Справа № 372/152/19
Провадження № 1-кп-105/19
В И Р О К
іменем України

04 лютого 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001077 від 11.11.2018 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Обухів Київської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

встановив:
11.11.2018 року близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_5 зайшов через відкриті ворота на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , на території якого знаходився автомобіль «ВАЗ-21061», 1985 року випуску, бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , впевнившись, що його за його діями ніхто не спостерігає, не маючи права на керування вказаним транспортним засобом, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи на меті злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, ринкова вартість якого станом на 11.11.2018 року становила 23460,00 грн., який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , та яким на підставі доручення користується ОСОБА_4 , через незачинені водійські дверцята проник до салону, а саме сів на водійське сидіння, де від`єднавши контактну групу замка запалювання, провернув контактний диск, внаслідок чого з`єднав контакти, таким чином, завів двигун зазначеного автомобіля, ввімкнув першу передачу для приведення транспортного засобу в рух та поїхав в напрямку с. Нещерів, Обухівського району, Київської області, таким чином залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, вказав, що транспортний засіб було повернуто потерпілому, який підтвердив в судовому засіданні, що не має до обвинуваченого жодних претензій матеріального характеру.

Суд вважає доведеним, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 289 КК України.

23.01.2019 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення сторін.

Зі змісту вказаної угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою вину у вказаному злочині.

Поряд з цим, згідно угоди обвинувачений та потерпілий дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289 КК України та узгодили міру покарання ОСОБА_5 у виді трьох років позбавлення полі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання встановивши іспитовий строк на 1 рік та покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Перевіривши угоду про примирення сторін на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки її невиконання, дата її укладення та підписи сторін.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні з`ясовано, що потерпілий також цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений та потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглядаючи питання про затвердження угод про примирення сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам діючого КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 погоджуються на призначення узгодженої ними міри та виду покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення сторін від 23.01.2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 469-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення сторін від 23.01.2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншої сторони.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на Обухівський районний відділ філії ДУ Центр пробації в м. Києві та Київській області.

Речові докази по справі автомобіль марки «ВАЗ-21061», який передано на відповідальне зберігання власнику, залишити останньому.

Витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 858 грн. 00 коп. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: