САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/5761/16-к
Провадження № 1-кп/206/18/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2018 р. в залі суду в м.Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000412 від 28.05.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянина України, має повну середню освіту, не працюючого, який навчається у Національному гірничому університеті, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не одруженого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до зміненого обвинувачення, затвердженого 02 жовтня 2018 року, неповнолітній ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 02 травня 2015 року приблизно о 16 годині 20 хвилині, керуючи технічно справним мотоциклом «SPIKE ZZ CBR250RR» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 , рухався в м. Дніпропетровську по вул. Гаванській з боку вул. Немировича - Данченка в напрямку перехрестя вулиці Гаванської та з`їзду з Південного мосту, яке є нерегульованим перехрестям рівнозначних доріг, зі швидкістю приблизно 80 км/год.
Під час руху неповнолітній ОСОБА_7 , не маючи передбаченого чинним законодавством посвідчення водія відповідної категорії, проявляючи неуважність до дорожньої обстановки, не обрав дозволену у населених пунктах швидкість руху, та в порушення п.12.4, 12.9(б), 16.12 Правил дорожнього руху України, виїхав на зустрічну смугу перед перехрестям вулиці Гаванської та з`їзду з Південного мосту, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 21124», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 , яка виїжджала на вул. Гаванську зі з`їзду з Південного мосту з лівим поворотом, справа наліво за напрямком його руху.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру мотоцикла «SPIKE ZZ CBR250RR» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого 1-го Б ступеню уламкового перелому метафизу обох кісток лівої гомілки зі зміщенням відламків, рани верхньої третини лівої гомілки по передній її поверхні; травматичного відриву нігтьової пластини 1-го пальця правої ступні; саднини лівої половини грудної клітини та лівої бокової стінки живота, обширної саднини лівого стегна, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 2319е від 20.05.2015 року відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), на підставі п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.
Згідно висновків судово-автотехнічних експертиз № 70/27-315 від 26.05.2015 року та № 70/27-347 від 16.06.2015 року, порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що неповнолітній ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом - мотоциклом «SPIKE ZZ CBR250RR» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимоги п. п. 2.1(а) та 12.4 Правил дорожнього руху України, які свідчать:
- п. 2.1.(а) «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;
- п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год».
Згідно висновків судової автотехнічної експертизи № 4704-17 від 20.07.2018 року, порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що неповнолітній ОСОБА_7 , повинен був діяти згідно технічних вимог п.п. 12.4., 12.9.(б), 16.12. Правил дорожнього руху України, які свідчать:
- п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год»;
- п. 12.9. (б) «Водію забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;
- п. 16.12. «На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух», невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Зазначені дії ОСОБА_7 кваліфіковано стороною обвинувачення, як дії, що виразилися в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 вину у інкримінованому йому стороною обвинувачення злочині не визнав в повному обсязі.
ОСОБА_7 суду пояснив, що 02 травня 2015 року приблизно о 16 год. 30 хв. він керував мотоциклом марки «Spike ZZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 60 км/год. по вулиці Електричній, повернув на вулицю Гаванську. Пасажиром на мотоциклі був його батько ОСОБА_9 . Коли повернули з вулиці Електричної на вулицю Гаванську, здійснили обгін одного автомобіля. Під`їжджаючи до Південного мосту він побачив, як з дороги, яка йде з мосту, їхав автомобіль. Автомобіль зупинився, і вирішивши, що водій автомобіля його бачить, продовжив свій рух, він вирішив його об`їхати. Виїхавши на середину проїжджої частини, щоб безпечно об`їхати автомобіль, але в той момент автомобіль «ВАЗ» рушив з місця і незважаючи на застосоване екстрене гальмування, він на своєму мотоциклі в`їхав в ліву сторону автомобіля. В результаті ДТП він та потерпілий отримали тілесні ушкодження, водій автомобіля тілесних ушкоджень не отримала. Також пояснив, що водійського посвідчення не мав на той час, мотоцикл купив в 2015 році, мав навички водіння мотоцикла. Дозволеної Правилами швидкості руху 60 км/год. не перевищував, на смугу зустрічного руху не виїжджав. Перебування мотоцикла на смузі зустрічного руху на плані ДТП є результатом зіткнення, оскільки мотоцикл відкинуло від удару на смугу зустрічного руху. Під час коли його допитував слідчий, ані законного представника, ані захисника у нього не було.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_7 є її сином а потерпілий ОСОБА_9 є її чоловіком. На місце ДТП приїхала після того, як все трапилося, потім обвинуваченого забрали до одної лікарні, а потерпілого до іншої. Вважає обвинуваченого в даному ДТП не винним, оскільки пригода трапилася на її думку внаслідок дій водія автомобіля, яка виїжджала із другорядної дороги на головну. Також позитивно характеризувала обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що 2 травня 2015 року він з обвинуваченим, який є його сином, їхали в м. Дніпропетровську по вулиці Електричній, повернули на вулицю Гаванську, обігнали один автомобіль. Рухалися на мотоциклі, за кермом був обвинувачений, швидкість руху була 60 км/год., під час руху потерпілий періодично дивився по сторонам. Під`їжджаючи до Південного мосту побачив, як з нього спускався легковий автомобіль зеленого кольору. Автомобіль, який спускався з мосту, загальмував і зупинився, знаходячись частково на проїжджій частині вулиці Гаванська, обвинувачений ОСОБА_7 , не виїжджаючи на полосу зустрічного руху, почав його об`їжджати, і в той момент автомобіль почав рухатися, в результаті чого сталася ДТП. Також пояснив, що під час руху обвинувачений не перевищував встановлену швидкість більш ніж на 60 км/год. Претензій до обвинуваченого не має, вважає його не винуватим у даній ДТП.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що 02.05.2015 року він зі своєю дружиною ОСОБА_15 їхав з ж/м Придніпровська в сторону Південного мосту по вулиці Гаванській в м. Дніпропетровську. Під час руху по вулиці Гаванській його автомобіль обігнав мотоцикл, водій мотоцикла рухався не з великою швидкістю, оскільки під час обгону швидкість його автомобіля була приблизно 50-60 км/год., а мотоцикл попереду його автомобіля їхав близько в 100 метрах. Потім під`їхавши до перехрестя вулиці Гаванська та з`їзду з Південного мосту побачив, що сталося ДТП між мотоциклом та автомобілем «ВАЗ» зеленого кольору. Подробиць руху транспортних засобів не пам`ятає, детально механізм розвитку подій безпосередньо перед ДТП не бачив.
З показів свідка ОСОБА_15 , наданих в судовому засіданні, судом встановлено, що 02.05.2015 року в світлу пору доби вона їхала зі своїм чоловіком на автомобілі до ж/м Перемоги з ж/м Придніпровськ від електростанції на міст. Під час їх руху їх обігнав мотоцикл салатового кольору, потім побачила наслідки аварії, саме ДТП не бачила.
З показів свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні було встановлено, що 02.05.2015 року близько 16 год. 00 хв. вона їхала на автомобілі «ВАЗ» зі своєю неповнолітньою донькою по Південному мосту в напрямку вулиці Гаванська. Дану дорогу знає дуже добре, так як в цьому районі живуть її батьки і вона часто до них їздить, на перехресті вулиці Гаванській та Південного мосту вона зупинилася для впевненості безпеки свого маневру, а потім почала рух і знову зупинилася, але ще не була на головній дорозі. Коли вона пропустила автомобіль, який рухався по вулиці Гаванській і вирішила виїхати на вулицю Гаванську, вважаючи, що у неї достатньо часу для здійснення повороту, виїхала на головну дорогу, але в неї в`їхав мотоцикл з пасажиром. Пасажир мотоциклу перелетів через її автомобіль, удар прийшовся в передню ліву частину її автомобіля. Швидкість її руху не перевищувала 10 км/год., мотоцикл побачила за пів метру до місця зіткнення. Швидкість мотоцикла на її думку перевищувала 60 км/год. Також вважала, що обвинувачений на своєму мотоциклі перед зіткненням перебував на смузі зустрічного руху, якщо б водій мотоцикла рухався з меншою швидкістю та по своїй полосі, даної пригоди можливо було б уникнути.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він працює слідчим СВ ДМУ ГУМВСУ в Дніпропетровській області та входив до групи слідчих, відповідно до наказу є слідчим по справам з неповнолітніми, розслідував дорожньо-транспортну пригоду, яка трапилася 02.05.2015 року за участю водіїв ОСОБА_13 , яка керувала автомобілем, та водія мотоцикла ОСОБА_7 . Постанову про призначення експертизи по даній справі він складав, дані які зазначені в постанові бралися з допиту водія мотоцикла - ОСОБА_7 та пасажира мотоцикла ОСОБА_9 , допит водія мотоцикла та пасажира проводив не він. З матеріалів досудового слідства було видно, що водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_13 спускалася з Південного мосту в сторону вулиці Гаванська, вона зупинилася, а потім продовжила рух, в результаті чого сталося зіткнення з мотоциклом ОСОБА_7 . Також повідомив, що слідчий експеримент проводив він, джерел інших для встановлення швидкості мотоцикла, окрім слів водія мотоцикла та пасажира мотоцикла, не було.
В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він працював у слідчо-оперативній групі СВ ДМУ ГУМВСУ в Дніпропетровській області, входив до групи слідчих, що розглядали дане кримінальне провадження, він не входив до слідчих з питань неповнолітніх. Допит ОСОБА_7 від 26.05.2015 року проводив він, обставини допиту він не пам`ятає, чи був присутній при допиті неповнолітнього його представник чи ні. Постанову про призначення експертизи складав він, але точно не міг стверджувати, оскільки вже пройшов значний проміжок часу, дані брав з допиту потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 . Слідчий експеримент проводився ним, під час проведення слідчого експерименту була присутня учасник ДТП, водій автомобіля «ВАЗ», яка зазначила швидкість мотоциклу та на підставі цих показів він встановив швидкість. Іншої інформації стосовно швидкості мотоциклу на його думку не було, але точно про це не стверджував, оскільки пройшов значний проміжок часу. Слідчий експеримент проводився з ОСОБА_13 .
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_18 суду пояснив, що зроблений ним висновок він підтримує, під час проведення слідчого експерименту участі не брав, швидкість мотоцикла була визначена з саме вихідних даних, які були зазначені в слідчому експерименті, швидкість була визначена з відеозапису, а саме з часу проходження мотоциклом відповідної ділянки, тому і зазначені три різні варіанти швидкості. Відповідно до п. 8.1.1 Правил дорожнього руху України, дорожні знаки установлюються таким чином, щоб донести до учасників дорожнього руху інформацію. Згідно п. 8.1 регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, світлофорів та регулювальника. Під час ознайомлення експерта з наданим йому об`ємом матеріалів було встановлено, що на дорожній ділянці під час руху мотоциклу дорожніх знаків, які б надавали пріоритет мотоциклу, встановлено не було, то зазначене перехрестя слід вважати таким, що воно є перехрестям рівнозначних доріг. Знаки 2.1, 2.3 встановлюються перед перехрестям, знак "Головна дорога" діє до іншого перехрестя і на іншому перехресті повинні бути встановлені інші знаки. Перед кожним перехрестям повинні стояти дублюючі знаки щодо головної дороги, тут є колізія між Правилами дорожнього руху та не вірно встановленими дорожніми знаками.
Судом в судовому засіданні також були досліджені інші докази, а саме:
-копію протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.05.2015 року з фототаблицею, проведеного в період часу з 19 години 50 хвилин до 20 години 20 хвилин була зафіксована обстановка місця дорожньо-транспортної пригоди. Складено план-схему до даного протоколу, на якій зазначено напрямок руху обох транспортних засобів та місце їх зіткнення, згідно якого мотоцикл та місце зіткнення знаходяться на відстані 3,9 м від лівого краю проїжджої частини по ходу руху мотоцикла, відстань до правого краю не зазначена, розмітка проїжджої частини відсутня (т. 1 а.п. 96-107);
- копію висновок експерта № 2323е від 21.05.2015 року, про те що у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна лобної області праворуч; відкритого перелому нижньої третини правої променевої кістки зі зміщенням відламків, рани променево-п`ясного суглобу по долонній її поверхні; закритого перелому середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків, саднин пахової області праворуч.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони могли утворитися від дії твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини авто- або мотозасобу, що рухається, можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи дані медичної документації, дані рентгенологічних обстежень можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до надходження його до медичного закладу, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові.
За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні (більш як 21 день), на підставі п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. (т. 1 а.п. 109-111);
-копію висновку експерта № 2319 е від 20.05.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого 1-го Б ступеню уламкового перелому метафазу обох кісток лівої гомілки зі зміщенням відламків, рани верхньої третини лівої гомілки по передній її поверхні; травматичного відриву нігтьової пластини 1-го пальця правої ступні; саднини лівої половини грудної клітини та лівої бокової стінки живота, обширної саднини лівого стегна.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини мото- або автозасобу що рухався з можливим послідуючим падінням на тверде покриття, можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи дані медичної документації, дані рентгенологічних обстежень можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до надходження його до медичного закладу, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові.
За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні (більш як 21 день), на підставі п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 (т. 1 а.п. 113-115);
- копію протоколу проведення слідчого експерименту слідчим ОСОБА_16 від 20.05.2015 року за участі ОСОБА_13 із схемою до протоколу, відповідно до якого остання на місці показала про обставини скоєного 02.05.2015 року близько 16:20 год. ДТП (т. 1 а.п. 116-121);
- копію висновку експерта НДЕКЦ ОСОБА_19 № 70/27-315 від 26.05.2015 року, призначеної постановою слідчого ОСОБА_20 , відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-21124» ОСОБА_13 повинна була діяти згідно вимог п.16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка № 1 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ-21124» ОСОБА_13 не відповідали вимогам п.16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка № 1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП. У даній дорожній обстановці водій мотоцикла «Spike ZZ» ОСОБА_7 повинен був діяти згідно вимог п.п. 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху. При заданих вихідних даних водій мотоцикла «Spike ZZ» ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21124» шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою мотоцикла до місця зіткнення. У даній дорожній обстановці в діях водія мотоцикла «Spike ZZ» ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей п.12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці дії водія мотоцикла «Spike ZZ» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху (перевищення дозволених на той час 60 км/год в населених пунктах), що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП (т. 1 а.п. 124-126). Слід зазначити, що експертом величини гальмівних параметрів мотоцикла «Spike ZZ» прийняті такі самі, як для мотоциклів «Восход», що оснащені барабанними гальмівними механізмами, в той час як мотоцикл «Spike ZZ» обладнаний конструктивно іншими дисковими гальмівними механізмами.
В судовому засіданні допитаний судовий експерт ОСОБА_19 пояснив, що зроблений ним експертний висновок він підтримує. Також пояснив, що для складання експертного висновку, експерт використовує тільки данні з наданого слідчого експерименту та постанови слідчого. Для об`єктивного відтворення слідчого експерименту потрібно, щоб атмосферні дані більш-менш відповідали дійсності, тобто були схожі погодні умови на ті, які були у день дорожньо-транспортної пригоди, температура асфальту впливає на рух та гальмування. Методи для визначення швидкості транспортного засобу існують, але в даній установі де він працює немає можливості для застосування такої методики. Швидкість руху мотоцикла була взята з постанови слідчого, там була зазначена швидкість руху мотоцикла 80 км/год, підстав для сумніву не було, дані бралися з постанови слідчого. Чинні методики дослідження в даному виді експертиз передбачають можливість прийняти гальмівні параметри лише мотоциклів «Восход», більш сучасні моделі не передбачені.
- висновок експерта НДЕКЦ ОСОБА_21 № 70/27-347 від 16.06.2015 року, призначеної за постановою слідчого ОСОБА_16 від 05.06.2015, відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-21124 ОСОБА_13 повинна була діяти згідно вимог п.16.11 і дорожнього знаку 2.1 додатка № 1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «ВАЗ-21124» /з НОМЕР_2 ОСОБА_13 визначалася виконанням нею вимог п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, і в неї не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили б їй виконати їх. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ-21124» ОСОБА_13 не відповідають вимогам п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 додатка №1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП. У даній дорожній обстановці водій мотоцикла «Spike ZZ» ОСОБА_7 повинен був діяти згідно вимог п.п. 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху. При заданих вихідних даних водій мотоцикла «Spike ZZ» ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21124» шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою мотоцикла до місця зіткнення. У даній дорожній обстановці в діях водія мотоцикла «Spike ZZ» ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей п.12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці дії водія мотоцикла «Spike ZZ» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. В діях водія мотоцикла «Spike ZZ» ОСОБА_7 , при заданому механізмі події, невідповідностей вимогам п. 16.12 Правил дорожнього руху (на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч) не вбачається, тому даний пункт Правил дорожнього руху з технічної точки зору не знаходиться в причинному зв`язку з ДТП (т. 1 а.п. 137-140). І в даному випадку експертом величини гальмівних параметрів мотоцикла «Spike ZZ» прийняті такі самі, як для мотоциклів «Восход».
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 суду пояснив, що зроблений ним висновок 16.06.2016 року за №70/27-347 він підтримує. Також повідомив, що вихідні дані для дослідження проводяться шляхом відтворення дій, він виходив з тих даних, які були зазначені у постанові слідчого. В експертній установі МВС не проводиться визначення швидкості, так як немає такої методики, водій мотоцикла повинен був розраховувати на те, що він їде по рівнозначній дорозі, яка не є пріоритетною, і дати дорогу транспортному засобу, який наближається з правого боку. Всі дані для експертного дослідження бралися з постанови слідчого. Навантаження автомобіля «ВАЗ» також враховувалося, для складання експертного висновку огляд транспортних засобів не потрібен.

Вказані вищезазначені докази, здобуті під час досудового слідства, суд вважає за необхідне визнати недопустимим з наступних підстав.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.
Частиною першою ст. 368 КПК України передбачено зокрема, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:
1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа;
2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений;
3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення;...
Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України N 1-31/2011 дійшов наступних висновків:
«…Недопустимість обґрунтування обвинувачення особи у вчиненні злочину на доказах, одержаних незаконним шляхом, закріплена в першому реченні частини третьої статті 62 Конституції України, а згідно з частиною другою статті 64 ця гарантія не може бути обмежена. Основний Закон України, гарантуючи права і свободи особи, вимагає від неї певної поведінки щодо інших осіб та держави в цілому, встановлює відповідні вимоги та обмеження…»
«…Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельникова проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції ) тощо. Таким чином, даючи офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, Конституційний Суд України виходить з того, що обвинувачення особи у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на доказах, одержаних у результаті порушення або обмеження її конституційних прав і свобод, крім випадків, у яких Основний Закон України допускає такі обмеження…».
«…Конституційний Суд України вважає, що положення частини третьої статті 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, безпосередньо пов`язане з положенням частини першої цієї статті, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку…»
«…Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо…»
Верховний Суд України в п. п. 19, 20 Постанові Пленуму «Про застосування конституції України при здійсненні правосуддя» від 1 листопада 1996 року за № 9, роз`яснив судам, що визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.
Також, в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» від 30 травня 1997 року за № X, було роз`яснено судам, що згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв`язку з цим судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи попереднього слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК України. Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувачення у вироку.
В іншій Постанові Пленуму «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» від 11 лютого 2005 року за № X, Верховний Суд України в п. п. 3, 11 якої роз`яснив судам, що допущені при вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій порушення закону, що призвели до ущемлення прав та інтересів учасників процесу, за наявності відповідних підстав мають тягти визнання доказів недопустимими. Звернути увагу судів на те, що їхні висновки не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих із порушенням процесуального порядку збирання останніх, а також на матеріалах досудового слідства, які не перевірені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України, кримінальне провадження щодо неповнолітньої особи, в тому числі, якщо кримінальне провадження здійснюється щодо декількох осіб, хоча б одна з яких є неповнолітньою, здійснюється слідчим, який спеціально уповноважений керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх.
Отже з показів свідка ОСОБА_20 вбачається, що він працював у слідчо-оперативній групі СВ ДМУ ГУМВСУ в Дніпропетровській області, входив до групи слідчих, що розслідували дане кримінальне провадження та не входив до числа слідчих з питань неповнолітніх, однак здійснював слідчі дії, а саме проводив допит неповнолітнього, слідчі експерименти, збирав матеріали та виносив постанови щодо призначення експертиз.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомив, що він працював слідчим СВ ДМУ ГУМВСУ в Дніпропетровській області та входив до групи слідчих, відповідно до наказу є слідчим по справам з неповнолітніми, розслідував дане кримінальне провадження.
З оглянутих матеріалів кримінального провадження судом не було виявлено наказу, відповідно до якого слідчий СВ ДМУ ГУМВСУ в Дніпропетровській області ОСОБА_16 міг б здійснювати слідчі дії з неповнолітніми та проводити розслідування кримінального провадження відносно неповнолітнього ОСОБА_7 .
На зроблений судом запит 13.05.2017 року (т.1 а.п.263) до Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області з проханням надати належним чином завірені рішення (накази, розпорядження) з приводу уповноваження слідчих ОСОБА_20 та ОСОБА_16 проводити досудові розслідування стосовно неповнолітніх, відповіді надано не було.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що слідчі ОСОБА_20 та слідчий ОСОБА_16 , які здійснювали досудове розслідування відносно неповнолітнього ОСОБА_22 , не визначені наказом або розпорядження керівництва Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, та не можуть здійснювати розслідування кримінальних проваджень стосовно неповнолітніх, оскільки не є ювенальними слідчими.
У вирішенні питання про справедливий судовий розгляд ЄСПЛ, застосовує концепцію «плодів отруєного дерева», тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Зібрані докази слідчими ОСОБА_20 та ОСОБА_16 судом не можуть бути взяті в основу обвинувачення, оскільки дані докази є недопустимими як одержані без дотримання вимог ст. 484 КПК України.
Отже, виходячи із загальних засад кримінального провадження, визначених ст. ст. 7, 17 КПК України, підозра, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Судом також були вивченні письмові докази, які були здобуті під час судового слідства, а саме:
- протокол проведення слідчого експерименту від 17.08.2017 року слідчим ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_23 за участі підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_11 , законного представника підозрюваного ОСОБА_10 , та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , спеціаліста автотехніка ОСОБА_24 та інших осіб, із схемою до протоколу, під час слідчого експерименту проводилася відео зйомка, перебіг слідчого експерименту у зв`язку з цим письмово не відображався (т. 2 а.п. 20-23). При цьому жодних повноважень слідчого ОСОБА_23 проводити процесуальні дії у кримінальних провадженнях стосовно неповнолітніх суду не надано.
-DVD+R диск марки «AXENT» з написом на ньому «Муратов слідчий експеримент», який був оглянутий в судовому засіданні (т.2 а.п. 23). При огляді відеозапису даного слідчого експерименту видно, що як мотоцикл-статист використовувався Kavasaki Z1000, робочий об`єм двигуна якого вчетверо, а потужність - вшестеро більше, ніж у мотоцикла «SPIKE ZZ CBR250RR».
- висновок експерта № 4704-17 від 20.07.2018 року, відповідно до якого швидкість руху мотоциклу «Spike ZZ» згідно результатів проведеного слідчого експерименту Vм= 69,2?75,0?81,8 км/год. У заданій дорожній обстановці водій мотоциклу «Spike ZZ» ОСОБА_7 повинен був діяти згідно технічних вимог п. 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.), 12.9 (б) (водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил; 16.12. (на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч) Правил дорожнього руху України. У заданій дорожній обстановці водій мотоциклу «Spike ZZ» ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти технічному характеру ДТП зіткненню з автомобілем «ВАЗ 21124». У заданій дорожній обстановці в діях водія мотоциклу «Spike ZZ» ОСОБА_7 вбачаються невідповідності до технічних вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з технічним характером ДТП зіткненням з автомобілем «ВАЗ 21124». У заданій дорожній обстановці, з урахуванням дослідження по питанню №1, слід відмітити, що в діях водія мотоциклу «Spike ZZ» ОСОБА_7 вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з технічним характером ДТП зіткненням з автомобілем «ВАЗ-21124» (т.2 а.п. 39-47). Як видно з висновку цієї експертизи, перевищення дозволеної правилами швидкості не знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, натомість експерт пов`язує ДТП з невиконанням водієм ОСОБА_7 вимог п. 16.12 ПДР, вважаючи перехрестя з`їзду з Південного мосту та вулиці Гаванської рівнозначним перехрестям.
З вивчених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 206/2902/15-к за обвинуваченням ОСОБА_13 по ч. 1 ст. 286 КК України, вбачається що 29 серпня 2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська постановлено вирок відносно ОСОБА_13 та визнано її винуватою за ч. 1 ст. 286 КК України, обставини на яких ґрунтує стороною обвинувачення своє обвинувачення стосовно ОСОБА_7 є аналогічними, відповідно до яких ОСОБА_13 вже було визнано винною.
В вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2016 року ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 286 КК України визнано винною. В мотивувальній частині вироку суду зокрема встановлено, що ОСОБА_13 виїжджала на перехрестя нерівнозначних доріг (т. 1 а.п. 215-219).
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року по справі №206/2902/15-к апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_25 та захисника ОСОБА_26 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_13 задовольнити частково. Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2016 року змінити в частині призначеного покарання. ОСОБА_13 призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. В іншій частині вирок залишити без змін ( т.1 а.п. 220-224)
З урахуванням оглянутих матеріалів кримінального провадження № 206/2902/15-к за обвинуваченням ОСОБА_13 по ч. 1 ст. 286 КК України, суд приходить до висновку про неможливість при розгляді кримінального провадження стосовно обвинувачення ОСОБА_7 брати за основу в якості доказу висновок експерта № 4704-17 від 20.07.2018 року, оскільки крім іншого у вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2016 року за яким ОСОБА_13 вже було визнано виною при тих самих обставинах, міститься посилання на висновок експерта № 70/27-315 від 26.05.2015 року, відповідно до якого саме дії ОСОБА_13 відносилися до причинного зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди за участі водіїв автомобіля «ВАЗ-21124» під керуванням ОСОБА_13 та водія мотоцикла «Spike ZZ» під керуванням ОСОБА_7 на перехресті нерівнозначних доріг.
Принцип юридичної визначеності згідно численної практики ЄСПЛ є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено вирішено і не має переглядатися до безмежності»).
Таким чином брати до уваги порушення ОСОБА_7 пункту 16.12 ПДР щодо проїзду нерегульованих перехресть рівнозначних доріг неможливо, оскільки суперечитиме принципу правової визначеності, і згадане перехрестя за вироком суду є перехрестям нерівнозначних доріг. Крім того в зміненому обвинувальному акті, затвердженому 02 жовтня 2018 року, сторона обвинувачення поряд з посиланням на п. 16. 12 ПДР вказує на виїзд на зустрічну смугу руху, тобто порушення, що передбачене іншим крім всіх наведених у зміненому обвинуваченні пунктом Правил. До того ж факт виїзду на зустрічну смугу заперечується обвинуваченим, жодним експертним дослідженням встановлений не був. Перебування мотоцикла та місця зіткнення на відстані 3,9 м від лівого краю проїжджої частини без вказівки на відстань до правого краю не може слугувати підтвердженням виїзду на смугу зустрічного руху, оскільки відповідно до пункта 1.10 ПДР смуга руху - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів.

З суб`єктивної сторони злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України характеризується необережною формою вини, яка складається з наявністю у винної особи прямого умислу або злочинної недбалості до порушень Правил дорожнього руху та необережності до наслідків порушення цих правил. Для наявності суб`єктивної сторони в діях ОСОБА_7 необхідно встановити факт порушення ним Правил дорожнього руху та прямий причинний зв`язок між такими порушеннями і наслідками.
Частиною першою статті 373 КПК України визначено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:
1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;
2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;
3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Таким чином, відсутність у ОСОБА_7 посвідчення водія відповідної категорії не перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП, перевищення встановленої правилами швидкості як обставина, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням ДТП, не підтверджена допустими доказами, а згідно з останньою експертизою взагалі не знаходиться в причинному зв`язку з технічним характером ДТП. Обвинувачення, що ґрунтується на порушенні ПДР і полягає у виїзді на смугу зустрічного руху взагалі наведено з посиланням на порушення правил проїзду перехресть рівнозначних доріг, а не заборони виїзду на смугу зустрічного руху перед перехрестям.
Будь-яких інших доказів наявності в діях ОСОБА_7 складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, стороною обвинувачення суду не надано, а отже ОСОБА_7 підлягає виправданню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України в зв`язку з недоведеністю того, що в діях останнього є склад кримінального правопорушення.
Згідно характеризуючих даних неповнолітній ОСОБА_22 до кримінальної відповідальності не притягався, що підтверджується довідкою №189-05062015/12060 (т. 1 а.п.142); характеризується позитивно за характеристикою, наданої директором школи №11 (т.1 а.п. 144), також оглянуті довідки з Психоневрологічного диспансеру та Комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» відповідно до яких ОСОБА_7 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (т. 1 а.п.145-146). Оскільки судом ухвалюється виправдувальний вирок, судові витрати з обвинуваченого не стягуються.
Питання речових доказів і документів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України, при цьому жодних процесуальних рішень про визнання речовими доказами чи арешту майна суду не надавалося.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України.
ОСОБА_7 виправдати за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України.
Документи залишити зберігатися у кримінальному провадженні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1