Справа № 308/7204/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000122 від 03.03.2018 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Велике Колодно, Кам`янко-Бузького району Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, працює вчителем фізичної культури та інформатики Чопської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 Чопської міської ради Закарпатської області, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02.03.2018 року, приблизно о 18 год. 48 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи ввіреним йому технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21074», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з пасажиром ОСОБА_7 , який сидів на передньому сидінні пасажира, рухався по автомобільній дорозі «М-06» сполученням «Київ-Чоп», зі сторони населеного пункту м. Ужгород у напрямку міста Чоп, та проїжджаючи ділянку вказаної дороги, що на 827 км + 177 м, де дорога має дві смуги руху, по одній смузі в кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 «Вузька суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних напрямків та позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено» та має заокруглення праворуч з обмеженою оглядовістю, діючи всупереч вимог п. п. 1.3, 1.4, 2.3 «б», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку та дорожні умови, чим не забезпечив безпеку дорожнього руху, що привело до втрати керування автомобілем та виїзду його на зустрічну смугу руху з послідуючим його зіткненням з автомобілем марки «Peugeot» моделі «Вохеr», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який у той час рухався по зустрічній для водія ОСОБА_4 смузі руху та з моменту виникнення йому небезпеки для руху, вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом застосування гальмування. Після вищезазначеного зіткнення автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відкинуло назад із зустрічної смуги руху на смугу руху його попереднього напрямку з послідуючим зіткненням з вантажним автомобілем марки «DAF» моделі «FTXF105», реєстраційний номер Словацької Республіки НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який у той час, рухався у попутному з водієм ОСОБА_4 напрямку, позаду нього та який, з моменту вимкнення йому небезпеки для руху, вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом застосування гальмування. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди передній пасажир автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21074», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 128 від 26.03.2018 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння і основи черепа з травматичним крововиливом під оболонки і речовину головного мозку, набряку і вклинення речовини головного мозку у великий потиличний отвір, закритого перелому правого плеча в нижній третині, забою легень, забійної рани правої скроневої ділянки. Дані тілесні ушкодження є прижиттєвими та згідно з п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 pоку № 6, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті. Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. п. 1.3, 1.4, 2.3 «б», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, якими визначено: п. 1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п. 1.4 кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила; п. 2.3 «б» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 10.1 початок руху та зміна його напрямку перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали, зокрема отриманням ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до його смерті.

Обвинувачений ОСОБА_4 у даному судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що 02.03.2018 року, оскільки швидко вечоріло, сестра загиблого попросила його, щоб він поїхав за її братом у село Розівку, де він працював на заводі «Джейбіл». Коли повертався додому почав падати сніг, їхав 50 км за годину та не справився з керуванням. Після зіткнення та аварії нічого не пам`ятає, прокинувся зранку у лікарні. Про вчинене шкодує, просив не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_6 у даному судовому засіданні повідомив, що до обвинуваченого ОСОБА_4 не має на сьогоднішній день та в майбутньому не матиме ніяких матеріальних, моральних чи інших претензій, подавши письмову заяву, справжність його підпису в якій засвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10 05.03.2018 року, зареєстровану в реєстрі за № 237, 238, 239, за змістом якої у потерпілого відсутні претензії по факту смерті ОСОБА_7 внаслідок ДТП, що мала місце 02.03.2018 року, приблизно о 19.00 год., на трасі Київ-Чоп, поблизу м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена повністю.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник, потерпілий не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням характеризуючих даних про його особу.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючою ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до необережних, дані про особу винного, який є молодим за віком, за місцем проживання та за місцем роботи характеризується виключно з позитивної сторони, одружений та має на утриманні неповнолітню дитину ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), на спеціальних обліках не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає визнання своєї вини, щире каяття, вчинення злочину вперше, відшкодування завданих збитків.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки.

Згідно з поданою до суду досудовою доповіддю № 71/ДД/2018 з інформацією, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 , складеною Ужгородським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, беручи до уваги інформацією, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на нього обов`язків, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його поведінку після вчинення злочину, з урахуванням позиції потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні просив не притягати обвинуваченого до реальної міри покарання у виді позбавлення волі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі із звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

З огляду на ступінь необережної форми вини дій обвинуваченого ОСОБА_4 , його поведінку після вчинення злочину, а саме те, що після дорожньо-транспортної пригоди він критично оцінив свою протиправну поведінку, що виразилося у визнанні ним своєї вини, відношенні до потерпілого ОСОБА_6 та добровільному відшкодуванні завданих збитків, а також наявність у обвинуваченого на утриманні неповнолітньої дитини, для утримання якої йому знадобиться використання транспортного засобу, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити міру покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що саме таке покарання у даному випадку буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні було обрано згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.06.2018 року у виді особистого зобов`язання, строк дії якої припинив свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні у загальній сумі 3718 грн., з яких за проведення автотехнічної експертизи № 10/69 від 12.03.2018 року в сумі 572 грн., автотехнічної експертизи № 10/70 від 12.03.2018 року в сумі 572 грн., автотехнічної експертизи № 10/71 від 07.03.2018 року в сумі 715 грн., транспортно-трасологічної експертизи № 10/68 від 20.03.2018 року в сумі 1144 грн., автотехнічної експертизи № 10/150 від 15.06.2018 року в сумі 715 грн., покласти на обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2018 року (справа № 308/2328/18) накладено арешт на арешт на автомобіль марки «Пежо» моделі «Боксер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , шляхом заборони його відчуження.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2018 року (справа № 308/2328/18) накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_4 .

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2018 року (справа № 308/2328/18) накладено арешт на автомобіль марки «ДАФ», реєстраційний номер Словаччини НОМЕР_3 , у щепленні з причепом, реєстраційний номер Словаччини НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_5 , шляхом заборони його відчуження.

Виходячи з приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешти, накладені на вищевказані транспортні засоби згідно з ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2018 року (справа № 308/2328/18).

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 3718 (три тисячі сімсот вісімнадцять) гривень процесуальних витрат за проведення експертиз.

Скасувати арешт майна, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2018 року (справа № 308/2328/18), а саме на автомобіль марки «Пежо» моделі «Боксер», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Скасувати арешт майна, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2018 року (справа № 308/2328/18), а саме на автомобіль марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Скасувати арешт майна, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2018 року (справа № 308/2328/18), а саме на автомобіль марки «ДАФ», реєстраційний номер Словаччини НОМЕР_3 , у щепленні з причепом, реєстраційний номер Словаччини НОМЕР_4 .

Речові докази:

автомобіль марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що передано на зберігання до майданчику тимчасового тримання Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути законному володільцю;

автомобіль марки «Пежо» моделі «Боксер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що передано на зберігання до майданчику тимчасового тримання Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути законному володільцю;

автомобіль марки «ДАФ», реєстраційний номер Словаччини НОМЕР_3 , у щепленні з причепом, реєстраційний номер Словаччини НОМЕР_4 , що передано на зберігання до фірми «Чоп-Транс-1», яка знаходиться за адресою: м. Чоп, вул. Заводська, 5, Закарпатська області повернути законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1