Провадження № 1-кс/638/352/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2019 слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону капітана юстиції ОСОБА_5 по матеріалам кримiнального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000444 від 18.11.2017, про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне, Луганської області, українця, громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого, з середньою спеціальною освітою, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата, командира взводу управління радіолокаційної розвідки зенітного ракетного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи службу на посаді командира взводу управління та радіолокаційної розвідки зенітного ракетного - артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи в умовах особливого періоду, з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без поважних на те причин, 03.11.2016 без дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , та станом на теперішній час до військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 не повертався, а вільний час, що з`явився в зв`язку з відсутністю на військовій службі, використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків по військовій службі, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Прокурор вказує, що в ході досудового розслідування направлено доручення оперативному підрозділу Рубіжанського ВП ГУНП України в Луганській області в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України здійснити розшук підозрюваного ОСОБА_4 . В ході виконання доручення оперативним працівником Рубіжанського ВП ГУНП України в Луганській області був проведений виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , нікого не було. При спілкуванні з матір`ю ОСОБА_4 ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , остання повідомила, що вона не знає, де її син, з її слів після того як він відсидів 4 місяці в Дніпропетровську, і після чого повернувся додому в м. Рубіжне.
Прокурор зазначає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними в ході проведення слідчих дій, а саме: матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , показами свідків та іншими документами.
Посилаючись на матеріали службового розслідування прокурор вказує, що у військовій частині НОМЕР_1 проходить військову службу за контрактом солдат ОСОБА_4 , проте 03.11.2016 він не повернувся на службу. При цьому, підтвердився факт нез`явлення ОСОБА_4 вчасно на службу з метою ухилитись від військової служби.
Пошуки ОСОБА_4 , а також вжиті заходи щодо встановлення його місцезнаходження позитивного результату не дали.
В зв`язку з цим 16.08.2018 слідчим військової прокуратур Харківського гарнізону ОСОБА_7 за погодженням з прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_8 . ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Прокурор вказує, що необхідність обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КІІК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде перебувати на волі. Так, в ході досудового розслідування направлено доручення та повістку за місцем мешкання ОСОБА_4 . За результатами виконаного доручення встановити місце перебування ОСОБА_4 не вдалося, за викликом до органу досудового розслідування не прибув, що вказує на ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, особа вже переховується від органу досудового розслідування та суду. Місцезнаходження ОСОБА_4 в ході проведення досудового розслідування встановити не вдалось, в зв`язку з чим 16.08.2018 він оголошений в розшук, досудове розслідування по указаному кримінальному провадженню зупинено.
Посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурор також вважає існуючим ризик знищення, заховання, спотворення ОСОБА_4 будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_4 може знищити, сховати чи спотворити військовий квиток, який є документом, що підтверджує приналежність останнього до військового формування.
Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню.
Прокурор також зазначає, що на теперішній час ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 , не повернувся і не приступив до виконання обов`язків військової служби, а отже продовжує вчиняти кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КГІК України) або може вчинити інше з метою ухилитись від військової служби.
Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, прокурор вказує, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Прокурор вважає, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку солдата ОСОБА_4 та відповідно до ст. 194 КПК України, йому необхідно обрати запобіжний захід в вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив їх задовольнити.
Підозрюваний просив не застосовувати до нього запобіжний захід в вигляді тримання під вартою, вказавши, що не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування і суду.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши надані докази, встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За умовами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, враховуючи, що прокурором не надано доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи особу підозрюваного, який визнає себе винним, щиро кається, має постійне місце мешкання, а також те, що прокурором не надано доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 є недостатніми для запобігання ризику або ризикам, тому слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, а відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні.

Беручи до уваги, норми КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також той факт, що ОСОБА_4 визнав себе винним, щиро кається у скоєному, продовжує службу, має постійне місце мешкання, вважаю застосування до останнього запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, та роз`ясненням наслідків їх невиконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону капітана юстиції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4
задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід в вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_4 зобов`язання:
- прибувати за викликами слідчого, суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, суду;
- повідомляти слідчого, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
Роз`яснити, що в разі невиконання ОСОБА_4 вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом на підозрюваного ОСОБА_4 з дня проголошення ухвали.
Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника, прокурора, в даному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1