КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
За результатами розгляду вказаного кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 більшістю голосів (судді ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 , задоволено частково, а вирок щодо ОСОБА_2 змінено в частині вирішення цивільного позову.
Не поділяючи таку позицію, вважаю за необхідне вказати наступне.
На мою думку суд першої інстанції визначивши розмір відшкодування обвинуваченим майнової шкоди потерпілій у сумі 276 431 грн. враховував вимоги позовної заяви потерпілої із доповненнями ( т.1 а.с.12-13, 72-73, т.2 а.с. 14а-б) в якій вона визначила розмір матеріальної шкоди із врахуванням вартості викраденого автомобіля - 60 000 грн.(п.2 договору), штрафу-500 (п.12 договору) та в решті суму упущеної вигоди.
Згідно положень статті 22 ЦК України упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.
Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли в потерпілої особи наслідком такої протиправної поведінки.
Як вбачається з договору оренди автомобіля /а.с. 117/ п. 4 орендна плата за використання автомобіля здійснюється щомісячно із розрахунку 167 гривень в добу.
Таким чином як вбачається з встановленого судом першої інстанції, ОСОБА_2 , маючи на меті злочинний умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки "Daewoo" моделі "Lanos", д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , 08 листопада 2012 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи по вул. Раїси Окіпної, 10 в м. Києві, уклав з потерпілою договір оренди вказаного автомобіля та отримав автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та ключ від нього.
Після чого, реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_2 , з метою приховування своїх злочинних дій, почав користуватися вказаним автомобілем, сплачуючи за нього протягом декількох тижнів орендну плату відповідно до укладеного договору.
11 лютого 2013 року ОСОБА_2 , з метою власної наживи та незаконного збагачення, через всесвітню мережу Інтернет знайшов оголошення та в телефонній розмові домовився з невстановленою досудовим розслідуванням особою, про продаж їй вищевказаного автомобіля.
Після чого, ОСОБА_2 11 лютого 2013 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, направився на вказаномуавтомобілі за обумовленою в телефонній розмові адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно продав невстановленій досудовим розслідуванням особі належний ОСОБА_6 , автомобіль марки "Daewoo"моделі "Lanos", д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , передавши їй свідоцтво про його реєстрацію та ключ від нього.
Після чого ОСОБА_2 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, завдавши своїми діями потерпілій ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на суму 60 000 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.
Визначивши розмір відшкодування обвинуваченим майнової шкоди потерпілій у сумі 276 431 грн., яка включає в себе упущену вигоду, судом враховані обставини справи, та підстави з яких виникли обставини, щодо упущеної вигоди.
Відповідно до приписів статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.
Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначеного автомобіля.
Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.
На мою думку суд першої інстанції хоча і не навів у оскаржуваному вироку підстави та мотиви для прийняття такого рішення в частині упущеної вигоди, про те, дані обставини випливають, з обвинувачення яке інкриміноване ОСОБА_2 , з договору оренди, та позовних вимог потерпілої.
Підсумовуючи викладене, вважаю, що рішення більшості колегії суддів апеляційного суду про зміну в частині вирішення цивільного позову, яке полягає у виключенні упущеної вигоди, є безпідставним.
Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1
Справа №11кп/824/1151/2019 Категорія КК: ч.2 ст.289
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7 Доповідач: ОСОБА_5