Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1344/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року. Житомирський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі кримінальне провадження №0002673 за ч. 2 ст. 125 КК України щодо ОСОБА_13 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кіровабад Азербайджанської Республіки, проживаючого по АДРЕСА_1 , - за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_12 та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_13 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що становить 1360 грн. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 80 КК України вирішено звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання в зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Вирішено частково задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 та стягнути на його користь з ОСОБА_13 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В решті цивільний позов залишено без задоволення.

Згідно вироку, 29 травня 2014 року об 11-й годині в приміщенні Житомирської державної обласної адміністрації за адресою: м. Житомир, майдан ОСОБА_14 , 1, ОСОБА_13 на ґрунті неприязних відносин з раніше знайомим ОСОБА_9 умисно наніс один удар рукою в область правої частини голови ОСОБА_15 , заподіявши йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, - струсу головного мозку та підшкірної гематоми лобно-скроневої ділянки справа.

В апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_12 ставить питання про скасування вироку, закриття справи за недоведеністю винності ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та відмову у задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 . Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність винності обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, неправильність оцінки доказів судом першої інстанції. Зокрема, вказує на недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту від 13.08.2014, оскільки ця слідча дія була проведена без участі обвинуваченого, тобто з порушенням права на захист обвинуваченого. Вважає безпідставним визнання достовірними судом висновків судових експертиз № 1801 від 04.08.2014, № 165 від 11.12.2014 та № 41 від 01.04.2016, оскільки дані висновки експертиз не ґрунтуються на достовірних медичних даних. Твердить також про безпідставність відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення повторної комісійної експертизи з метою з`ясування відповідності факту отримання ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я об`єктивними медичним даним, а також про неправильність вирішення судом цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 ;
- представник потерпілого адвокат ОСОБА_10 просить змінити вирок в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_9 та повністю задовольнити цей цивільний позов. Твердить про неповне врахування судом першої інстанції моральних страждань потерпілого внаслідок вчиненого обвинуваченим злочину та негативної поведінки обвинуваченого в судових засіданнях до свідків та інших учасників процесу.
У письмових запереченнях на апеляційні скарги: прокурор ОСОБА_16 твердить про необґрунтованість апеляційної скарги захисника, доведеність винності ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, законність та вмотивованість вироку; обвинувачений ОСОБА_13 твердить про необґрунтованість апеляційної скарги представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 та просить залишити її без задоволення.
Заслухавши доводи захисника та обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги захисника та в заперечення апеляційної скарги представника потерпілого, доводи потерпілого та його представника в підтримання апеляційної скарги представника потерпілого та в заперечення апеляційної скарги захисника, міркування прокурора в заперечення всіх апеляційних скарг, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Висновки суду про умисне заподіяння ОСОБА_13 потерпілому ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та квалифікацію цих дій за ч. 2 ст. 125 КК України, є обґрунтованими, оскільки ґрунтуються на сукупності досліджених в судовому засідання доказів, яким суд дав належну оцінку.
Зокрема, послідовні показання потерпілого ОСОБА_9 , у тому числі при проведенні слідчого експерименту під час досудового розслідування про факт умисного заподіяння йому ОСОБА_13 тілесних ушкоджень з особистих неприязних стосунків шляхом нанесення удару рукою в голову підтверджуються показаннями свідків-очевидців ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (зі слів потерпілого) про те, що 29.05.2014 року в приміщенні Житомирської ОДА між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_13 виник конфлікт, в ході якого останній вдарив ОСОБА_9 рукою в голову.

Показання потерпілого та свідків-очевидців ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про фактичні обставини заподіяння обвинуваченим тілесного ушкодження ОСОБА_9 обґрунтовано визнані судом першої інстанції достовірними, оскільки вони підтверджуються висновками додаткової судово-медичної експертизи № 1321 від 05.06.2014 та повторних комісійних судово-медичних експертиз №1801 від 04.08.2014., №165 від 09-11.12.2014 та №41 від 04.04.2016 30.05.2016 про виявлення у потерпілого ОСОБА_9 легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку та підшкірної гематоми лобно-скроневої ділянки справа, що могло виникнути за вказаних потерпілим обставин (а. с. 2-5, 231-232, 250-252 т. 2).

Висновки вказаних судово-медичних експертиз є обґрунтованими, ґрунтуються на даних первинного обстеження потерпілого судово-медичним експертом від 05.06.2014., історії хвороби потерпілого відповідно до медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_9 №6508 та інших матеріалах справи.

Судово-медичні експерти ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 під час судового розгляду підтвердили висновки вказаних судово-медичних експертиз та підтвердили відповідність їх дослідженим медичним даним.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав недостовірним висновок первинної судово-медичної експертизи № 1321 від 05.06.2014., що був зроблений судово-медичним експертом за даними медичного обстеження потерпілого та виписного епікризу без дослідження історії хвороби даними медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_9 .
За змістом відеозапису з інтернет-сайту «Zhitomir.info», 29.05.2014 у приміщенні Житомирської державної обласної адміністрації ОСОБА_13 незадовго після події в інтерв`ю журналістам стверджував що він дав ляпаса ОСОБА_9 з причини висловлених останнім образ в його адресу (а. с. 242-246 т. 2).
Вказані та інші наведені у вироку докази, що є належними та допустимими, були повно досліджені судом першої інстанції та їм у вироку дано належну оцінку. Судом першої інстанції було дотримано вимог КПК України при розгляді даної справи.
З матеріалів справи також видно, що слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_9 та двох понятих було проведено слідчим 13.08.2014 з дотриманням вимог ст. 240 КПК України з метою перевірки на місці події показань потерпілого про обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень (а. с. 233-236 т. 2). 14.01.2015 ОСОБА_13 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у даному кримінальному провадженні. За таких обставин відсутність ОСОБА_13 під час проведення вказаної слідчої дії не є порушенням права підозрюваного ОСОБА_13 на захист.

Тому апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильність оцінки судом першої інстанції доказів та невідповідність висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_13 у злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 125 КК України в межах обвинувачення у даному кримінальному провадженні та призначив йому покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України зі звільненням від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, яким його було засуджено до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Рішення суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 є обґрунтованим та відповідає положенням ст. 129 КПК України, ст. 1167 ЦК України.
Зокрема, визначаючи розмір цивільного позову в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди, яка підлягала стягненню з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_9 , суд першої інстанції обгрунтовано виходив з характеру дій обвинуваченого, моральних страждань та переживань потерпілого, негативних наслідків, які мали місце в результаті вчинення кримінального правопорушення, погіршення стану здоров`я потерпілого, характеру та обсягу моральних страждань, з врахуванням негативної поведінки самого потерпілого, що передувала злочину, та визначив справедливу суму компенсації.
Доводи апеляційної скарги представника потерпілого про необхідність врахування судом негативної поведінки обвинуваченого в судових засіданнях до свідків та інших учасників процесу при вирішенні питання про цівильний позов не грутнуються на вимогах закону.
Тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10 про неправильне визначення судом розміру відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди внаслідок злочину.
Підстав для скасування чи зміни вироку суду, що є законним та обгрунтованим, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_12 та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2018 року щодо ОСОБА_13 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом 3 місяців з моменту проголошення її резолютивної частини.

Судді: