Справа № 206/2573/19
Провадження № 1-кс/206/588/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.05.2019 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ ВП на станції № 2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про призначення товарознавчої експертизи,-
11.05.2019 слідчий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про призначення товарознавчої експертизи.
Слідчий, який подав клопотання, був повідомлений про місце та час його розгляду, проте, у судове засідання не з`явився, вказані обставини не перешкоджають розгляду клопотання.
Дослідивши подані матеріали в їх сукупності, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про проведення експертизи з огляду на таке.
Відповідно до ч. 6 ст. 244 КПК України слідчий суддя задовольняє клопотання, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта.
Відповідно до п. 2, 5, 7, 11 «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» затвердженої Наказом Генеральною прокуратурою України, Верховним Судом України, Державною судовою адміністрацією України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки та Державною податковою адміністрацією України від 27.08.2010, у ході дізнання, досудового слідства і судового розгляду у кримінальних справах слідчий, працівник органу дізнання, прокурор на підставі відповідного процесуального рішення, у тому числі постанови або ухвали суду, зобов`язані вилучати: а) речові докази; б) предмети і документи, обіг яких заборонено (якщо у власника немає дозволу на їх придбання і зберігання); в) документи, які засвідчують особу заарештованих підозрюваних, обвинувачених (підсудних); г) інші документи, що мають значення у справі; д) гроші та інші цінності, виявлені під час накладення арешту на майно підозрюваних, обвинувачених, підсудних або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії, на які може бути звернено стягнення з метою відшкодування заподіяної матеріальної шкоди або забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна. Факт вилучення речових доказів, документів, цінностей та іншого майна (у тому числі предметів і документів, вилучених з обігу) відображається у протоколі слідчої дії. У протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючі ознаки, а також місце, де відповідний об`єкт був виявлений. Після огляду речові докази приєднуються до справи постановою працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, ухвалою суду або постановою судді.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Предмет злочинного посягання - це має вартісну оцінку річ матеріального світу, вплив на яку тягне заподіяння шкоди об`єкту злочинного посягання.
Ч. 2 ст. 100 КПК України наголошує на тому, що речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Згідно доданих до клопотання матеріалів, мобільний телефон LG G360 не було визнано речовим доказом, як того вимагає діюче законодавство, оскільки у матеріалах долучених до клопотання відсутня постанова про визнання речовими доказами.
Крім того, слідчим в клопотанні взагалі ставиться питання щодо визначення вартості мобільного телефону LG G360, з урахуванням його зносу та наявних дефектів, станом на 26.04.2018 без будь-якої конкретизації належності цього предмету подіям, викладеним у клопотанні.
Відповідно до п. 1.4 Розділу 4 Науково-методичних рекомендацій, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5) з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, разом з документом про призначення експертизи (залучення експерта) експерту надається об`єкт дослідження. Громіздкі предмети досліджуються за місцезнаходженням. Якщо доступ до об`єктів обмежений, то орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), зобов`язаний(а) забезпечити експерту можливість їх огляду. Огляд за потреби проводиться у присутності сторін у справі (інших зацікавлених осіб). Об`єкти дослідження направляються експерту в упаковці, що забезпечує їх збереження.
Так, у зв`язку з тим, що слідчий безпосередній об`єкт дослідження не визнав речовим доказом, не провів огляд цього предмету, хоча зобов`язаний був, фототаблиці цього майна до клопотання не долучив, тому слідчий суддя позбавлений можливості перевірити наявність достатніх підстав для призначення експертизи, оскільки об`єкт дослідження взагалі не визнаний речовим доказом та не зазначено конкретні відомості чого саме треба призначити експертизу та що саме направляти експерту, оскільки предмет посягання не був оглянутий.
Також, посилання слідчого на те, що мобільний телефон LG G360 червоного кольору був оглянутий та опечатаний у спеціалізований пакет №0021669 нічим об`єктивно не підтверджується, оскільки долучені до клопотання документи не містять протоколу огляду цього предмету.
Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Положення ст. 26 КПК України наголошують на тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Таким чином, враховуючи наведені вище недоліки слідчим суддею, підстави для задоволення клопотанняпро призначення товарознавчої експертизи відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7,9 22, 26, 242-244, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП на станції № 2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про призначення товарознавчої експертизи.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1