Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

28 березня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001264 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч.2 ст.185 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2018 року ОСОБА_5 визнаний винним за ч. 2 ст. 185 КК України та засуджений до покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.

Судом вирішено даний вирок та вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року виконувати окремо.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Як встановлено судом, 04 грудня 2017 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебуваючи у кварталі №73 виділ 4 Кричильського лісництва ДП «Сарненське лісове господарство», діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав 1,4 м? готової лісопродукції «дров паливних хвойних», вартістю 336 грн., чим спричинив ДП «Сарненське лісове господарство» матеріальної шкоди на вказану суму.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи вирок в частині фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_5 покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити щодо ОСОБА_5 новий вирок, яким його засудити за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнити з встановленням 1 року 6 місяців іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 та представник потерпілого були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, проте в судове засідання не з`явились та причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, який просить задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що розгляд даного провадження судом першої інстанції проводився в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який є раніше судимим, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, визнав, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, а також врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Щодо доводів прокурора, наведених в апеляційній скарзі, про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони у ході апеляційного розгляду не підтвердились.

Колегією суддів з`ясовано, що прокурор в апеляційній скарзі не навів підстав, передбачених ст. 420 КПК України для скасування вироку суду першої інстанції.

Згідно вимог ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Покликання прокурора на встановлені обвинуваченому відповідно ст. 76 КК України обов`язки з`являтися до органу кримінально виконавчої інспекції, як на підставу для скасування вироку є помилковими.

Таким чином, допущене судом порушення стосується порядку виконання вироку, а тому не є підставою для його скасування в порядку ст. 420 КПК України.

Вирок суду в частині покладення на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, підлягає зміні.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2018 року в частині звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання змінити.

На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання звільнити з встановленням 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала Рівненського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3