Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/387/18-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 05.07.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженця с.Копище Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, студента І-го курсу ДНЗ «Олевський професійний ліцей» м.Олевськ, не одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах кримінального провадження відсутній, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, студента ІІІ-го курсу ДНЗ «Олевський професійний ліцей» м.Олевськ, не одруженого, не працюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

04 липня 2018 року, неповнолітній ОСОБА_3 , разом із неповнолітнім ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний харктер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення п.2-5 Порядку «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого Постановою КМУ від 30 травня 2011 року № 615, п.3-4 Положення «Про порядок надання гірничих відводів», затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 59, не маючи спеціального дозволу на користування надрами та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст.19 Кодексу України «Про надра», цього ж дня, об 08 годині 00 хвилин, прибули до лісового масиву, який розташований на відстані близько 4-х км., у північно-західному напрямку від с.Сущани Олевського району Житомирської області. Де в подальшому за допомогою бензинової мотопомпи, торгової марки «FP 30С» та обладнання до неї, шляхом гідророзмиву ґрунту намагалися видобути каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ним» від 18.11.1997 року, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» від 12 грудня 1994 року № 827 (у редакції Кабінету Міністрів України від 13 січня 2012 року) відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, є дорогоцінним камінням органогенного утворення.

Проте не довели свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки, в цей же день, тобто 04.07.2018 року, об 09 годині 00 хвилин, у вказаному місці були затримані працівниками поліції Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, якими в ході огляду місця вчинення кримінального правопорпушення було виявлено та вилученоу ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , мотопомпу, торгової марки «FP 30С», один пожежний рукав, водозабірник, металеву палицю, насадку «шрайбер» та один сачок.

Допитані у судовому засіданні з участю захисників адвокатів: ОСОБА_6 , і ОСОБА_8 , законних представників: ОСОБА_3 , та ОСОБА_7 , неповнолітні обвинувачені: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , після роз`яснення їм судом суті обвинувачення винними себе у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України визнали повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надали суду аналогічні показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті. Ствердили, що мотопомпа, торгової марки «FP 30С», один пожежний рукав, водозабірник, металева палиця, насадка «шрайбер» та один сачок, є їхньою спільною власністю. Вчинили зазначений злочин у зв`язку із бажанням видобути каміння бурштину, продати його та на виручені кошти придбати собі різні необхідні у побуті речі. У вчиненому щиро розкаюються, розуміючи протиправність своїх дій, що були ними спільно вчинені. Зобов`язуються неухильно додержуватися норм передбачених Конституцією України та законів України. Просять звільнити їх від покарання із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру.

У судовому засіданні законні представники неповнолітніх обвинувачених: батько неповнолітнього ОСОБА_3 ,- ОСОБА_3 , та мати неповнолітнього ОСОБА_4 , - ОСОБА_7 , надали суду тотожні показання, зазначивши при цьому те, що вони є батьками неповнолітніх. Їхні діти ніколи до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалися, чому вчинили зазначений злочин пояснити не можуть. За місцем проживання дітей створено всі умови для їх проживання і виховання. В побуті ведуть себе нормально, допомагають по господарству. В даний час навчаються в ДНЗ «Олевський професійний ліцей» м.Олевськ, мають власні кошти отримуючи стипендію, постійно спілкуються з класними керівниками, які позитивно відзиваються про поведінку і навчання дітей. Прто те, що їхні діти вчинили спробу незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення вони дізналися від працівників поліції Олевського ВП. В даний час ними посилено контроль за поведінкою та вихованням їхніх дітей з метою недопущення вчинення ними нових протиправних дій. Просять суд застосувати до сина: ОСОБА_3 , та сина ОСОБА_4 , заходи виховного характеру, передавши останніх їм під нагляд, про що заявили свою згоду.

З`ясовуючи обставини вчиненого неповнолітніми: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України, судом також було досліджено протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження докази, зокрема:

- протокол огляду місця події від 04.07.2018 року та фототаблицю до нього, із яких слідує, що місцем події є територія лісового масиву, який розташований на відстані близько 4-х км., у північно-західному напрямку від с.Сущани Олевського району Житомирської області, де неповнолітні: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , намагалися за допомогою бензинової мотопомпи, торгової марки «FP 30С» та обладнання до неї, шляхом гідророзмиву ґрунту видобути каміння бурштину-сирцю;

- постанови: про визнання речовими доказами; про визнання речових доказів знаряддями вчинення кримінального правопорушення від 05.07.2018 року, згідно до яких визнано і долучено до матеріалів кримінального провадження, як речові докази та знаряддя вчинення кримінального правопорушення: мотопомпу, торгової марки «FP 30С», один пожежний рукав, водозабірник, металеву палицю, насадку «шрайбер» та один сачок;

- ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 06.07.2018 року, відповідно до якої накладено арешт на мотопомпу, торгової марки «FP 30С», один пожежний рукав, водозабірник, металеву палицю, насадку «шрайбер» та один сачок;

- протокол проведення слідчого експерименту від 12.07.2018 року та фототаблицю до нього, проведеного за участю підозрюваних: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , які розповіли і показали на місці, яким саме чином вони за домомогою мотопомпи, торгової марки «FP 30С» і обладнання до неї намагалися шляхом гідророзмиву ґрунту видобути каміння бурштину-сирцю;

- досудові доповіді складені фахівцем Олевського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області на неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 ;

- інші письмові докази та докази, що характеризують особи неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 .

Таким чином, допитавши неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , законних представників: неповнолітнього ОСОБА_3 , - ОСОБА_3 , неповнолітнього ОСОБА_4 , - ОСОБА_7 , дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали, що характеризують особи обвинувачених, в їх сукупності, суд вважає, що докази є належними і допустимими, а винність неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого ним у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, вчинене проти довкілля, що виразилося у закінченому замаху на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, вчинене проти довкілля, що виразилося у закінченому замаху на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Призначаючи покарання неповнолітнім обвинуваченим: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , у відповідності до ст.ст.65, 103 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене неповнолітніми кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кожним неповнолітнім кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання неповнолітніх обвинувачених, особи винних, їх вік та їхнє ставлення до вчиненого ними кримінального правопорушення, а також умови їхнього життя і виховання, рівень розвитку.

Обставини, які пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обставини, які пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Згідно до досудових доповідей, складених фахівцем Олевського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області від 01.11.2018 року, №№ 311568, 311571, Олевський районний сектор філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області вважають доцільним призначення неповнолітнім обвинуваченим: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , кримінального покарання без ізоляції від суспільства, оскільки встановлено низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку уповноваженого органу з питань пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченими повторних кримінальних правопорушень. Проте, зазначають, що у разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушників від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган з питань пробації вважає доцільним покладання на неповнолітніх обвинувачених певних обов`язків, що передбачені Кримінальним кодексом України, (ст.76 КК України).

Захисниками: неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , - адвокатом ОСОБА_6 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , - адвокатом ОСОБА_8 , у судовому засіданні заявлено клопотання про звільнення в порядку ст.105 КК України неповнолітніх обвинувачених від покарання та просять застосувати до них примусові заходи виховного характеру, у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_3 , під нагляд батька ОСОБА_3 , строком на 1 рік та у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_4 , під нагляд матері ОСОБА_7 , строком на 1 рік.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо звільнення неповнолітніх:ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , від покарання в порядку ст.105 КК України.

Неповнолітні обвинувачені: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , і їх законні представники: ОСОБА_3 , і ОСОБА_7 , підтримали клопотання захисників.

Приписами статті ст.105 КК України визначено, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, неповнолітні: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , вчинили злочин середньої тяжкості.

З роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх» вбачається, що положення ч.1 ст.497 КПК кореспондуються з ч.1 ст.97 КК, у зв`язку з чим посилання на означену норму процесуального закону під час прийняття рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру (ст. 105 КК) є таким, що не відповідає нормам процесуального закону. Суд в таких випадках при прийнятті рішення керується лише ст.105 КК.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що викладено у п.п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», згідно до яких передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2 ст.105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. При цьому строк нагляду, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, не менш одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним, але не довше, ніж до досягнення особою повноліття.

Отже, заслухавши думку прокурора, який вважає, що наявні законні підстави, передбачені ст.105 КК України, для звільнення неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , від кримінального покарання, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України, беручи до уваги те, що особам, які вчинили кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для їхнього виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахування конкретних обставин справи і тяжкості кримінального правопорушення, осіб неповнолітніх обвинувачених, умов їхнього життя та виховання, стосунків з батьками, здатність батьків забезпечити належний контроль за поведінкою неповнолітніх, досудові доповіді складені фахівцем Олевського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області від 01.11.2018 року, №№ 311568, 311571, відносно неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , з висновками про можливість їх виправлення без ізоляції від суспільства зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд вважає, що внаслідок бездоганної поведінки на момент постановлення вироку ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , не потребують застосування покарання і на підставі ст.105 КК України підлягають звільненню від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, передбачених п.3 ч.2 цієї статті, а саме: передачі неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , під нагляд батька ОСОБА_3 ; передачі неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , під нагляд матері ОСОБА_7 , оскільки вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на них.

Строк передачі неповнолітніх під нагляд батьків, на підставі п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та мети виправлення неповнолітніх тривалістю один рік.

Разом із тим, слід зазначити, що відповідно до п. 16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх» № 223 від 16.01.2017 року, перед ухваленням вироку суду необхідно обовязково розглянути питання щодо наявності підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру. Суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, ухвалює вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині і керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 63, 129 Конституції України, ст.ст.91-95, 100, 314-318, 337, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395, 484, 485, 487, 493, 497 КПК України, ст.ст.12, 15, 50, 51, 63, 97, 103, 105, ч.2 ст.240 КК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України.

На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання, застосувавши до нього примусовий захід виховного характеру, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_3 під нагляд батька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України.

На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від покарання, застосувавши до нього примусовий захід виховного характеру, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_2 , строком на 1 (один) рік.

Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню № 0000280, які згідно постанови слідчого СВ Олевського ВП ОСОБА_10 , «Про визнання речовими доказами» від 05.07.2018 року перебувають на зберіганні у відділенні поліції Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, а саме:

- водяну мотопомпу, торгової марки «FP 30С»; один пожежний рукав; водозабірник; металеву палицю; насадку «шрайбер» та один сачок - конфіскувати і обернути в дохід держави.

Матеріали кримінального провадження № 0000280 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/387/18-к.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Житомирського апеляційного суду, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченими: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити неповнолітнім обвинуваченим: ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , через їх законних представників: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1