справа № 631/1264/18
провадження № 1-кс/631/306/18
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року селище міського типу Нова Водолага

Слідчий суддя Нововодолазького районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3

власника майна щодо якого вирішується питання про арешт ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововодолазького районного суду Харківської області клопотання старшого слідчого слідчого відділу Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управляння національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 листопада 2018 року за № 0000496 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 Кримінального кодексу України про накладання арешту на тимчасово вилучене майно,

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2018 року за вхідним № 5516/18-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управляння національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_6 від 05.11.2018 року про накладання арешту на тимчасове вилучено майно, а саме: вантажний бортовий автомобіль марки «УАЗ 3303-01», 1988 року випуску, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та вісім колод деревини породи «сосна» першого відрізу довжиною по три метри кожна, діаметром від 30 до 40 см., деревина свіжого спилу, ростучої деревини.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 02 листопада 2018 року о 10 годині 33 хвилин до Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управляння національної поліції в Харківській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, поблизу с Павлівку та оздоровчого табору «Золотий колос», невідомі особи пиляють ліс.

За вказаним фактом 02.11.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості та розпочато досудове розслідування кримінального провадження під № 0000496 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 Кримінального кодексу України та проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої в лісному масиві (сосновий ліс) зліва від автодороги «Дніпро Харків» поблизу населеного пункту с Павлівка Нововодолазького району Харківської області.

В ході зазначеного огляду виявлено автомобіль марки «УАЗ 3303-01», бортовий, з кабіною зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_7 , в якому знаходилось вісім колод деревини породи «сосна» першого відрізу довжиною по три метри кожна, діаметром від 30 до 40 см., деревина свіжого спилу, ростучої деревини. Вказані автомобіль та колоди деревини були вилучені та поміщенні на майданчик Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управляння національної поліції в Харківській області відповідно до вимог ч. 2 ст. 168 КПК України, а вилучене майно має статус тимчасово вилученого майна відповідно до ст. 167 КПК України.

Посилаючись, що зазначені речі мають статус тимчасово вилученого майна, сторона обвинувачення вважає, що виникла необхідність у накладанні арешту на вказане майно для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення тощо, оскільки вони є доказами злочину.

У судовому засіданні слідчий клопотання про арешт тимчасово вилученого майна від 05.11.2018 року підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на те, що вилучене майно, зокрема автомобіль «УАЗ 3303-01» використаний як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а вилучені колоди деревини є об`єктом кримінально протиправних дій, при цьому вони зберігають на собі сліди кримінального правопорушення та є речовими доказами. Як пояснив слідчий, інших знарядь вчинення кримінального правопорушення не виявлено.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Приймаючи до уваги той факт, що слідчим суддею створені необхідні умови для реалізації прокурором його процесуальних прав на участь у розгляді клопотання в суді, враховуючи, відсутність підстав для визнання явки прокурора обов`язковою, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання у відсутності останнього.
Власник автомобіля щодо якого вирішується питання про арешт ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого в частині накладання арешту на автомобіль заперечували, посилаючись на те, що слідчим не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, не встановлений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та взагалі суб`єкта, кому ця шкода завдана, власник автомобіля на даний час не є підозрюваними у даному кримінальному провадженні, а тому обмеження його права власності є неприпустимим.

ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що дійсно 02.11.2018 року він разом із своїм знайомим ОСОБА_8 поїхали в ліс поблизу с Павлівка Нововодолазького району Харківської області по гриби. По приїзду у лісі вони виявили вже спиляні дерева породи «сосни» у кількості восьми штук, які вирішили забрати та відвести селищному голові. Ніяких дерев вони не пиляли та не мали для цього знарядь. Після того, як вони загрузили ці дерева в автомобіль, вони були затримані працівниками поліції у лісі та в них вилучили автомобіль «УАЗ 3303-01».

Заслухавши пояснення слідчого, власника тимчасово вилученого майна та його захисника, дослідивши надані суду документи, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів, за даним фактом 02 листопада 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000496 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України.

Згідно протоколу огляду місця події від 02.11.2018 року, проведеного в присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в лісному масиві зліва від автошляху «Дніпро Харків» поблизу населеного пункту с Павлівка Нововодолазького району Харківської області виявлено та вилучено автомобіль марки «УАЗ 3303-01», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_4 на борту якого знаходилось вісім колод деревини породи «сосна» першого відрізу довжиною по три метри кожна, діаметром від 30 до 40 см., деревина свіжого спилу, ростучої деревини.

Постановою слідчого відповідно до якої вказаний вище автомобіль визнаний речовим доказом суду не надано.
Відповідно до ч.5, ч.7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Вилучене майно , а саме вісім колод деревини породи «сосна», на яке необхідно накласти арешт з метою забезпечення речових доказів, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Також системний аналіз положень ст.ст.167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Частиною 4 ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Стороною кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно колоди деревини, оскільки вони є речовим доказом, з метою запобігання його знищення та пошкодження, а також з метою проведення відповідних експертних досліджень, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню у цій частині.

Що стосується вимоги слідчого щодо накладання арешту на автомобіль марки «УАЗ 3303-01», то вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

На підставі копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , слідчим суддею встановлено, що загальний вантажний бортовий автомобіль марки «УАЗ 3303-01», 1988 року випуску, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

У відповідності до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини, яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності.

У п. 47 та п. 49 рішення Європейського суду з прав людини від 22.11.2007 року (набуло статус остаточного 22.02.2008 року) у справі «Україна Тюмень» проти України» (заява № 22603/02) зазначено, що стаття 1 Першого протоколу містить три чітких норми: "перша норма, викладена в першому реченні першого пункту, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого пункту, стосується позбавлення власності та містить умови такого позбавлення; третя норма, викладена в другому пункті, визнає право Договірних держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.... Ці норми не є окремими, а є пов`язаними між собою. Друга та третя норми стосуються певних випадків, за яких допускається втручання в право на мирне володіння майном, та, отже, їх слід тлумачити в світлі загального принципу, викладеного в першій нормі" (див., наприклад, рішення у справі «Ян та інші проти Німеччини» (Jahn and Others v. Germany), № 46720/99, №72203/01 та№ 72552/01, параграф 78, ECHR 2005-...).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції» від 25 червня 1996 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» (заява № 25701/94), «Малама проти Греції» (заява № 43622/98), «Україна Тюмень» проти України» (заява № 22603/02), констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію "законів".

Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно із ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 ст.170 цього Кодексу.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя вважає, що слідчим не була доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладання арешту на автомобіль марки «УАЗ 3303-01», що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, якій належить це майно, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме обмеження права власності ОСОБА_4 , є розумними і співрозмірними з завданням кримінального провадження.

Крім того, на даний час не встановлений розмір шкоди, який можливо завдано злочином, підозра у вчинені кримінального правопорушення нікому не пред`явлена, необхідність зберігання даного автомобіля на майданчику тимчасового тримання слідчим необґрунтована.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, про відсутність законних підстав для накладання арешту на автомобіль.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 110, 132, 170 173, 175, 309, 369 372 Кримінального процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управляння національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 листопада 2018 року за № 0000496 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 Кримінального кодексу України про накладання арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити частково.
Накласти арешт на вісім колод деревини породи «сосна» першого відрізу довжиною по три метри кожна, діаметром від 30 до 40 см., деревина свіжого спилу, ростучої деревини, які були виявлені та вилучені 02.11.2018 року в ході огляду місця події у лісі, що знаходиться біля Дитячого оздоровчого табору «Золотий колос» в с. Павлівка Нововодолазького району Харківської області.

Покласти обов`язок забезпечити зберігання арештованого майна згідно із умовами, які мають бути дотримані при збереженні цього речового доказу на начальника Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управляння національної поліції в Харківській області, попередивши останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

На час арешту майна заборонити вчиняти будь які дії, спрямовані на відчуження, використання в господарській діяльності та розпорядження арештованим майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 12 листопада 2018 року та проголошений 12 листопада 2018 року о 17 годині 15 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1