1Справа № 335/441/19 1-кс/335/462/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання першого заступника прокурора Запорізької області начальника управління нагляду у кримінальному провадженні старшого радника юстиції ОСОБА_3 про продовження строку покладених обов`язків під час дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відносно:
- ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карачаєва Карачаєво-Черкеської Республіки Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , за участі прокурора ОСОБА_6 , особи, відносно якої вирішується клопотання прокурора - ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_7 , перекладача ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Запорізької області начальник управління нагляду у кримінальному провадженні старший радник юстиції ОСОБА_3 звернувся до слідчого суді з клопотанням про продовження строку покладених обов`язків під час дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відносно ОСОБА_4 , в обґрунтування якого зазначив, що 25.05.2017 року о 17 год. 52 хв., в пункті пропуску для авіаційного сполучення м. Запоріжжя співробітниками відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , розшукуваного Інтерполом у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за ст. 205.3 КК Російської Федерації (проходження навчання в цілях здійснення терористичної діяльності).

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав, викладених в ньому, просив суд клопотання задовольнити.

Особа, відносно якої вирішується клопотання прокурора, при перекладачі,та адвокат не заперечували проти продовження ОСОБА_4 строку покладених обов`язків під час дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Слідчий суддя, розглянувши дане клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, встановив наступне..

25.05.2017 року, у період з 21 год. 00 хв. до 21 год. 30 хв., слідчим Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 у приміщенні цього відділення поліції, у присутності захисника ОСОБА_10 , складено протокол про затримання ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України.

Цього ж дня, ініціатору розшуку каналами Інтерполу повідомлено про затримання ОСОБА_4 . У відповідь від ініціатора розшуку надійшло підтвердження наміру клопотатися про видачу (екстрадицію) останнього до Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2017 року, задоволено клопотання керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тимчасового арешту строком на 40 діб.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.06.2017 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2017 року залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

30.06.2017 року до прокуратури Запорізької області з Генеральної прокуратури України надійшли матеріали запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 205.3 КК Російської Федерації.

Відповідно до наданих російською стороною документів, у провадженні слідчого відділу по м. Карачаєвську СУ СК РФ по Карачаєво-Черкеській Республіці перебуває кримінальна справа № 530616 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 205.3 КК Російської Федерації (проходження навчання з метою здійснення терористичної діяльності).

29.04.2015 року старшим слідчим СВ по м. Карачаєвську СУ СК Російської Федерації по Карачаєво-Черкеській Республіці ОСОБА_11 винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 як обвинуваченого по вказаній кримінальній справі.

Відповідно до цієї постанови на території Сірійської Арабської Республіки функціонують незаконні озброєні формування з підготовки бойовиків, а також центри, які здійснюють навчання прихильників радикального Ісламу, у тому числі, громадян Російської Федерації, диверсійно-терористичним методам бойових дій, правилам поводження з вогнепальною зброєю та вибуховими пристроями.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він у березні 2013 року, маючи на меті взяти участь у діяльності озброєного формування на території Сірійської Арабської Республіки, залишив територію Російської Федерації та виїхав до вказаної держави.

У подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи на території Сірійської Арабської Республіки, з метою здійснення у подальшому терористичної діяльності, з квітня 2013 року проходив навчання з фізичної, тактичної, бойової підготовки в учбовому центрі бойовиків «Адам Муаскар», розташованому біля м. Атма Сірійської Арабської Республіки, та у подальшому увійшов до лав незаконного озброєного формування - «Кавказский дом», розташованого біля м. Кафр-Хамра.

З квітня 2013 року ОСОБА_4 , озброєний вогнепальною автоматичною зброєю та боєприпасами, для закріплення отриманих диверсійно-терористичних знань та навичок ведення бою приймав участь у бойових діях проти озброєних сил Сирійської Арабської Республіки. Про вихід зі складу незаконного озброєного формування до правоохоронних органів Російської Федерації він не повідомляв.

Вказані дії ОСОБА_4 компетентними органами Російської Федерації кваліфіковано за ст. 205.3 КК Російської Федерації за ознаками проходження особою навчання, яке завідомо для особи, що навчається, проводиться з метою здійснення терористичної діяльності, у тому числі, отримання знань, практичних вмінь та навичок у ході занятій з фізичної та психологічної підготовки, при вивченні засобів вчинення вказаних злочинів, правил поводження зі зброєю, вибуховими пристроями, вибуховими, отруючими, а також іншими речовинами та предметами, що є небезпечними для оточуючих.

У ході досудового розслідування вищевказаної кримінальної справи місцезнаходження ОСОБА_4 встановлено не було, у зв`язку з чим постановою старшого слідчого СВ по м. Карачаєвську СУ СК Російської Федерації по Карачаєво-Черкеській Республіці ОСОБА_11 від 28.04.2015 року ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Постановою старшого оперуповноваженого відділу Управління ФСБ Росії по Карачаєво-Черкеській Республіці ОСОБА_12 від 15.05.2015 року, ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук.

04.06.2015 року відносно ОСОБА_4 Карачаєвським міським судом Карачаєво-Черкеської Республіки Російської Федерації обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2017 року, відносно ОСОБА_4 застосовано екстрадиційний арешт до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.07.2017 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2017 року залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2017 року, застосування екстрадиційного арешту продовжено терміном на 60 діб, тобто до 30.10.2017 року.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2017 року, застосування екстрадиційного арешту продовжено терміном на 60 діб, до 25.12.2017 року.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2017 року, застосування екстрадиційного арешту продовжено терміном на 60 діб, до 19.02.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2018 року, застосування екстрадиційного арешту продовжено терміном на 60 діб, до 16.04.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2018 року, застосування екстрадиційного арешту продовжено терміном на 60 діб, до 12.06.2018 року.

Проведеною прокуратурою області за дорученням Генеральної прокуратури України екстрадиційною перевіркою обставин, які можуть перешкодити видачі ОСОБА_4 до Російської Федерації не було виявлено.

Так, злочин, передбачений ст. 205.3 КК Російської Федерації, не належить до військових злочинів, і не має політичного характеру. За цей злочин відповідно до законодавства Російської Федерації передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 15 до 20 років або довічного позбавленням волі.

Також цей злочин відповідає ч. 1 ст. 258-3 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року.

Строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, не закінчився.

Згідно з довідками Державної міграційної служби України за № 8.5-1319/8 від 09.08.2017 року, № 8.5-2080/8-17 від 11.10.2017 року та ГУ ДМС України у Дніпропетровській області № 1201.3.3-5065/1201.3-18 від 30.03.2018 року, № 1201.3.3-6191/1201.3-18 від 16.04.2018 року, ОСОБА_4 до територіальних органів Державної міграційної служби із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався, статус біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував.

Згідно з висновком відділу Федеральної міграційної служби по Карачаєво-Черкеській Республіці за № 2/4888 від 28.04.2015 року, ОСОБА_4 є громадянином Російської Федерації у відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону «Про громадянство Російської Федерації» № 1948-І від 28.11.1991 року.

Відповідно до довідки Управління з питань міграції Міністерства внутрішніх справ по Карачаєво-Черкеській Республіці за № 45/2780 від 07.07.2017 року, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_4 документований паспортом громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданим 10.10.2012 року установою ФМС 09001.

Відповідно до довідки Управління інформаційної підтримки та координації поліції «102» ГУНП України в Запорізькій області за № 1141/2/01-2017 від 14.06.2017 року, ОСОБА_4 правоохоронними органами України у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності не розшукується.

Відповідно до документів, долучених захисником ОСОБА_4 до апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 03.07.2017 року, ОСОБА_4 має психічне захворювання, а саме «параноїдальну шизофренію», є інвалідом 2 групи, рішенням Карачаєвського міського суду від 08.10.2001 року визнаний недієздатним.

Разом з тим, підчас перебування у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» ОСОБА_4 неодноразово оглядався спеціалістами, у тому числі, лікарем-психіатром, і згідно з довідками цієї установи за № 2/7-5877 від 11.08.2017 року, № 2/7-5213 від 18.07.2017 року, № 2/7-4506 від 21.06.2017 року, №2/7-7025 від 26.09.2017 року, № 2/7-9518 від 18.12.2017 року, № 2/7-3736 від 17.05.2018 року, стан його здоров`я визнано задовільним і таким, що дозволяє слідувати етапом до Російської Федерації.

Генеральною прокуратурою України 02.04.2018 року прийнято рішення про видачу ОСОБА_4 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 205.3 КК РФ.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2018 року, скарги ОСОБА_4 та його захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_7 на постанову Генеральної прокуратури України від 02.04.2018 року про його екстрадицію до Російської Федерації залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 18.05.2018 року, апеляційні скарги ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_13 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2018 року задоволено, постанову Генеральної прокуратури України від 02.04.2018 року про екстрадицію ОСОБА_4 до Російської Федерації та зазначену ухвалу слідчого судді скасовано.

Підставою для скасування вказаних рішень Апеляційним судом Запорізької області стало, зокрема, те, що 17.04.2018 року ОСОБА_4 звернувся до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно з листом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 04.06.2018 року № 1201.3.3-10316/1201.3-18, за результатами розгляду поданої ОСОБА_4 17.04.2018 року заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, 31.05.2018 року ГУ ДМС України в Дніпропетровській області видано наказ № 55 про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, який оскаржено ОСОБА_4 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 20.07.2018 року Дніпровським окружним адміністративним судом відкрито провадження по справі № 0440/5353 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії та скасування наказу № 55 від 31.05.2018 року.

Відповідно до інформації з офіційного веб-порталу «Судова влада України» вказану справу 20.09.2018 року розглянуто, однак відомості щодо результатів розгляду відсутні.

Згідно наданої інформації ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року до їх відомства не надходило.
Наразі прокуратурою Запорізької області відповідно до доручення Генеральної прокуратури України № 14/1/2-23617-17 від 23.05.2018 року проводиться повторна екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 до Російської Федерації.
Завершення цієї екстрадиційної перевірки унеможливлено тим, на цей час остаточного рішення щодо надання ОСОБА_4 статуса біженця або відмови у цьому не прийнято.
Крім того, на даний час в Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду триває розгляд касаційної скарги заступника Генерального прокурора ОСОБА_14 , на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 18.05.2018 року якою скасовано постанову Генеральної прокуратури України від 02.04.2018 року про екстрадицію ОСОБА_4 до Російської Федерації.
У зв`язку з цим, Генеральною прокуратурою України рішення за результатами розгляду запиту Генеральної прокуратури РФ не прийнято, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо оскарження зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.
У зв`язку з закінченням максимального 12-місячного строку екстрадиційного арешту та відповідно до клопотання Народного депутата України ОСОБА_15 щодо передання ОСОБА_4 на поруки, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду від 07.06.2018 року змінено запобіжний захід відносно ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисту поруку до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації. Поручителем призначено Народного депутата України ОСОБА_15 , а на ОСОБА_4 покладено наступні обов`язки: - прибувати до прокуратури Запорізької області або в суд за першою вимогою у визначений час; - без дозволу прокуратури Запорізької області або суду не відлучатися із м. Костянтинівка Донецької області; - письмово інформувати прокуратуру Запорізької області про зміну свого місця проживання. Строк дії цих обов`язків встановлено до 06.08.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2018 року строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків продовжено до 30.09.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2018 року строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків продовжено до 25.11.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2018 року строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків продовжено до 21.01.2019 року.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства та застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

У відносинах між Україною та Російською Федерацією у сфері екстрадиції застосовується Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, ратифікована Законом України від 10.11.1994 року № 240/94-ВР, Протоколом до неї від 29.03.1997 року, ратифікованим Законом України від 03.03.1998 року № 140/98-ВР, Європейська Конвенція по видачу правопорушників 1957 року. Зазначені міжнародні договори набрали законної сили як для України, так і для Російської Федерації.

Згідно зі ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, ч. 1 ст. 573 КПК України договірні сторони зобов`язуються на вимогу видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року видача правопорушників здійснюється за правопорушення, за які відповідно до законів запитуваної та запитуючої сторін передбачено покарання на максимальний строк не менше одного року позбавлення волі.

Статтею 60 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року (в редакції Протоколу до неї від 29.03.1997 року) передбачено, що після отримання вимоги про видачу запитувана сторона негайно вживає заходів до розшуку і взяття під варту особи, видача якої вимагається, за винятком тих випадків, коли видачу не може бути здійснено.

Згідно з ч. 1 ст. 584 КПК України, після надходження запиту про видачу особи прокурор звертається з клопотанням про застосування відносно цієї особи екстрадиційного арешту до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо оскарження зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Частиною шостою статті 194 КПК України передбачено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

При вирішенні питання про продовження строку застосування покладених на ОСОБА_4 обов`язків слідчим суддею враховуються, що ОСОБА_4 компетентними органами Російської Федерації обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленні волі, перебуває у міжнародному розшуку, а також те, що Генеральною прокуратурою України рішення за запитом про екстрадицію у зв`язку з зазначеними обставинами не прийнято, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Таким чином, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , наявність обставин, встановлених ч. 2 ст. 585 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_4 строку дії покладених обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2018 року.

Керуючись вимогами ст.ст. 193-194, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк дії обов`язків строком до 16.03.2019 року, передбачених ст. 194 КПК України, покладених ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2018 року на ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- прибувати до прокуратури Запорізької області або до суду за першою вимогою у визначений час;
- не відлучатися з м. Костянтинівка Донецької області без дозволу прокурор, суду;
- письмово інформувати прокуратуру Запорізької області про зміну свого місця проживання.
Про продовження строку покладених обов`язків на ОСОБА_4 інформувати його особистого поручителя Народного депутата України ОСОБА_15 .
Строк дії ухвали до 16.03.2019 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 21.01.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1