пр. № 1-кс/759/5220/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ 8 слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна, внесені 17.10.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2018 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання.

Слідчий вказав, що у провадженні 8 слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м.Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 17.10.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України.

Слідчий просить накласти арешт на речові докази, а саме грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках та надати довідки щодо залишку грошових коштів та розглядати клопотання без повідомлення та виклику володільців.

В судове засідання з"явився слідчий не з"явився, клопотання не підтримав .

Так, згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведено, що існує реальна загроза втрати грошових коштів і що вони використовуються для вчинення кримінального правопорушення, або здобуті внаслідок кримінального правопорушення, та що вказане майно має істотне значення у кримінальному провадженні.
В зв`язку із викладеним, керуючись ст. ст. 36, 40, 110, 234, 237 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ 8 слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна, внесені 17.10.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 - відмовити.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена через суд, який ухвалив судове рішення протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1