Справа № 369/2288/19
Провадження №1-кс/369/744/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Приватного підприємства «Л.В.С» щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0003853 від 11.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ПП «Л.В.С.» звернувся до суду зі скаргою щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0003853 від 11.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Свою скаргу заявник обґрунтовував тим, що 10 жовтня 2015 року слідчим СВ Києво-Святошинського РВ ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 під час огляду булли вилучені автомобіль марки «Рено Магнум», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Шварцмюллер д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, товаросупровідні документи на вантаж: попереднє повідомлення, інфойс 100854808 від 07.10.2015 року та СМR AVC-2002 від 07.10.2015 року № 209000000/2015/931332.

Ухвалою суду Києво-Святошинського районного Київської області від 26.10.2015 року по справі № 369/11578/15-к зобов`язано слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 повернути ПП «Л.В.С» автомобіль марки «Рено Магнум», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Шварцмюллер д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданий Полтавським ВРЕВ 29.12.2012 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданий Полтавським ВРЕВ 29.12.2012 року, володільцем яких є ПП « ОСОБА_4 » . Вказані речі зобов`язано повернути власнику.

Інші речі, які були вилучені слідчим ОСОБА_3 згідно протоколу огляду місця події від 10.10.2015 року і є власністю ПП «Л.В.С», а саме попереднє повідомлення, інвойс 100854808 від 07.10.2015 року; CMR AVC-2002 від 07.10.2015 року № 209000000/2015/931332, які на час звернення зі скаргою до суду не були повернуті власнику ПП «Л.В.С.».

Оскільки стосовно вилученого майна не було накладено арешт і воно перебувало у володінні органів досудового розслідування без належної правової підстави, та керуючись ст. ст. 167-169, 171, 309 КПК України заявник просив зобов`язати слідчого СВ Києво-Святошинського ГУ НП в Київській області повернути ПП «Л.В.С.» попереднє повідомлення, інвойс 100854808 від 07.10.2015 року; CMR AVC-2002 від 07.10.2015 року № 209000000/2015/931332.

У судове засідання представник заявника ПП «Л.В.С.» не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, суду надано заяву про розгляд скарги за відсутності представника заявника.

У судове засідання представник Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши наявні матеріали клопотання, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.10.2015 року задоволено скаргу представника володільця тимчасово вилученого майна ПП «Л.В.С.» директора ОСОБА_5 на дії слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0003853 від 11.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Зобов`язано слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 повернути водію ОСОБА_6 автомобіль марки РЕНО МАГНУМ д.н.з НОМЕР_1 з напівпричепом Шварцмюллер д.н.з НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданий Полтавським ВРЕР 29.12.2012 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданий Полтавським ВРЕР 29.12.2012 року, володільцем яких є ПП «Л.В.С.».

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної чи фізичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчим суддею встановлено, що володільцем документів, а саме попереднього повідомлення, інвойс 100854808 від 07.10.2015 року; CMR AVC-2002 від 07.10.2015 року № 209000000/2015/931332 є ПП «Л.В.С.».

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України арешт на вилучені 10 жовтня 2015 року під час проведеного огляду документи, а саме повідомлення, інвойс 100854808 від 07.10.2015 року; CMR AVC-2002 від 07.10.2015 року № 209000000/2015/931332, арешт накладено не було.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі у якої його було вилучено.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що скарга ПП «Л.В.С.» підлягає задоволенню, у зв`язку з чим ПП «Л.В.С.» підлягає поверненню повідомлення, інвойс 100854808 від 07.10.2015 року; CMR AVC-2002 від 07.10.2015 року № 209000000/2015/931332.

Керуючись ст. ст. 2, 170, 171, 309 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу Приватного підприємства «Л.В.С.» щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0003853 від 11.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області повернути Приватному підприємству «Л.В.С.», вилучені в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003853 від 11.10.2015 року документи, а саме повідомлення, інвойс 100854808 від 07.10.2015 року; CMR AVC-2002 від 07.10.2015 року № 209000000/2015/931332.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1