Справа № 163/2416/17 Провадження №11-кп/802/35/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження № 0000086 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 21 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, раніше судимий вироком Шацького районного суду Волинської області від 17.01.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,,
засуджений:
за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Шацького районного суду Волинської області від 17.01.2018 року, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою освітою, військовослужбевець строкової служби ЗС України (проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , в АДРЕСА_3 ), непрацюючий, неодружений, раніше не судимий,
засуджений:
- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто солідарно зі ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 10000 (десять тисяч) гривень у відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди та 4000 (чотири тисячі) гривень у відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Вироком вирішено питання про судові витрати.
Згідно вироку суду, ОСОБА_10 визнаний винний і засуджений за те, що він, за попередньою змовою у групі з ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_11 , матеріали відносно яких по даному епізоду виділено в окреме провадження, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, 31 січня 2017 року, приблизно о 22 год., проникли через огорожу на територію ТзОВ «Будівельник», що по вул. Дружби, 52, в м. Любомль, де в подальшому, через незамкнені двері, проникли до гаражів, в яких знаходились вантажні автомобілі даного товариства, звідки таємно викрали 8 акумуляторних батарей марки 6 ст-192, вартістю 3000 грн. за кожну, та зарядний пристрій вартістю 2000 грн., чим заподіяли ТзОВ «Будівельник» майнової шкоди на загальну суму 26 000 грн.
Крім того, ОСОБА_10 03 березня 2017 року, приблизно о 23 год., керуючись корисливим мотивом та реалізовуючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, проник на подвір`я ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_4 , де в подальшому, відкривши двері гаража ключем, який знаходився в замку, проник в приміщення гаража, звідки повторно, таємно викрав електрозварювальний апарат марки «Дніпро М», вартістю 4000 гривень, бензопилу марки «Лісник 3816», вартістю 4800 гривень, болгарку марки «DWT» на круг діаметром 125 мм., вартістю 1200 грн., електродриль марки «BOSCH» на 800 ват, вартістю 1000 грн., та електродриль російського виробника марки «Енергомаш», вартістю 1000 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 11000 грн.
Крім того, ОСОБА_10 02 квітня 2017 року, приблизно о 23 год., повторно, за попередньою змовою у групі з ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу до вантажного автомобіля марки «ТАТРА», р.н.з. НОМЕР_2 , належного ОСОБА_11 , який знаходився на неогородженій території подвір`я ОСОБА_14 , що по АДРЕСА_5 , таємно викрали дві акумуляторні батареї потужністю 200 ампер годин, вартістю 5000 грн. за кожну, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 10000 грн.
Крім того, ОСОБА_10 за попередньою змовою у групі з ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, в період з 13 по 15 квітня 2017 року, точної дати та години досудовим розслідування не встановлено, проникли через огорожу на територію автостоянки, що по вул. Незалежності, 31, де з сідельного тягача марки «ДАФ», р.н.з. НОМЕР_3 , належного ОСОБА_9 , якого згідно договору оренди ВМО-850080 від 24.11.2009 тимчасово до 24.11.2019 року орендує ОСОБА_15 , повторно, таємно викрали 2 акумуляторні батареї марки «Варта», потужністю 225 ампер годин кожна, вартістю 5000 грн. за одну, належні ОСОБА_9 , та одну акумуляторну батарею потужністю 100 ампер годин, вартістю 2000 грн., належну ОСОБА_15 , чим заподіяли останньому майнової шкоди на суму 2000 грн., а потерпілому ОСОБА_9 - на загальну суму 10000 грн.
У поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким залишити обране судом першої інстанції ОСОБА_10 та ОСОБА_7 покарання без застосування положень ст. 75 КК України.
В судовому засіданні потерпілий відмовився від апеляційної скарги щодо ОСОБА_10 , а тому в цій частині провадження закрито.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, потерпілого, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, обвинуваченого, захисника та прокурора, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги і просили вирок суду залишити в силі, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.3 ст.185КК України.
Що стосується тверджень потерпілого про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення то вони на думку колегії суддів не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
До обставин, що пом`якшують покарання суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставини, що обтяжують покарання суд не визнав.
Крім того врахувавши наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, взявши до уваги тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, а також особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину визнав повністю його молодий вік, стан здоров`я, спосіб життя, сімейний та майновий стан (неодружений, не працює), на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за якими скарг на їх поведінку не надходило, а також позицію потерпілих, кожен з яких, за виключенням потерпілого ОСОБА_16 , на суворій мірі покарання не наполягав, вірно призначив покарання в межах санкції статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, встановивши йому максимальний, передбачений законом іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Крім того в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 просив вибачення у потерпілого, виявив готовність відшкодувати завдану шкоду в подальшому, вказавши, що уже неодноразово намагався відшкодувати збитки потерпілому, але останній відмовлявся від отримання коштів наполягаючи на їх відшкодуванні в більшому розмірі ніж визначив суд.
Факт переказу коштів ОСОБА_9 та подальшу відмову останнього від їх отримання потерпілим в судовому не оспорювався.
Таким чином призначене судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, з встановленням судом максимального іспитового строку дасть можливість правоохоронним органам здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого та відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Інші твердження апеляційної скарги не заслуговують на увагу, так як були досліджені і перевірені судом і з обґрунтуванням спростовані з наведенням в вироку відповідних мотивів
Підстав для зміни чи скасування вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Любомльського районного суду Волинської області від 21 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін
Ухвала набирає зак онної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: