Ухвала
Іменем України
22 листопада2018 року

м. Київ
справа № 372/964/17

провадження № 51-9851 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2018 року
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Богуслава Київської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимості не має,

засуджено за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Ухвалено стягнути із ОСОБА_5 на користь держави 2507,86 грн у рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.
Апеляційний суд Київської області ухвалою від 18 жовтня 2018 року зазначений вирок місцевого суду залишив без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - без задоволення.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним і засуджено за те, що він, за обставин, викладених у вироку, 05 листопада 2016 року приблизно о 20:10 рухався на службовому вантажному автомобілі «Isuzu Nor 71R», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в Обухівському районі на 32 км + 50 м автодороги Київ Знам`янка в напрямку м. Києва, де в порушення вимог п.п. 2.3 б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, зокрема, не врахував дорожньої обстановки, не зменшив швидкості та не зупинився і скоїв наїзд на ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину автодороги справа наліво щодо напрямку руху автомобіля. В результаті цього потерпілий отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 ставить вимогу про зміну оскаржених судових рішень стосовно ОСОБА_5 , посилаючись на невиправдану суворість призначеного покарання. Крім цього, зазначає про наявність підстав для звільнення засудженого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого переконання.
Положеннями ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі не піддаються сумніву.

Відповідно до ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
За ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд з достатньою повнотою врахував конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, має постійні місце проживання і місце роботи, стан його здоров`я, сімейний стан, його поведінку після вчинення злочину, думку потерпілої, відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 основного та додаткового покарань у розмірі, передбаченому санкцією частини статті, за якою його визнано винним, а також про відсутність підстав для застосування положень статей 69, 75 КК.
Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 та, врахувавши, крім іншого, позицію потерпілої ОСОБА_7 , яка категорично заперечувала проти пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання і застосування ст. 75 КК, постановив мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання законним та обґрунтованим, а саме покарання, навіть з урахуванням визнання ОСОБА_5 своєї вини в суді апеляційної інстанції та розкаяння у скоєному таким, що повною мірою відповідає вимогам статей 50, 65 КК.

З висновками судів першої та апеляційної інстанцій погоджується і колегія суддів касаційного суду. При цьому призначене ОСОБА_5 покарання колегія суддів вважає необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_4 , зокрема ті, на які він посилається в касаційній скарзі, були предметом розгляду суду апеляційної інстанції, який мотивовано їх спростував.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування оскаржених судових рішень, у провадженні не встановлено.
Враховуючи викладене, а також відсутність у касаційній скарзі захисника ОСОБА_4 переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення цієї скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

захисника ОСОБА_4 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3