Провадження 11-кп/824/148/2019 Суддя -доповідач ОСОБА_2
Категорія: ст.187 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисників: Петрусє ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
перекладача: ОСОБА_13
представника потерпілої: ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_16 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років;
за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Тому ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
06.06.2016 Ленінським районним судом м.Кіровограда за ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України на 5 років позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років;
за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_16 призначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання згідно вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.06.2016 у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік і остаточне покарання ОСОБА_16 призначено у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянку України, з вищою освітою, заміжню, маючу на утримані неповнолітню дитину ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судиму,
Визнано винною та засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено їй іспитовий строк 3 (три) роки та відповідно до ч.1 ст.76 КК України покладено на неї наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, 04.03.2017 року, приблизно о 10-й годині 00 хвилин ОСОБА_8 , бажаючи покращення свого матеріального становища, запропонував ОСОБА_19 , ОСОБА_16 вчинити грабіж (відкрите викрадення чужого майна) на особу турецької національності, при цьому, повідомив останнім заздалегідь розроблений ним план скоєння вказаного злочину, розподіливши попередньо ролі у вчиненні злочину, згідно якого ОСОБА_19 , використовуючи всесвітню мережу Інтернет, а саме сайти знайомств з іноземцями, повинна була познайомитись та зустрітись з громадянином Туреччини - ОСОБА_20 та під час спілкування з ним, шляхом обману змусити його поїхати до місця проживання останнього або до іншого помешкання, вжити з нею алкогольні напої, з метою зменшення ризиків чинення опору потерпілим, після чого ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_16 , відкрито заволодіють майном ОСОБА_21 .
На пропозицію ОСОБА_8 , ОСОБА_19 та ОСОБА_16 погодились, тим самим вступили з останнім в попередню злочинну змову.
Реалізуючи спільний злочинний план, ОСОБА_19 , 04.03.2017 приблизно о 15:00 годині, знаходячись по вул. Андріївській, 11/7 у м. Києві, виконуючи відведену їй роль, зустрілася із громадянином Туреччини - ОСОБА_20 , якому запропонувала разом відпочити в розважальних закладах м. Києва та вжити алкогольні напої. На дану пропозицію ОСОБА_22 погодився, не будучи обізнаним про дійсні злочинні наміри ОСОБА_19 та інших.
Продовжуючи далі спільні злочинні дії, ОСОБА_19 , 04.03.2017 близько 19 години 00 хвилин, після відвідування одного з ресторанів міста Києва, разом з потерпілим, автомобілем марки «Фольксваген», прибули до будинку АДРЕСА_4 та піднялись до квартири АДРЕСА_5 вказаного будинку, куди ОСОБА_19 умисно, з метою відкритого викрадення чужого майна, а саме потерпілого ОСОБА_21 , завела останнього до вказаної квартири, де вони продовжили вживати алкогольні напої. Далі, ОСОБА_19 запропонувала ОСОБА_23 проїхатись на автомобілі марки «VW Bora», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , сірого кольору, вважаючи, що за цей час потерпілий сп`яніє, внаслідок вживання алкогольних напоїв, що дасть змогу ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , які чекали сигналу від ОСОБА_19 , відповідно до спільного злочинного плану, відкрито заволодіти його майном.
Далі, ОСОБА_8 дав вказівку ОСОБА_19 привезти потерпілого ОСОБА_21 назад до кв. АДРЕСА_6 , де його вже чекав ОСОБА_8 та ОСОБА_16 . Під`їхавши до вказаного будинку, ОСОБА_19 запропонувала потерпілому ОСОБА_23 піднятись до квартири АДРЕСА_5 , де зачекати її, на що потерпілий ОСОБА_22 , не підозрюючи про дійсні наміри ОСОБА_19 погодився.
04.03.2017, близько 23 години 00 хвилин, коли потерпілий увійшов до квартири АДРЕСА_6 , він побачив раніше невідомих йому осіб, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , які відразу ж спробували відібрати у ОСОБА_21 його мобільний телефон «Айфон 5» та останній почав чинити опір, в результаті чого між останніми розв`язався конфлікт. Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_16 відходячи від раніше розробленого злочинного плану, з метою заволодіння майном потерпілого та подолання його опору, почали наносити численні удари руками по голові та тулубу ОСОБА_21 , заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження, від яких потерпілий впав на підлогу. В цей час, ОСОБА_8 з метою доведення злочину до кінця та для запобігання вчинення подальшого опору потерпілим, обхопив правою рукою за шию потерпілого ОСОБА_21 та почав душити останнього, стискаючи, при цьому дихальні шляхи та перекриваючи таким чином доступ кисню, з метою подолання опору ОСОБА_21 . Одночасно з цим, ОСОБА_16 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою доведення злочинного умислу до кінця, дістав з кишень штанів потерпілого ОСОБА_21 особисте майно, а саме: мобільний телефон «Айфон 5», вартістю 10 000 гривень, мобільний телефон «Нокіа», вартістю 1 000 гривень, грошові кошти в сумі 5 000 гривень та зняв золотий перстень з пальця руки потерпілого, вартістю 3 905 гривень.
Досягнувши бажаного результату та усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_22 перебуває без свідомості, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_16 , з метою укриття слідів злочину, винесли тіло потерпілого на вулицю. Після чого ОСОБА_8 пішов від вказаного будинку в невідомому напрямку, а ОСОБА_16 помістив тіло ОСОБА_21 до автомобіля таксі «VW Вога», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , сірого кольору та повідомив водію, що ОСОБА_22 перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння та наказав водію відвезти їх до вулиці Зодчих в м. Києві, де поряд з будинком №18-Б по вул. Зодчих у м. Києві водій за вказівкою ОСОБА_16 зупинився та останній витягнув тіло потерпілого ОСОБА_21 з автомобіля на землю, де останній не приходячи до свідомості помер, а ОСОБА_16 разом з водієм таксі поїхав з вказаного місця.
Наступного дня, ОСОБА_8 дав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 200 гривень, не повідомляючи про обставини за яких ОСОБА_8 та ОСОБА_16 заволоділи майном потерпілого.
Смерть ОСОБА_21 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку з розвитком його набряку-набухання.
Комплекс ушкоджень, який сформував внутрішньочерепну травму, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (небезпеки для життя крововиливів під оболонки та шлуночки головного мозку з набряком- набуханням). Між наявною внутрішньочерепною травмою та настанням смерті мається :причинно-наслідковий зв`язок.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 просить вирок суду змінити в частині призначеного ОСОБА_16 покарання, визнати ОСОБА_16 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Зазначає, що ОСОБА_16 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, який він визнає та готовий понести покарання, оскільки умисел його був направлений виключно на таємне заволодіння речами потерпілого. Вказує, що ОСОБА_16 заперечує, що він з ОСОБА_8 наносив удари потерпілому, оскільки його в той момент не було в квартирі потерпілої. На думку апелянта, висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та закрити провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України. Зазначає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам та доказам, що знаходяться в матеріалах справи. Вказує, що наведені у вироку обставини кримінального правопорушення не були підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст.84, 85, 86, 87, 95, 96 КПК України та ст.62 Конституції України, тому на думку захисника не могли бути покладені в основу вироку, як обставини, що встановлюють вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Вказує, що суд безпідставно обгрунтував свої висновки показами свідка ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , а також безпідставно відмовив у повторному допиті свідка ОСОБА_25 . Зазначає, що суд не взяв до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_16 та ОСОБА_9 про те, що вони не бачили як ОСОБА_8 завдавав тілесні ушкодження потерпілому. Також вказує, що суд не врахував вимоги ст.17 КПК України, а вирок суду постановлений на суперечливих доказах.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_16 просить вирок суду скасувати та змінити правову кваліфікацію інкримінованих йому кримінальних правопорушень, застосувавши статтю закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення.
Вважає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Вказує, що вирок суду є незаконним, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам та доказам, що знаходяться в матеріалах справи. Зазначає, що в порушення вимог ст.374 КПК України, судом першої інстанції не наведено достатньо доказів для підтвердження обвинувачення його у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Вказує, що він мав умисел лише на таємне заволодіння майном потерпілого, тілесних ушкоджень потерпілому не наносив. Звертає увагу суду на те, що в нього не було домовленості з іншими особами на вчинення злочину.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та захисників в підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора та представника потерпілого, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Доводи апелянтів про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні прямі докази того, що обвинувачені вчинили інкриміновані їм злочини не грунтуються на матеріалах справи.
Винність ОСОБА_8 та ОСОБА_16 у вчиненні злочинів, за які їх засуджено підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: показами обвинуваченої ОСОБА_9 , яка показала, що 04 березня 2017 року приблизно о десятій годині ранку до неї подзвонив ОСОБА_8 і запропонував зустрітися. ОСОБА_16 також брав участь у даній розмові. ОСОБА_8 повідомив, що вже зареєстрував її на сайті знайомств та веде переписку з чоловіком. Вона повинна була зустрітися з ОСОБА_20 , напоїти його та забрати у нього грошові кошти, на що вона погодилася. Після чого, вона поїхала на зустріч з потерпілим. Потім їй на телефон почали приходити смс-повідомлення з номеру ОСОБА_8 стосовно того, як виглядає чоловік, щоб розуміти його майновий стан та що у них відбувається і номер телефону ОСОБА_25 . Після цього, вона з потерпілим поїхали до квартири ОСОБА_25 по АДРЕСА_4 , де їх зустріла ОСОБА_25 та забрала потерпілого додому. В подальшому,їй зателефонувала ОСОБА_25 тасказала повертатися до під`їзду. Коли ОСОБА_9 зайшла до квартири, ОСОБА_25 вже витирала кров та повідомила, що була бійка. Після чого, їй на телефон прийшло смс-повідомлення з номеру ОСОБА_8 у якому було вказано позбавитися речей потерпілого та документів. Речі вони викинули у смітник, а паспорт спалили. У потерпілого ОСОБА_26 при собі було два мобільних телефонів, грошові кошти та золота печатка; показами потерпілої ОСОБА_27 , яка пояснила, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_20 , в її чоловіка завжди було при собі два мобільних телефони «Айфон 5» та «Нокіа» та він завжди носив печатку. 05 березня 2017 року вона намагалася йому зателефонувати на обидва номери, але вони були поза зоною. Під час спілкування з ОСОБА_28 , останній розповів, що її чоловік напередодні до події показував фотографію дівчини, яку називав ОСОБА_29 і говорив, що вона запрошує приїхати на адресу вул. Сосніних. Вказує, що печатку вона викупила з ломбарду за свої власні кошти в сумі 2000 гривень; показаннями свідка ОСОБА_24 , який показав суду, що 04 березня 2017 до нього підійшли ОСОБА_8 і ОСОБА_16 , сказали, що зараз вийде дівчина з чоловіком і потрібно буде покататися. Під час поїздки по «Вайберу» йому приходили повідомлення з номеру ОСОБА_8 про самопочуття чоловіка та що взагалі відбувається. Близько десятої, одинадцятої години вечора вони повернулися на вул. Сім`ї Сосніних, потерпілий самостійно вийшов з автомобіля і пішов.Через 10-15 хвилин підійшла ОСОБА_9 до нього і сказала припаркуватися біля під`їзду, бо чоловік напився і його потрібно відвести додому. Через п`ять хвилин ОСОБА_8 і ОСОБА_16 вивели потерпілого під руки та посадили на заднє сидіння. Після чого,вони припаркувалися у дворі будинку на АДРЕСА_7 і ОСОБА_16 сам висадив потерпілого з автомобіля на бордюр та повідомив, що останнього заберуть. В подальшому, ОСОБА_16 зустрівся з ОСОБА_8 та вони поїхали до ломбарду в районі станції Політехнічний інститут. Йому сказали здати золоту каблучку, адже у нього були документи. Він зайшов до ломбарду і через деякий час зайшов ОСОБА_16 , йому як раз видали грошові кошти і останній їх забрав; показаннями свідка ОСОБА_25 , яка пояснила, що ОСОБА_8 познайомився з потерпілим через Інтернет, а ОСОБА_9 з ним зустрілася для того, щоб напоїти, а в подальшому ОСОБА_8 з ОСОБА_16 повинні були забрати речі, які йому належать. Коли їй зателефонувала ОСОБА_9 , вона зустріла потерпілого та завела до квартири, де втой час перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_16 . Розмови між нею та потерпілим не було. Потім вона почула удари, тріск, а потім ще раз удар та хрипіння, і вже тоді вона вийшла з кімнати та побачила, як ОСОБА_8 обхопив рукою потерпілого і придавлював його, саме в цей час у потерпілого надувалися бульби, а ОСОБА_16 обшукував кишені на штанах потерпілого, який лежав на підлозі. На килимі лежали гроші та два телефони потерпілого. Обличчя потерпілого було у крові. Під час цього між ОСОБА_8 та ОСОБА_16 йшла розмова про те, що де гаманець. Потерпілий вже був без свідомості, адже тому і прозвучало слово «нокаут» від ОСОБА_8 . Як наносили удари потерпілому вона не бачила. Крім неї, ОСОБА_16 та ОСОБА_8 в кімнаті з потерпілим більше нікого не було. Коли потерпілий лежав на підлозі, каблучки на руці вже не було. Коли вона зайшла до кімнати і ОСОБА_8 з ОСОБА_16 обшукували потерпілого; показами свідка ОСОБА_28 , який показав, що перед подією вони разом з потерпілим проживали по АДРЕСА_8 . Потерпілий йому повідомив, що їде назустріч з дівчиною, у нього при собі було два мобільних телефони "Айфон 5" та "Нокіа" та іменна печатка. За день до події потерпілий показував йому у соціальних мережах фотографію дівчини. Наступного дня потерпілий вже був поза зоною, близько до вечора він розповів про все дружині потерпілого; протоколом огляду місця події від 05.03.2017, а саме трупу невстановленої на той час особи чоловічої статі, який був виявлений біля будинку №18-Б по вул.Зодчих в м.Києві з тілесними ушкодженнями (Т.2 а.п. 56-68); протоколом огляду предметів від 14.06.2017, згідно якого був оглянутий мобільний телефон свідка ОСОБА_24 марки «НТС One Mini» (ІМЕІ НОМЕР_2 ), де в пункті меню «Вхідних викликів» встановлено прийняття дзвінків з мобільного телефону № НОМЕР_3 ( ОСОБА_16 ) в період 5:22 год.; 18:26 год.; 19:04 год.; 19:17 год.; 19:22 год.; 19:25 год.; 21:32 год.; 21:36 год.; 21:51 год. 04.03.2017 та 02:25 год. 05.03.2017 (Т.2 а.п.37-55); протоколом огляду відео та безпосередньо дослідженим в судовому засіданні згідно ст.359 КПК України компакт диском для лазерних систем зчитування марки «VS», формату CD-R, на якому зображено, як в період часу з 02:19:43 по 02:30:48 05.03.2017 ОСОБА_24 разом з ОСОБА_16 в приміщенні ломбарду «Кредит Юніор», розташованому за адресою: м.Київ, пр.Перемоги, 27-А, закладають каблучку з камінням, яка належала потерпілому ОСОБА_30 і отримують грошові кошти (Т.2 а.п.101-109); відповіддю на запит №589/3 від 09.03.2017 ПТ «Ломбард «Кредит Юніон», згідно якої ОСОБА_24 05.03.2017 в 02:27:28 звертався до ломбардного відділення з приводу закладки майна, а саме: каблучки з камінням (Т.2 а.п.100); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.03.2017, згідно якого свідок ОСОБА_25 впізнала ОСОБА_8 , як особу, який перебував в її квартирі та вчинив злочин відносно громадянина Туреччини ОСОБА_21 (Т.2 а.п.143-145); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.03.2017, згідно якого свідок ОСОБА_25 впізнала водія ОСОБА_24 (Т.2 а.п.146-148); протоколом проведення слідчого експерименту від 06.03.2017 та безпосередньо дослідженим в судовому засіданні згідно ст.359 КПК України компакт диском для лазерних систем зчитування, згідно якого свідок ОСОБА_25 детально показала як ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 скоювали злочин щодо потерпілого ОСОБА_21 (Т.2 а.п.149-153); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.04.2017, згідно якого свідок ОСОБА_25 впізнала ОСОБА_16 (Т.2 а.п.154-156); протоколом огляду відео від 09.06.2017 за участю свідка ОСОБА_25 , згідно якого ОСОБА_8 та ОСОБА_16 в приміщенні магазину «Фора», розташованому за адресою: м.Київ, вул.А.Корольова, 8, купують пляшку віскі (Т.2 а.п.157-162); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.03.2017, згідно якого свідок ОСОБА_24 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка причетна до скоєння кримінального правопорушення відносно ОСОБА_21 (Т.2 а.п.168-171); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.04.2017, згідно якого свідок ОСОБА_24 впізнав ОСОБА_16 , як особу, яка причетна до скоєння кримінального правопорушення відносно ОСОБА_21 (Т.2 а.п.176-178); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.03.2017, згідно якого свідок ОСОБА_24 впізнав потерпілого ОСОБА_21 (Т.2 а.п.179-181-А); протоколом огляду відео від 07.06.2017 за участю свідка ОСОБА_24 , згідно якого останній та ОСОБА_16 в приміщенні ломбарду «Кредит Юніор», розташованому за адресою: м.Київ, пр.Перемоги, 27-А, закладають каблучку з камінням, яка належала потерпілому ОСОБА_23 і отримують грошові кошти (Т.2 а.п.182-191); протоколом проведення слідчого експерименту від 07.03.2017 та безпосередньо дослідженим в судовому засіданні згідно ст.359 КПК України компакт диском для лазерних систем зчитування, згідно якого підозрювана ОСОБА_9 показала куди вона разом з ОСОБА_25 викинули особисті речі потерпілого ОСОБА_21 і де спалила паспорт потерпілого (Т.2 а.п.241-247); висновком експерта №746 від 02.08.2017, відповідно до якого смерть ОСОБА_21 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку з розвитком його набряку-набухання. Виявлена внутрішньочерепна травма, яка обумовила настання смерті, виникла за механізмом удару та ротації, тобто внаслідок багаторазових ударів в ділянку голови (в тому числі по нефіксованій голові) подекуди зі зміщенням голови по одній з вісей тіла. Між наявною внутрішньочерепною травмою та настанням смерті мається прямий причинно-наслідковий зв`язок та іншими доказами.
Дані докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не мають суперечностей, вказують на умисний характер дій обвинувачених і відтворюють обставини вчинених ОСОБА_8 та ОСОБА_16 злочинів та їх винність в інкримінованих злочинах.
З урахуванням зібраних та досліджених доказів судом вірно кваліфіковані дії ОСОБА_8 та ОСОБА_16 як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинено за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Відповідно до вимог ч.3 ст.370, п.2 ст.374 КПК України вказані висновки ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджуються доказами безпосередньо дослідженими під час судового розгляду й оціненими судом, відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Доводи сторони захисту на заперечення винуватості засуджених були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції та знайшли належну оцінку у вироку.
Оцінивши усі зібрані докази відповідно до ст.94 КПК України з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_16 та ОСОБА_8 в інкримінованих діяннях, оскільки ці докази доповнюють один одного та у своїй сукупності разом з іншими доказами є достатніми для висновку про доведеність обвинувачення поза розумним сумнівом.
Підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_16 на ч.2 ст.185 КК України та призначення йому покарання у виді трьох років позбавлення волі, на що вказують в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_16 та його захисник, колегія суддів не вбачає.
Без належних підстав апелянти посилаються на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Також не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду посилання апелянта на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді даного провадження в суді першої інстанції.
На думку апеляційного суду, судом першої інстанції обґрунтовано було відмовлено адвокату в повторному допиті свідка ОСОБА_25 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Доводи адвоката ОСОБА_11 про те, що суд не взяв до уваги пояснення обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_9 про те, що вони не бачили, що ОСОБА_8 завдавав тілесні ушкодження потерпілому є безпідставними.
Посилання в апеляційних скаргах на відсутність між обвинуваченими ОСОБА_16 та ОСОБА_8 попередньої змови на вчинення розбійного нападу та спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень не грунтуються на матеріалах справи.
Як вбачається з показань обвинуваченої ОСОБА_9 , ОСОБА_8 повідомив, що зареєстрував її на сайті знайомств. Вона повинна була зустрітися з ОСОБА_20 , напоїти чоловіка та забрати його грошові кошти. ОСОБА_16 також брав участь у даній розмові. Відповідно до показань свідка ОСОБА_25 , ОСОБА_8 познайомився з потерпілим через Інтернет і від імені ОСОБА_29 , з ним спілкувався, а потім ОСОБА_9 з ним зустрілася. Крім цього, проведеним аналізом встановлена інтенсивність з`єднання абонентських номерів ОСОБА_9 , ОСОБА_16 і ОСОБА_8 в період вчинення злочинів, а саме: в період з 04.03.2017 року по 02.19 годину 05.03.2017. У абонентського номеру ОСОБА_9 було 58 з`єднань з абонентським номером ОСОБА_8 та 30 з`єднань з абонентським номером ОСОБА_16 , що спростовує показання ОСОБА_8 , щодо його непричетності до скоєння вищевказаних злочинів стосовно потерпілого ОСОБА_21 (Т.3 а.п.216-250, Т.4 а.п.1-43).
Всупереч доводам апелянтів, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що покази обвинуваченого ОСОБА_8 , який стверджує, що не вчиняв вищевказаних злочинів, потерпілого взагалі не бачив та не був у квартирі ОСОБА_25 , надані ним з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені злочини.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, показання ОСОБА_8 спростовуються показаннями обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , які в судовому засіданні показали, що саме ОСОБА_8 був ініціатором скоєння злочину відносно громадянина Туреччини ОСОБА_31 і саме він давав вказівки, як їм діяти, а також показами свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_24 .
Що стосується показів обвинуваченого ОСОБА_16 , про те, що він не наносив потерпілому тілесних ушкоджень і таємно викрав гроші та речі потерпілого, коли той спав, то колегія суддів до цих показів ставиться критично. Вищевказані покази обвинуваченого спростовуються показаннями свідків ОСОБА_25 яка показала, що вона почула удари, тріск, а потім ще раз удар та хрипіння, і вже тоді вона вийшла з кімнати та побачила, як ОСОБА_8 обхопив рукою потерпілого і придавлював його, а ОСОБА_16 обшукував кишені на штанах потерпілого, який лежав на підлозі. На килимі лежали гроші та два телефони потерпілого. Обличчя потерпілого було у крові. Під час цього між ОСОБА_8 та ОСОБА_16 йшла розмова про те, де гаманець. Потерпілий вже був без свідомості, адже тому і прозвучало слово «нокаут» від ОСОБА_8 . Коли потерпілий лежав на підлозі, каблучки на руці вже не було.Також, показаннями свідка ОСОБА_24 , який в судовому засіданні показав, що саме ОСОБА_8 разом з ОСОБА_16 виводили потерпілого, з квартири ОСОБА_25 та садили в автомобіль. Після цього саме разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_16 він приїхав до ломбарду і на свій паспорт здав каблучку.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що покази свідків та обвинуваченої ОСОБА_9 по справі, не викликають сумнівів у їх достовірності у встановленні діянь обвинувачених, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Також не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального кодексу України твердження захисника ОСОБА_15 , що ОСОБА_25 та ОСОБА_24 не можуть бути допитані як свідки.
Даних, які б свідчили про те, що обвинувачена та вказані свідки могли обмовити ОСОБА_16 увчиненні інкримінованих йому злочинів, з матеріалів справи не вбачається.
Отже, виходячи з фактичних обставин кримінального провадження, суд правильно встановив, що у діях ОСОБА_16 та ОСОБА_8 наявні ознаки складу злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України.
Також не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду посилання захисника ОСОБА_11 на неврахування судом першої інстанції вимог ст.17 КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку судом в повному обсязі досліджені зібрані докази, які у відповідності до вимог ст. 94 КПК України оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Підстав для закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за п.3 ч.1 ст.284 КПК України, на що вказує адвокат ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_16 вид і міру покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце проживання, не працює, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів.
На думку колегії суддів, призначене обвинуваченомупокарання є необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав вважати його занадто суворим, за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_15 , апеляційний суд не вбачає.
Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, обставин та фактів, які могли б вплинути на обґрунтованість прийнятого судом рішення відносно доведеності вини обвинувачених у вчинених кримінальних правопорушеннях і не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування не вбачає, у зв`язку з чим залишає цей вирок без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_16 та захисників - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_32 та обвинуваченого ОСОБА_16 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року щодо обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_33 Сайл та ОСОБА_9 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Судді: