ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю ОСОБА_5 ,обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника потерпілого- Чернівецького обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі ОСОБА_8 та прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні№0000007 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розтоки Путильського району, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого головним інженером АВК Сервіс, раніше не судимого, який виправданий за ст.ст. 358 ч.1, 190 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнаний невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 358 ч.1, 190 ч.1 КК України та виправданий: за ст.358 ч.1 КК України у зв`язку з недоведенням, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, за ст.190 ч.1 КК України у зв`язку з відсутністю у його діянні складу кримінального правопорушення. Вирішена доля речового доказу.

На вказаний вирок надійшли апеляційні скарги представника потерпілого Чернівецького обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі ОСОБА_8 та прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_9

Провадження№11-кп/822/86/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10 Категорія:358 ч.1, 190 ч.1 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
У поданих апеляційних скаргах,які є ідентичними за змістом, прокурор та представника потерпілого ОСОБА_8 просять скасувати вирок районного суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому апелянти вважають,що винуватість ОСОБА_6 доведена в судовому засіданні та підтверджується відповідними доказами, зокрема показами представника потерпілого, свідка ОСОБА_11 , письмовими доказами,які свідчать про те,що ОСОБА_6 не працював у ПП`Лего» та матеріалами особової справи ОСОБА_6 щодо отримання пільгового кредиту.

Твердять ,що суд безпідставно визнав недопустимими доказами матеріали кредитної справи ОСОБА_6 ,посилаючись на відсутність ухвали слідчого судді,оскільки фонд не є банківською установою,відповідно,такі документи не містять банківської таємниці та були добровільно надані Фондом на запит правоохоронних органів в порядку ст.93 КПК України.

Посилаються на те,що ОСОБА_6 визнав той факт,що підробив довідку про доходи №43 від 01.09.2014 року про працевлаштування у ПП`Лего»,яку подав до Фонду та яка,в сукупності з іншими документами,слугувала підставою для видачі пільгового кредиту ОСОБА_6 .Вказують,що довідка виготовлена за допомогою комп`ютерної техніки та не містить рукописного тексту,а тому посилання суду на те,що не була проведена почеркознавча експертиза,вважають безпідставним.

Твердять також,що подавши підроблені документи до Фонду, ОСОБА_6 шляхом обману отримав кошти-пільговий кредит для будівництва житла на селі,а своєчасне повернення ним коштів згідно графіку погашення вважають відшкодуванням шкоди.

Просили ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 винуватим у вчиненні злочинів,передбачених ст.ст.190ч.1, 358 ч.1 КК України та призначити покарання в межах санкцій статей у виді штрафу.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та представника потерпілого ОСОБА_13 ,які підтримали апеляційні скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що діючи умисно, з корисливих мотивів підробив довідку про доходи від імені директора підприємства «Лего» ОСОБА_11 шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційного документа - довідки про доходи від 01.09.2014 року №43.При цьому вказав у відповідних графах та рядках вказаного документа недостовірні дані з метою отримання пільгового кредиту у сумі 200000,00 грн. в межах державної програми «Власний дім» Чернівецького обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі для будівництва житлового будинку за адресою: с. ТоварницяПутильський район Чернівецька область, яку в подальшому разом з іншим пакетом документів використав, подавши дану довідку про доходи до Чернівецького обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, на підставі якої шляхом обману отримав кредит у сумі 165000,00 грн.

Зазначені дії кваліфіковані за ст.358 ч.1 КК України - підроблення та використання офіційного документу,а також за ч.1 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним,обгрунтованим і вмотивованим,тобто ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права,на підставі об`єктивно з`ясованих обставин,які підтверджені доказами,дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору їх належності,допустимості,достовірності та достатності для прийняття остаточного рішення у справі.

Судова колегія вважає,що суд першої інстанції,ухвалюючи вирок, таких вимог дотримався.

Даючи оцінку доводам апелянтів щодо наявності у діях ОСОБА_6 складу злочину,передбаченого ст.190 ч.1 КК України,колегія виходить із наступного.

Районний суд,ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_6 в цій частині обвинувачення,визнав його невинуватим та виправдав у зв`язку з відсутністю у його діянні складу кримінального правопорушення.Обгрунтував тим,що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_6 ,отримавши кредит у Чернівецькому обласному фонді підтримки індивідуального житлового будівництва на селі у розмірі 200000,00 грн., мав на меті присвоєння вказаних коштів без подальшого виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.Такі висновки суду є правильними.

У районному та апеляційному суді ОСОБА_6 не визнав вину у вчиненні цього злочину та показав, що відповідно до договору від 26.09.2014 року отримав кредит строком на 15 років у Чернівецькому обласному фонді підтримки індивідуального житлового будівництва на селі для будівництва будинку у с. ТоварницяПутильського району.Для отримання кредиту надав документи згідно переліку,який йому повідомили у Фонді.Також надав дві земельні ділянки в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язання.Кредит визначений договором у розмірі 200тис грн.,із яких Фонд забрав у нього 42 тис грн.Повернення коштів здійснював згідно графіку,повернув суму у розмірі 45 тис грн.,заборгованості не допускав.Умислу на те,щоб заволодіти коштами Фонду та не повертати кредит, не мав.Кошти витратив на будівництво будинку.

Із показань у суді представника потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_6 до Чернівецького обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі було надано документи для отримання кредиту, зокрема і довідку про доходи №43 від 01.09.2014 року про працевлаштування у ПП`Лего». 26.09.2014 року був укладений кредитний договір на суму 200000,00 грн.та протягом визначеного у договорі періоду виплачені кошти на будівництво.У подальшому виявилося, що ОСОБА_6 у ПП «Лего» не працював,а тому вважає,що обвинувачений заволодів майном шляхом обману та вчинив шахрайство .За період користування кредитом ОСОБА_6 своєчасно погашав кредит згідно графіку погашення ,заборгованості не допускав.

Згідно листа голови Чернівецького обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі ОСОБА_14 №102 від 02.05.2018 ОСОБА_15 відповідно до кредитного договору №191 від 26.09.2014 року отримав у Фонді кредит для будівництва житлового будинку в с. Товарниця Путильського району на суму 200000,00 грн. За період користування кредитом ОСОБА_6 своєчасно його погашав згідно графіку погашення (додаток №4 до кредитного договору №191 від 26.09.2014 року), (а.с117).

Викладені обставини підтверджуються дослідженим судом кредитним договором №191 від 26.09.2014 року,графіком повернення кредиту та відсотків(а.с.76-77,79-80)

З об`єктивної сторони шахрайство полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Отримання майна під умовою виконання якого-небудь зобов`язання може кваліфікуватися як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала мету його присвоїти, а зобов`язання - не виконувати(п.18 Постанови Пленуму ВСУ №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику про злочини проти власності»)

Досліджені судом докази доводять те,що ОСОБА_6 ,отримавши кредит у розмірі 200 тис. грн.,своєчасно його погашав згідно графіку повернення коштів,тобто належним чином виконував взяті зобов`язання за кредитним договором №191 від 26.09.2014 року.Ці обставини не оспорювались прокурором та представником потерпілого.

Викладене свідчить про відсутність у обвинуваченого умислу на безвідплатне звернення майна на свою користь,а тому у його діях немає складу злочину,передбаченого ст.190 ч.1 КК України.

Твердження апелянтів про те,що дії обвинуваченого,який своєчасно погашав кредит,є відшкодуванням шкоди,безпідставні,оскільки шкода має бути безпосередньо спричинена злочином

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду та вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано виправдав ОСОБА_6 за ч.1 ст. 190 КК України, оскільки у його діях відсутній склад цього злочину,а доводи апелянтів таких висновків не спростовують.

Судова колегія враховує,що суд,хоч і визнав документи кредитної справи ОСОБА_6 недопустимими доказами(що оспорюють апелянти)однак по суті,приймаючи рішення,надав оцінку їх змісту з точки зору,чи доводять,а чи спростовують такі докази винуватість,і така оцінка є правильною.

Перевіряючи обґрунтованість вироку районного суду в частині виправдання ОСОБА_6 за ст.358 ч.1 КК України та даючи оцінку доводам апеляційних скарг в цій частині,апеляційний суд виходить із наступного.

За змістом обвинувального акту, ОСОБА_6 умисно з корисливих мотивів підробив довідку про доходи від імені директора підприємства «Лего» ОСОБА_11 внісши завідомо неправдиві відомості до офіційного документа - довідки про доходи від 01.09.2014 року №43, вказавши у відповідних графах та рядках вказаного документа недостовірні дані з метою отримання пільгового кредиту у сумі 200000,00 грн. в межах державної програми «Власний дім» Чернівецького обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі для будівництва житлового будинку за адресою: с. Товарниця Путильський район Чернівецька область, яку в подальшому разом з іншим пакетом документів використав, подавши дану довідку про доходи до Чернівецького обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, на підставі якої отримав кредит.

Такі дії були кваліфіковані за ст.358 ч.1 КК України - підроблення та використання офіційного документа.

Слід зазначити,що диспозицією ч.1 ст.358 КК України не передбачена відповідальність за використання завідомо підробленого документу та такі дії за наявності для того підстав кваліфікуються за іншою частиною цієї статті,яка у вину не ставилась.

Відповідно до ст.337 КПК України розгляд справи здійснюється лише в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

За змістом закону,з об`єктивної сторони злочин,передбачений ч.1 ст.358 КК України полягає,зокрема, у підробленні документу,що може мати місце у наступних формах:повному виготовленні фальшивого документу,схожого на справжній; внесенні у справжній з точки зору форми документ завідомо неправдивих відомостей; зміні змісту або характеру документа шляхом механічних маніпуляцій; підроблення відбитків штампу,печатки як необхідного реквізиту документа.

Не визнаючи винуватість у вчиненні цього злочину, ОСОБА_6 показав,що перелік документів,необхідних для отримання кредиту,йому повідомили у Фонді та пояснили,яка саме довідка про працевлаштування та із яким розміром заробітної плати повинна бути надана. Вказує,що сам роздрукував бланк довідки №43 з мережі Інтернет, заповнив і підписав від імені ОСОБА_11 ,у ПП «Лего» не працював.Довідку надав у сукупності з іншими документами,в тому числі довідкою із військомату про заробітну плату,де проходив службу як військовозобов`язаний,що був призваний за мобілізацією,не вважає та не усвідомлював,що довідка №43 мала правове значення при вирішенні питання про надання кредиту.

Виправдовуючи ОСОБА_6 у вчиненні злочину,передбаченого.1 ст.358 КК України, суд вказав, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували вчинення саме ОСОБА_6 цього злочину, і на даний час вичерпані всі можливості отримання будь-яких достовірних доказів його винуватості.

При цьому суд вказав,що обвинувачення не може грунтуватись лише на визнанні особою факту підроблення документу,а інших доказів винуватості ОСОБА_6 у скоєнні цього злочину стороною обвинувачення не надано

У апеляційних скаргах апелянти посилались на те,що ОСОБА_6 визнав факт підроблення довідки.Довідка №43 від 01.09.2014 року,підроблення якої ставилось у вину,не містить рукописного тексту,виготовлена за допомогою комп`ютерної техніки

Такі доводи є необґрунтованими.Навіть візуальний огляд оригіналу довідки №43 від 01.09.2014 року (а.с.108),яка заповнена рукописним текстом і підроблення якої поставлене у вину ОСОБА_6 ,а також заяви на отримання кредиту(а.с.63),із якою ОСОБА_6 звертався до Фонду( власноручно її заповнивши,про що підтвердив у апеляційного суді) не дає підстави вважати,що такі документи заповнені однією особою.

Окрім того,зі змісту довідки №43 вбачається,що вона,окрім підпису від імені ОСОБА_11 ,містить підписи від імені іншої службової особи,а також відтиск печатки.Підроблення таких реквізитів у вину не ставилось,а їх наявність ставить під сумнів достовірність показань ОСОБА_6 про те,що саме він підробив довідку. Письмові дані про те,що ОСОБА_6 не працював на ПП`Лего» ,а також показання свідка ОСОБА_11 у районному суді ,що ОСОБА_6 не працював на цьому підприємстві,а довідку №43 від 01.09.2014 року він(свідок) не видавав та не підписував, на що посилаються апелянти, не доводять ту обставину,що підроблення довідки вчинив саме ОСОБА_6 , та у його діях наявна об`єктивна сторона злочину,що передбачений ч.1 ст.358 КК України.Інше обвинувачення ОСОБА_6 не пред`являлось.

Відповідно до ст.22 КПК України,кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності,що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій,права,свобод та законних інтересів засобами,передбаченими цим Кодексом.

Суд,зберігаючи об`єктивність та неупередженість,створює необхідні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків та не може самостійно займатись збиранням доказів,в тому числі обвинувачення,оскільки у цьому випадку суд неминуче перебирає на себе функції обвинувачення,що є неприпустимим.

На спростування доводів апелянтів,суд правильно вказав,що самого лише визнання факту підроблення довідки особою(яка може себе обмовляти,а також відповідно до Конституції та КПК України може не давати показань взагалі), не достатньо для ухвалення щодо неї обвинувального вироку,оскільки винуватість повинна бути доведена сукупністю інших доказів,а обов`язок доказування обставин,передбачених ст.91 КПК України(в тому числі винуватості особи),покладається на слідчого,прокурора.

Згідно ст.62 Конституції України,ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий,якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Отже,районний суд ухвалюючи виправдувальний вирок в цій частині,правильно вказав,що стороною обвинувачення не надано доказів,які би поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_6 та виправдав останнього.

Окрім того,судова колегія вважає,що за відсутності у особи умислу на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства,інші дії особи(підроблення документу)не можуть бути оцінені як кримінально карані,оскільки не досягають ступеню небезпечності,необхідного для визнання діяння злочином.

Прийняте районним судом рішення,яким ОСОБА_6 виправданий у вчиненні злочинів,передбачених ч.1 ст.190,ст.358 ч.1 КК України,є обґрунтованим,відповідає вимогам Закону,а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційних скарг судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника потерпілого- Чернівецького обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі ОСОБА_8 та прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3