Святошинський районний суд міста Києва
пр. № 1-кп/759/254/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2018 за № 0004839, питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської обл., українця, громадянина України, який здобув середню освіту, неодружений, не працює, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України,

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який здобув середню освіту, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України,

та клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певну пору доби обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, яка здобула середню освіту, незаміжня, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду міста Києва 09.08.2018 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2018 за № 0004839, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України.

Відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень 09.08.2018 зазначений обвинувальний акт отриманий головуючим суддею ОСОБА_11 .
Згідно з розпорядженням керівника апарату ОСОБА_12 № 20 від 19.02.2019 на підставі п. 2.3.50 (у зв`язку з тривалим перебуванням судді ОСОБА_11 на лікарняному) Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , відповідно до якого головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_1 .
Вказаний обвинувальний акт отриманий головуючим суддею ОСОБА_1 20.02.2019 року.
Ухвалою підготовчого судового засідання від 10.08.2018 стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який в подальшому ухвалами суду від 02.10.2018, 23.11.2018 та 11.01.2019 продовжено на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 11.03.2019 включно.
На даний час судовий розгляд кримінального провадження стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судом не завершено, а строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 11.03.2019 року.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на виконання вимог вказаної частини ст. 331 КПК України судом на обговорення учасників судового провадження поставлено питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою за спливом двомісячного строку з дня застосування до обвинувачених запобіжного заходу.

Прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певну пору доби обвинуваченій ОСОБА_6 , вказуючи, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали.

Захисник ОСОБА_7 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечила щодо продовження строку тримання під вартою її підзахисного з тих підстав, що наведені прокурором ризики не існують. Всі особи допитані та досліджені всі матеріали кримінального провадження. Просила змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_6 не заперечували.

Захисник ОСОБА_8 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , також заперечив щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 з тих підстав, що прокурором не наведено жодного ризику. Досліджені судом матеріали кримінального провадження, свідчать про те, що винуватість його підзахисного не доведена поза розумним сумнівом. Просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання. Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_6 покралися на розсуд суду.

Обвинувачена ОСОБА_6 у вирішенні даних клопотань поклалася на розсуд суду.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтримали клопотання прокурора та просили їх задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його особливостей та конкретних обставин. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на принцип презумпції невинуватості, переважають правило про забезпечення права на свободу, закріплене в ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тривале існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності її продовжуваного тримання під вартою (п. 98, 99 рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України», «Смирнова проти Росії»).
Так, висунута обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підозра (обвинувачення) у вчиненні злочину, що їм інкримінується, обґрунтована прокурором і матеріали кримінального провадження на даний час не спростовують вказаних висновків суду.

Крім того, незважаючи на доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, вважає, що на даний час продовжує існувати ймовірність таких ризиків як ухилення від суду та не виконання його процесуальних рішень (ризик переховування), оскільки дії, що ставляться ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у провину, носять, зокрема, суспільно небезпечний характер.

Також суд, на виконання вимог ст. 178 КПК України, приймає до уваги дані про осіб обвинувачених, а саме те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неодружені, утриманців не мають, пільгами не користується, до затримання не працювали, ОСОБА_3 без місця реєстрації, ОСОБА_4 має місце реєстрації та проживання у м. Києві, стан здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування їх під вартою. Дані обставини суд оцінює виключно у сукупності з іншими наведеними вище даними.

За сукупності наведених обставин, суд вважає за доцільне продовжити раніше обраний та продовжений стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають з ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, їх належну поведінку та попередити вчинення нових злочинів.

На даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також строки даного судового провадження такими, що виходять за рамки розумних, необхідних і достатніх для досягнення визначеної процесуальним законом завдання кримінального провадження, враховуючи його складність.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України не вбачає підстав для визначення розміру застави обвинуваченим.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, суд приймає до уваги те, що висунута обвинуваченій ОСОБА_6 підозра (обвинувачення) у вчиненні злочину, що їй інкримінується, обґрунтована прокурором і матеріали кримінального провадження на даний час не спростовують вказаних висновків суду.

Крім того, на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), оскільки дії, що ставляться їй у провину, носять, зокрема, суспільно небезпечний характер.

Також суд, на виконання вимог ст. 178 КПК України, приймає до уваги дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона незаміжня, не працює, зареєстрована та проживає у м. Києві тощо.

За сукупності вище наведених обставин, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме: заборонити залишати житло у певний період доби, та покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть на даному етапі запобігти вищевказаним ризикам.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 29 квітня 2019 року включно, і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 29 квітня 2019 року включно, і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певну пору доби обвинуваченій ОСОБА_6 задовольнити.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту продовжити строком на два місяці, тобто до 29 квітня 2019 року (включно), заборонивши залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з 24 години до 08 години наступного дня.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачену ОСОБА_6 строком на 2 (два) місяці, тобто до 29 квітня 2019 року (включно), такі обов`язки:

1) прибувати за викликом до суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатись із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали вручити обвинуваченим та прокурору, а також надіслати до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 13 год. 45 хв. 05 березня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_1