Справа №463/196/19
Провадження №1-кс/463/1684/19
У Х В А Л А

06 травня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 27 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілою, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернулася із скаргою до слідчого судді на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 27 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання її потерпілою. Просить скасувати вказану постанову, зобов`язати слідчого винести рішення про її залучення як потерпілої у кримінальному провадженні №0000026.

Скаргу мотивує тим, що на підставі її заяви та ухвали слідчого судді Личаківського районного суду мЛьвова слідчим ТУ ДБР у м.Львові внесено відомості до ЄРДР за №0000026 з правовою кваліфікацією кримінального правовпорушення ч.2 ст.382 КК України. 21 січня 2019 року вона звернулася із клопотанням від 21.01.2019 про залучення її у кримінальному провадженні №0000026 в якості потерпілої, однак постановою слідчого Другого СУ ТУ ДБР у м.Львові від 27 лютого 2019 року відмовлено у визнанні її потерпілою, з підстав того, нею не вказано обставин і не наведено жодних доказів якої саме і в чому проявляється моральна,фізична або майнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням. Вважає дану постанову безпідставною, невмотивованою та необґрунтованою. Зазначає, що фактом спричинення їй шкоди є невиконання слідчим ОСОБА_5 судових рішень слідчих суддів Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про скасування постанов слідчого про відмову у визнанні її потерпілою та зобов`язання повторно вирішити дане питання у передбаченому КПК України порядку. Звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2019 року скасовано постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 23 січня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілого, зобов`язанослідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000026 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 21.01.2019 року з дотриманням положень ст.ст.55, 220 КПК України, та повідомити автора клопотання у встановлений КПК України спосіб та строки про результати його розгляду.
Однак слідчим не враховано мотивів з яких виходив слідчий суддя та вдруге протиправно відмовив їй у залученні в якості потерпілого прийнявши оспорювану постанову. Тому просить скасувати постанову слідчого Другого СВ СУ ТУ Державного бюро розслідувань у м.Львові ОСОБА_4 від 27.02.2019 про відмову у залученні її потерпілою у кримінальному провадженні №0000026, зобов`язати слідчого Другого СВ СУ ТУ Державного бюро розслідувань у м.Львові ОСОБА_4 , а в разі його відсутності іншу службову особу Другого СВ СУ ТУ Державного бюро розслідувань у м.Львові залучити її потерпілою у кримінальному провадженні №0000026, вручити їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним мотивам скарги, просила таку задоволити.

Суб`єкт оскарження слідчий, в судове засідання не з`явився, у поданих ним письмових запереченнях просить проводити судовий розгляд даної скарги без його участі. Згідно письмових заперечень, проти задовлення скарги заперечує, вказує, що ОСОБА_3 ні у заяві про вчинення кримінального правопорушення, ні у заяві про визнання потерпілим не вказано обставин і не наведено жодних доказів якої саме та в чому проявляється завдана їй моральна, фізична або майнова шкода, тому підстав для визнавати скаржницю потерпілою слідчий не вбачає та в задоволенні даної скарги просить відмовити.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги вважаю, що така підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2019 року частково задоволено скаргу ОСОБА_3 , скасовано постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 23 січня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілого, зобов`язанослідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000026 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 21.01.2019 року з дотриманням положень ст.ст.55, 220 КПК України, та повідомити автора клопотання у встановлений КПК України спосіб та строки про результати його розгляду.
Вказаною вище ухвалою слідчого судді встановлено,що «ухвалами слідчих суддів Галицького районного суду м. Львова скасовано постанови слідчого СВ Прокуратури Львівської області ОСОБА_5 від 28.09.2018 та від 05.12.2018 про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 .

Дані ухвали були частково не виконані, про що зазначає скаржник, у зв`язку з чим нею було подано заяву про вчинення злочину від 18.12.2018 передбаченого ч.3 ст.382 КК України.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10.01.2019 скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові задоволено частково, ухвалено зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, у відповідності до ст. 214 КПК України.
Як вбачається з витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000026 триває досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбачених ч. 3 ст. 382 КК України. Розслідування проводиться за фактом умисного невиконання ухвал слідчих суддів.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

27 лютого 2019 року слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000026.

У вказаній вище постанові зазначено,що ОСОБА_3 не вказано обставин і не наведено жодних доказів якої саме і в чому проявляється завдана їй моральна,фізична або майнова шкода.

Однак, слідчим при винесені оспорюваної постанови не враховувано мотивів з яких виходив слідчий суддя при винесенні ухвали від 12 лютого 2019 року, зокрема не перевірив факту спричинення скаржнику моральної та матеріальної шкоди, а також доводів, викладених у клопотанні ОСОБА_3 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000026, оскільки вище зазначені ухвали слідчих судді Галицького районного суду м. Львова стосуються безпосередньо розгляду питання про процесуальний статус скаржника. Крім того, не надано оцінки і доводам ОСОБА_3 щодо спричинення їй моральної шкоди, не проведено допит ОСОБА_3 в якості свідка.

З огляду на наведене, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, оскільки обставини, наведені слідчим не можна вважати очевидними і достатніми, а тому дана постанова є передчасною та підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних підстав, забороняється.

Згідно положень глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.

Таким чином, з огляду на вказані норми Закону, решта вимог скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись вимогами статей 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

скаргу задоволити частково.
Постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 від 27 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілого - скасувати.
Зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_4 в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000026 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 21.01.2019 року з дотриманням положень ст.ст.55, 220 КПК України, та повідомити автора клопотання у встановлений КПК України спосіб та строки про результати його розгляду.
В решті вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1