Ухвала

Іменем України

01 лютого 2019 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна вища, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, але відносно якого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська розглядаються обвинувальні акти за ст. 309 ч. 1, ч.1 ст. 263 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000043 від 10 січня 2019 року, щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, -

встановив:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання слідчого про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000043 від 10 січня 2019 року відповідає вимогам ст.ст.177, 184 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що в провадженні СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000043 від 10 січня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 будучи особою, яка раніше вчиняла злочин, передбачений ст.309 КК України, у невстановлений в ході досудового розслідування час виник злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропної речовини «метамфетамін» з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення. Після чого ОСОБА_6 у невстановлений в ході досудового розслідування джерела, придбав психотропну речовину «метамфетамін» та почав реалізовуючи свій злочинний намір направлений на незаконний збут психотропної речовини «метамфетамін», підшукував місця збуту психотропної речовини «метамфетамін» та клієнтів, з якими заздалегідь домовлявся про місце зустрічі та кількість раніше придбаної психотропної речовини «метамфетамін».

Так, 22.01.2019 року у невстановлений під час досудового розслідування час ОСОБА_6 перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, попередньо домовився з ОСОБА_8 про зустріч з метою збуту останній психотропну речовину «метамфетамін». Так, ОСОБА_6 знаходячись за адресою АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом направленим на незаконний збут психотропної речовини «метамфетамін», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку та покращення свого матеріального становища від продажу психотропної речовини «метамфетамін», особам з числа наркозалежних, в період часу з 14.36 до 14.49 годин отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 600 (шістсот) гривень у кількості 5 (п`ять) купюр, номіналами 100 (сто) гривень, дві по 200 (двісті) гривень дві по 50 (п`ятдесят) гривень та передав ОСОБА_8 один поліетиленовий сліп-пакет з вмістом порошкоподібної речовини метамфетамін, тим саме незаконно збув ОСОБА_8 психотропну речовину метамфетамін.

Того ж дня, а саме: 22.01.2019 року в період часу з 14.50 до 15.12 ОСОБА_8 знаходячись біля будинку 16, по вулиці Херсонська в місті Дніпро, добровільно видав слідчому СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, придбаний у ОСОБА_6 поліетиленовий сліп-пакет із вмістом психотропної речовини «метамфетамін», в середині якого, згідно висновку експерта № 1/8.6/316 від 28.01.2019 року, надана на експертизу 25.01.2019 року волога кристалічна речовина білого кольору масою 0,4176 г, вилучена в ході огляду місця події від 22.01.2019 року у ОСОБА_8 , містить психотропну речовину, обіг якої обмежено. Волога кристалічна речовина білого кольору масою 0,4176 г містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Маса метамфетаміну становить 0,2446 г.

Умисні дії ОСОБА_6 виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті психотропних речовин, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

10 січня 2019 року за даним фактом відомості внесені до ЄРДР за №0000043 з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.307 КК України, згідно протоколу затримання особи ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.ст. 208-211 КПК України та 31 січня 2019 року повідомлено про підозру за ч.2 ст. 307 КК України.

Прокурор просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи тим, що є наявність ризику, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків, понятих та потерпілих, а також перебуваючи на свободі він матиме можливість продовжувати скоювати кримінальні правопорушення.

Захисник у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання вважає, що можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі оскільки прокурор не надав суду доказів на підтвердження наявності ризиків ч.1 ст. 177 КПК України та просить застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд встановив наступне.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів дізнання та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої цієї статті підставою запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Суд враховує, також практику Європейського суду з прав людини, зокрема сформульовану в рішеннях «Марченко проти України» та «Лабіта проти Італії», згідно з якими тримання під вартою є виправданим у певному випадку, а саме тоді, коли суспільний інтерес, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (рішення у справі «Харченко проти України») на тому, що п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою.

31 січня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними матеріалами під час досудового розслідування.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При обранні підозрюваному запобіжного заходу суд враховує, що докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 вищезазначеного кримінального правопорушення є вагомими, та враховуючи той факт, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, суд приходить до висновку, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, що значно ускладнить проведення досудового розслідування.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що виникають ризики передбачені пунктами ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що негативно вплине на хід досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення. Такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначеним ризикам, з особистою порукою до суду ніхто не звертався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-179, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання слідчого Дніпровського РВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.307 КК України, на строк шістдесят днів, а саме до 01 квітня 2019 року.

Відповідно до ст. 296 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору і підозрюваному та направити начальнику Дніпровського УВП №4.

Ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі у п`ятиденний термін з дня оголошення ухвали апеляційної скарги. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1