Справа № 139/290/19
Провадження № 1-кс/139/108/19
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
26 березня 2019 року смт Муровані Курилівці

Слідчий суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП України у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000040, зареєстроване в ЄРДР 15 березня 2019 року за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України (а.с. 3).

Для виключення можливості втрати слідів злочину, можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні № 0000040 слідчий25 березня 2019 року звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час виконання 22 березня 2019 року ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів, і яке визнано речовим доказом.

Слідчий у п. 2 клопотання просила про його розгляд без участі слідчого та прокурора (а.с. 2).
Представник юридичної особи - власника вилученого майна Центральне відділення поштового зв`язку смт Муровані Курилівці, на розгляд клопотання не з`явився і не повідомив про причину неявки, хоча належним чином була повідомлений про час і місце розгляду цього клопотання (а.с. 9-10).
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття у судове засідання цих осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Розглянувши дане клопотання, проаналізувавши чинне кримінальне процесуальне законодавство, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного:
Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що 15 березня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 внесено заяву ОСОБА_4 від 15.03.2019 (а.с. 4) року про те, що листоноша ОСОБА_5 в грудні 2018 року не виплатила йому грошові кошти призначені на субсидію в сумі 4000 гривень, та розпочато досудове розслідування з попередньою кваліфікацією діяння за ст. ч. 1 ст. 191 та ч. 3 ст. 358 КК України (а.с. 3).

22 березня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Мурованокуриловецького районного суду № 139/261/19 від 21.03.2019 року про тимчасовий доступ до речей та документів слідчий вилучила з Центрального відділення поштового зв`язку смт Муровані Курилівці Центру поштового зв`язку № 4 м. Шаргород Вінницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», зокрема, оригінал відомостей про отримання субсидії від управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 у 2018 року (а.с. 5). 22.03.2019 року винесено постанову про визнання цього документа речовим доказом (а.с. 6).

Слідчий у своєму клопотанні зазначила, що метою арешту майна є забезпечення збереження його як речового доказу.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Стаття 98 КПК України, зокрема, дає визначення речових доказів, під якими слід розуміти матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Під час розгляду клопотання судом достеменно встановлено, що документ, на який слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом, що має стосунок до кримінального провадження № 0000040, а тому з його допомогою можливо буде довести вину особи та зафіксувати докази у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Із наявних у матеріалах клопотання доказів, вбачається, що є достатні підстави вважати, що документ, на який слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України і може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309КПК України,
У Х В А Л И Л А:
Клопотання старшого слідчого Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженню № 0000040 задовольнити.

Накласти арешт на оригінал відомостей про отримання субсидії від управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 у 2018 року, що знаходилися у володінні Центрального відділення поштового зв`язку смт Муровані Курилівці Центру поштового зв`язку № 4 м. Шаргород Вінницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», шляхом заборони розпорядження та використання із правом вилучення його у власника, з подальшим приєднанням до матеріалів кримінального провадження.

Ухвалу негайно після її постановлення вручити слідчому та надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення Центральному відділенню поштового зв`язку смт Муровані Курилівці Центру поштового зв`язку № 4 м. Шаргород Вінницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта».

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ____________