Справа № 305/2046/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.11.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої)
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні судове провадження №11сс/4806/140/18, за апеляційною скаргою прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 23.09.2018 за № 000006 за ознаками ч.1 ст. 270 КК України.
Вказаною ухвалою у задоволенні клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, відмовлено.
В апеляційній скарзі прокурор Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову про задоволення клопотання про накладення арешту на майно, яке виявлено та вилучено під час обшуку 01.11.2018, проведеного на території АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_7 . Вказує, що при розгляді клопотання, судом було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, судом не взято до уваги, що як встановлено досудовим розслідуванням, в АДРЕСА_1 можливе проведення господарської діяльності автозаправною станцією без відповідних дозвільних документів та без жодних заходів протипожежної безпеки. Під час обшуку 01.11.2018 виявлено та вилучено: різного роду бухгалтерські, установчі, дозвільні документи, які упаковані до спеціального пакету національної поліції № 4519207, грошові кошти номіналом 500 гривень - 16 купюр, 200 гривень - 82 купюри, 100 гривень - 39 купюр, 50 гривень - 3 купюри, 20 гривень - 7 купюр, 10 гривень - 43 купюри, 5 гривень - 34 купюри, 2 гривні - 44 купюри, 1 гривня - 21 купюра, які упаковані до спеціального пакету національної поліції № 4514107, відеосервер з камер завнішнього відеоспостереження на якому містяться відеозаписи з вище зазначеної території та упаковано до спеціального пакету національної поліції № 4519215, касовий апарат серії ЕА 872199 № TN 80080225, касовий звіт, та 4 автозаправні колонки А-95, А-92, ДП, ДП, 4 бочки, в яких проведено обміри: 6-ї бочки показник заміру 94 см., 5-ї бочки ДП показник заміру - 109 см., 2-ї бочки А-92 показник заміру становить 149 см., 1-ї бочки показник заміру 101 см. Вилучені речі, постановою слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 02.11.2018 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Зазначає, що вилучені речі та документи є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин які встановлюються у кримінальному проваджені, а тому відмова у накладенні арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилучених речей, документів, грошових коштів, які є речовими доказами у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь суддіапеляційного суду, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, адвоката ОСОБА_6 як представника власника майна, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Арештом майна, відповідно до ч.1 ст. 170 КК України, є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Тому, згідно з ч.2 цієї статті, арешт майна допускається виключно з метою забезпечення 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи тільки за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідність майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України означає, що воно є матеріальним об`єктом, який був знаряддям кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст. 171 КПК України, підстави, мету, обґрунтування необхідності арешту майна, його перелік і види, документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, повинно бути зазначено перш за все у клопотанні про арешт майна. При цьому до клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу: можливості приховування майна, його пошкодження, псування,знищення, перетворення, відчуження.

Як в суді першої інстанції, так і апеляційної, прокурором не доведено необхідність накладення арешту на вилучене майно та не наведено обставин щодо того за якими саме критеріями вилучене майно є речовими доказами та що незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі майна.

Між тим, адвокат ОСОБА_6 подала апеляційному суду докази того, що станом на 14.11.2018 у АДРЕСА_1 , пожеж та надзвичайних ситуацій не виникало.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на майно вирішено у відповідності до норм КПК України, ухвала суду є обгрунтованою і підстав для її скасування не вбачає, апрокурором в суді апеляційної інстанції не доведено протилежне.

З урахуванням викладеного апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 23.09.2018 за № 000006 за ознаками ч.1 ст. 270 КК України - залишити без зміни.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: