньому підпорядкуванні осіб, які виносили дані розпорядження, є реальна загроза знищення вищевказаних документів. У зв`язку з цим, є необхідність у розгляді клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів за процедурою, передбаченою ч. 2 ст. 163 КПК України.

Суд, розглянувши матеріали клопотання, вислухавши прокурора, вважає, що внесене клопотання підлягає задоволенню, оскільки, наявні підстави для надання тимчасового доступу до речей, які можуть мати суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, згідно положень ч. 5 ст. 163 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Зважаючи, що документація вказана у клопотанні, може мати суттєве значення для досягнення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування за вказаним фактом, зокрема може бути речовими доказами у вказаному кримінальному правопорушенні, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-166, ст. 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Надати старшому слідчому Вільнянського ВП ПВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , тимчасовий доступ до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_7 від 17.01.2011 № 31 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_6 », відповідного розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_7 , яким надано дозвіл на розробку вищевказаного проекту землеустрою, усіх документів, на підставі яких були видані зазначені розпорядження (зокрема, але не виключено: заява ОСОБА_6 та додатки до неї, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданий ОСОБА_6 , копії паспортних даних останньої, заяви ліцензіату та додатки до заяви, викопіювання з кадастрової карти по зазначеній земельній ділянці, плани та схеми цієї земельної ділянки, довідка про погодження проекту розпорядження № 31 від 17.01.2011), а також будь-якої документації, яка містить на собі вільні зразки підписів та почерку колишнього голови ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 у кількості не менше 10-ти окремих оригіналів документів з такими зразками, які наразі зберігаються у ІНФОРМАЦІЯ_10 по АДРЕСА_1 , з можливістю проведення вилучення оригіналів таких документів.
Визначити строк дії ухвали один місяць з дня її постановлення.

Кінцевим днем дії ухвали визначити 28.12.2018 р.

У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів, відповідно до положень ст. 166 КПК України, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку з метою відшукування та вилучення вказаних речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

28.11.2018