Справа № 359/1092/18
Провадження № 1-кп/359/99/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2019 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальні провадження за № 0002226, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2017 року, та № 0000439, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2018 року, що надійшли до суду з обвинувальними актами та розгляд яких об`єднано в одне провадження, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Щасливе Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , раніше судимого: - 03.02.2017 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; - 22.02.2017 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень (сума штрафу сплачена 21.04.2017 року), по обвинуваченню у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_9 , будучи засудженим вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2017 року за ч.3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову, під час іспитового строку, вчинив умисні злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 06.10.2017, близько 21.00 год., ОСОБА_13 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , зустрівся з раніше судимим за вчинення злочинів, судимість у якого не знята та не погашена, ОСОБА_9 , де під час розмови в останніх виник злочинний умисел, направлений на спільне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_13 підійшли до підсобного приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний та незаконний характер своїх дій, допускаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб, 06.10.2017, близько 22.30 год (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), ОСОБА_9 за допомогою ломика, який йому надав ОСОБА_13 , пошкодив накидний замок та відчинив вхідні двері у вказане підсобне приміщення.

Незаконно проникнувши у підсобне приміщення, ОСОБА_9 ; раніше судимий за вчинення майнового злочину, судимість у якого не знята та не погашена, та ОСОБА_13 заволоділи бензопилою марки «Элпром» ЭБП-5000, двома шуруповертами марки «ИЖ МАШ DA 1221.1» та марки «Зеніт», а також рулеткою для вимірювання довжини 5 м.

У подальшому ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_13 місце вчинення злочину покинули, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 2877 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у інше приміщення, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Крім того, 28.11.2017року близько 19 години 00 хвилин (точнішого часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_9 , прийшов до свого знайомого ОСОБА_12 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 . В цей час, ОСОБА_12 відпочивав в приміщенні свого будинку разом з дружиною та не звертав уваги на дії ОСОБА_9 , так як останній неодноразово приходив до нього в гості та часто заходив до будинку, орієнтуючись в ньому та на подвір`ї. Користуючись відсутністю уваги до своїх дій з боку ОСОБА_12 та його дружини, ОСОБА_9 пройшов до кухні в приміщенні будинку, де побачив ключ від приміщення гаража на території домоволодіння за вищевказаною адресою. Побачивши описаний вище ключ, в ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел направлений на повторне заволодіння мопедом ТМ «Honda SZ 50 TACT», 1996 року випуску, належним ОСОБА_12 , з проникненням до приміщення гаража, де знаходився вказаний мопед.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння мопедом ТМ «Honda SZ 50 TACT», 1996 року випуску, ОСОБА_9 , відкривши двері гаража за допомогою ключа, проник до нього, де усвідомлюючи незаконний та протиправний характер своїх дій, користуючись відсутністю уваги до його дій з боку сторонніх осіб, повторно незаконно заволодів належним ОСОБА_12 мопедом ТМ «Honda SZ 50 TACT», 1996 року випуску, ринкова вартість якого на момент вчинення злочину становить 5425 гривень, ключі від якого знаходились в замку запалення.

Після цього, ОСОБА_9 на вказаному мопеді поїхав у невідомому напрямку, покинувши місце вчинення злочину.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 завдав ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 5425 гривень.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, з проникненням до приміщення, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.289 КК України.

Доказами вчинення вказаних кримінальних правопорушень, є особисті покази ОСОБА_9 , надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора та потерпілих, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочинів, розміру завданої шкоди, тощо).

В судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину у скоєнні зазначених кримінальних правопорушень визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому.

Щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, то показав, що він дійсно 06.10.2017, близько 21.00 год., разом з ОСОБА_13 , незаконно проникли до підсобного приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрали бензопилу, два шуруповерти та рулетку. Крім того, 28.11.2017 року близько 19 години він прийшов до свого знайомого ОСОБА_12 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 . В цей час його знайомий спав у будинку. Він взяв у кухні ключ від приміщення гаража, звідки забрав мопед ТМ «Honda SZ 50 TACT», 1996 року випуску, належний ОСОБА_12 .

Судом досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, документи, що характеризують особу обвинуваченого та стосуються судових витрат за проведення експертиз.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.

Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювалось, підстав для цього судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_9 дійсно вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією вказаного кримінального закону.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, їх кількість та обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_9 покарання, визначеного санкціями ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст.ст.70,71 КК України.

За час судового розгляду справи в суді, обвинувачений вів себе спочатку негативно, оголошувався в розшук, відносно нього обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою,. разом з тим, в подальшому обвинувачений змінив свою поведінку на позитивну, у зв`язку з чим йому було замінено запобіжний з тримання під вартою спочатку на домашній арешт, а згодом і на особисте зобов`язання.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 , у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину.

Обвинувачений ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується з негативної сторони. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. На даний час проживає з цивільною дружиною, яка перебуває в стані вагітності.

Матеріальний збиток внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 внаслідок крадіжки речей та викрадення транспортного засобу, є незначним. При цьому, суд враховує, що потерпілі претензій до обвинуваченого не мають.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, визначеного санкцією кримінального закону, з урахуванням вимог ст. 70 КК України.

Так, за ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 слід призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , передбачених ст. 66 КК України, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, молодий вік ОСОБА_9 ,відшкодування потерпілим завданої шкоди, позицію потерпілого ОСОБА_12 , який просив не призначати обвинуваченому покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_9 більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, а саме у вигляді трьох років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначаючи покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, слід визначити ОСОБА_9 покарання у виді трьох років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Крім того, згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2017 року, ОСОБА_9 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік (а.с.180,181).

З урахуванням того, що злочини ОСОБА_9 вчинено в період іспитового строку за попереднім вироком, на підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_9 слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2017 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки 2 місяці без конфіскації майна.

Також судом встановлено, що згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2017 року, ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, який сплачений ОСОБА_9 21.04.2017 року, згідно квитанції № 167 (а.с.182-184), а тому підстави для застосування положення ст.71 КК України відсутні.

Суд також вважає за неможливе застосувати до ОСОБА_9 ст.75 КК України, оскільки повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є недопустимим (абз.4 п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року).

Враховуючи все вище вказане, суд вважає, що обрана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази:

1) полімерну пляшку з-під пива ТМ «Чернігівське», яка знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знищити;

2) бензинову пилу марки «Элпром» ЭБП-5000 в корпусі сіро-білого кольору, рулетку для вимірювання довжини 5 м в корпусі помаранчевого кольору та шуруповерт марки «ИЖ МАШ DA 1221.1», які згідно розписки потерпілої ОСОБА_11 від 13.10.2017 року, передані останній на відповідальне зберігання залишити у власності ОСОБА_11 ;

3) мопед ТМ «Honda SZ 50 TACT», 1996 року випуску разом з ключем до замка запалення, які знаходяться на зберіганні у Бориспільському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Київській області повернути ОСОБА_12 .

Накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2018 року арешт майна - мопеда ТМ «Honda SZ 50 TACT», 1996 року випуску, що належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - скасувати (а.с.169).

Питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні № 0002226, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2017 року, за проведення трасологічної експертизи у сумі 989,60 грн., вирішено згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2018 року відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З цього приводу відсутні підстави для повторного вирішення питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні № 0002226, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2017 року.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0000439, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2018 року відсутні.

Відповідно до Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення", який набув чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: "Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" від 30 червня 1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Так, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2018 року (а.с.74-75) обвинуваченому ОСОБА_9 було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою на шістдесят днів, з моменту його затримання, а саме з 16.02.2018 р.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2018 року обвинуваченому ОСОБА_9 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт без застосування електронного засобу контролю, та обвинуваченого було звільнено з-під варти безпосередньо в залі суду 01.06.2018 року.

Тому, з урахуванням наведеного та керуючись вимогами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення", який набув чинності 21 червня 2017 року), суд вважає, що до строку покарання, призначеного ОСОБА_9 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме з 16.02.2018 року (з моменту його затримання) по 01.06.2018 року (момент звільнення з-під варти у залі суду) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2018 року закінчився 28.10.2018 року.

З огляду на вказане, підстав обирати ОСОБА_9 будь який запобіжний захід не вбачається, оскільки обвинувачений знаходячись на волі після закінчення дії запобіжного заходу, своєчасно з`являвся за викликами до суду та не вчиняв будь яких протиправних дій

Керуючись ст.ст. 369-371,373-374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, 70, ч. 2 ст. 286 КК України суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 185 КК України та ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 289 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2017 року за ч.3 ст.185 КК України, та остаточно визначити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебування в установах попереднього ув`язнення з 16.02.2018 року по 01.06.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1