Справа № 635/837/19
Провадження № 1-в/635/161/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2019 року
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання ОСОБА_4 , який утримується в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)», щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне Полтавського району Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, який не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:
- 24.03.2003 Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі;
- 29.09.2003 Красноградським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 16.12.2008 Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 03.03.2009 Машівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 28.10.2009 Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
засуджений:04.06.2014 Машівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 121, ст. 395, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі;
про умовно-дострокове звільнення,-
ОСОБА_4 засуджений 04.06.2014 Машівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 121, ст. 395, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Крюківського районного суду Полтавської області від 26.01.2016 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з 15.01.2014 по 31.07.2014.
Ухвалою Крюківського районного суду Полтавської області від 27.07.2017 замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі.
Початок строку відбування покарання 15.01.2014.
Кінець строку відбування покарання 04.06.2021.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, яким просить вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення від покарання на невідбутий строк.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причині неприбуття.
Оскільки, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явилися, але до суду звернулися з заявами, в яких просили розглянути клопотання без їх участі, суд вважає за можливим на підставі ч. 5 ст. 539 КПК України розглянути клопотання у відсутність осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих суду матеріалів та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16 січня 2014 року.
Під час тримання в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеризувався посередньо. Режим тримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав.
З 13 серпня 2014 року засуджений ОСОБА_4 відбував покарання у Державній установі «Кременчуцька виправна колонія (№69)». Характеризувався позитивно. За сумлінну поведінку і ставлення до праці шість разів заохочувався адміністрацією установи. Порушень режиму установи не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався.
З 21.08.2017 засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)».
За власною ініціативою з перших днів перебування в установі ОСОБА_4 виявив бажання працювати. Працевлаштований у ФОП « ОСОБА_5 ». До виконання поставлених завдань ставиться добре, поставлені завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.
За час відбування покарання в установі засуджений ОСОБА_4 за сумлінну поведінку і ставлення до праці чотири рази заохочувався адміністрацією установи. Порушень режиму установи не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався.
У відношенні до представників адміністрації засуджений ОСОБА_4 ввічливий, тактовний. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених.
За власним бажанням ОСОБА_4 приймає участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», подає позитивний приклад іншим засудженим.
До виконання робіт з благоустрою установи ОСОБА_4 ставиться добре, в роботі проявляє розумну ініціативу. Виконує передбачені законом вимоги персоналу.
За характером засуджений ОСОБА_4 врівноважений, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, шляхом телефонних розмов та побачень.
В скоєному злочині розкаюється, провину визнав.
Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засуджений ОСОБА_4 був неодноразово судимий шість разів, має непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів середньої тяжкості та тяжких.
Крім того, матеріали провадження не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання.
Так, матеріали провадження та особової справи засудженого ОСОБА_4 не містять відомостей щодо працевлаштування (місце та період роботи, розмір заробітної плати тощо) останнього після його прибуття для відбування покарання до Державної установи «Хролівський виправний центр №140».
Отже, зміст вищезазначених матеріалів не є цілком переконливим для суду у тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Машівського районного суду Полтавської області від 04.06.2014 та відносно засудженого ОСОБА_4 можливо застосувати положення ст. 81 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання, невідбута частина якого становить більш ніж два роки.
З огляду наведеного, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 є необґрунтованим та передчасним, а тому, у його задоволенні необхідно відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , який утримується в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1