Справа № 502/2088/18
УХВАЛА

20 листопада 2018 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

12.11.2018 року до чергової частини Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення по спецлінії «102», про те, що невстановлені особи, біля маяка, на пляжі с. Приморське, Кілійського району, Одеської області, незаконно видобувають пісок.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 13.11.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000551, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 240 ч. 2 КК України та слідчим відділом Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування.

13.11.2018 року слідчий СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з клопотанням, погодженим з заступником керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна.

У клопотання зазначено, що 12.11.2018 року під час проведення огляду місця події по даному кримінальному провадженню слідчим СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 були виявлена та тимчасово вилучена наступна техніка:

- екскаватор «ЄО-2621», д.н.з. НОМЕР_1 , 1990 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 (згідно до свідоцтва Серії НОМЕР_4 ), синього кольору з білою кабіною, власником якого є ОСОБА_6 ;

- навантажувач, реєстраційний № НОМЕР_5 , марки «FAUN F 1110», 1998 року випуску, заводський № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_7 , власником якого є ОСОБА_7 і, яким керував ОСОБА_8 .

Постановою слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 13.11.2018 року вищевказані екскаватор та навантажувач визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню та їх передано на відповідальне зберігання до ТОВ «Дунайський агро».

Оскільки екскаватор та навантажувач є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та речовими доказами по даному кримінальному провадженню, на думку слідчого існують усі передбачені законом підстави для накладання на нього арешту у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування.

Прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, однак надала на адресу суду письмову заяву, згідно з якою клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна в частині вчиняти дії спрямовані на відчуження майна підтримала. Також прокурор відмовилась від підтримання клопотання в частині заборони власникам розпоряджатись та користуватись вищевказаним майном. У зв`язку з великим навантаженням просила суд розглянути клопотання слідчого про арешт вищевказаного тимчасово вилученого майна за її відсутності.

Представник власників тимчасово вилученого майна адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, однак надав заяву, згідно з якою проти задоволення клопотання в частині заборони власникам вчиняти дії спрямовані на відчуження тимчасово вилученого майна не заперечує та просить розглянути клопотання за його відсутності.

Як зазначено в ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим, серед іншого, згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
У відповідності до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 даної статті арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчим суддею встановлено, що майно стосовно якого порушено клопотання про арешт, відповідає вимогам, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки 13.11.2018 року постановою слідчого його визнано речовим доказом у відповідному кримінальному провадженні, в ході досудового розслідування якого слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного клопотання в частині накладання арешту на тимчасово вилучене майно (екскаватор та навантажувач) у вигляді заборони на його відчуження є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Крім цього, слідчим суддею приймається до уваги, що згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України не надано відповідних доказів про існування обґрунтованої підозри будь якій особі щодо вчинення злочину, правової підстави для заборони або обмеження користування, розпорядження майном і, не прийняті до уваги можливі наслідки такої заборони для власника та розумність і співмірність таких обмежень.
Так, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170 -174 цього Кодексу.
Частиною 6 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів повертаються власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Оскільки прокурор відмовився від підтримання клопотання в частині застосування заборони або обмеження користування та розпорядження майном, вказані вимоги на думку слідчого судді задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 131 132, 167, 170 - 175 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучені 13.11.2018 року під час проведення огляду місця події:

- екскаватор «ЄО-2621», д.н.з. НОМЕР_1 , 1990 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 (згідно до свідоцтва Серії НОМЕР_4 ), синього кольору з білою кабіною, власником якого є ОСОБА_6 ;

- навантажувач, реєстраційний № НОМЕР_5 , марки «FAUN F 1110», 1998 року випуску, заводський № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_7 , власником якого є ОСОБА_7 .

Відмовити у задоволенні клопотання в частині заборони користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

Зобов`язати слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 негайно передати майно на яке накладено арешт на відповідальне зберігання власникам.

Копію ухвали негайно після оголошення вручити учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1