Дата документу 03.04.2019 Справа № 313/1764/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/308/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 313/1764/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференції з Веселівським районним судом Запорізької області, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Веселе Запорізької області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Веселівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю строком на два місяці, а саме з 27 лютого 2019 року до 27 квітня 2019 року в період часу з 21.00 години до 06.00 години ранку, із забороною залишати житло за адресою проживання, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року, посилаючись на те, що у резолютивній частині ухвали не зазначено дати чи часу оголошення повного тексту ухвали, прокурор не був присутній під час проголошення повного тексту ухвали, яка, на його думку, оскаржується з поважних причин, а копію ухвали отримав лише 14.03.2018, що підтверджується штампом про отримання.

Після поновлення строку на оскарження зазначеної ухвали, апелянт просить її скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор вважає, що хоча й існують ризики, зазначені слідчим у клопотанні, проте, вони не були прийняті до уваги слідчим суддею, яким не було враховано: тяжкість покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що загрожує ОСОБА_7 внаслідок визнання його винним та засудження, його молодий вік, відсутність місця роботи, навчання, постійного заробітку для існування, невжиття жодних заходів щодо працевлаштування, що вказує на його здатність вчинити інші злочини з метою отримання доходу злочинним шляхом. Наявність у ОСОБА_7 хвороб жодним чином не перешкодило йому вчинити 3 кримінальних правопорушення (2 по вказаному кримінальному провадженню та 1 за вироком суду від 22.02.2019), а, маючи потребу у лікуванні, під тиском скрутного матеріального становища, є ризик вчинення останнім інших корисливих злочинів; проживання ОСОБА_7 зі своєю матір`ю похилого віку, яка не має достатнього заробітку, вказує лише на ризик вчинення останнім корисливих умисних злочинів для створення собі умов подальшого проживання; з урахуванням перебування ОСОБА_7 на свободі, під тиском встановлених слідством доказів та у безвихідному становищі щодо невідворотності відбуття реальної міри покарання, вказані обставини доводять існування також й ризику переховування підозрюваного від досудового розслідування або суду.

Також апелянт просить врахувати, що ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий, має непогашені судимості згідно зі ст. 89 КК України, наразі щодо нього є вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 22.02.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України, який не набрав законної сили, знаходиться на обліку у лікаря-нарколога з 01.03.2018 внаслідок вживання наркотичних засобів, всупереч висновкам слідчого судді, відсутність у нього роботи, вказує на неможливість утримувати дитину, з якою він не ділить спільний побут та не проживає однією сім`єю, викрадене майно було вилучено працівниками поліції, що не є заслугою винної особи, тобто, саме вони забезпечили відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, при цьому, ОСОБА_7 не вчинив жодних дій на користь потерпілих щодо відшкодування їм шкоди.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з апеляційної скарги, вона була подана апелянтом, шляхом направлення поштовим зв`язком, до Запорізького апеляційного суду 18.03.2019.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.01.2017 у справі «Куликов та інші проти України» у випадку, коли суд публічно проголосив резолютивну частину остаточного рішення та надав коротке усне пояснення його причин, а заявник лише згодом отримав можливість ознайомитись з письмовим обґрунтуванням такого рішення, саме ця остання дата вважається початком перебігу строку.

Як вбачається з матеріалів провадження, 27.02.2019 було постановлено резолютивну частину оскаржуваної ухвали, в якій не зазначено про дату та час оголошення повного тексту ухвали, у зв`язку з чим, прокурор не був присутній на оголошенні повного тексту ухвали від 27.02.2019, при цьому, копію цієї ухвали отримав 14.03.2019, що підтверджується доданими до апеляційної скарги документами, у зв`язку з чим, клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області від 27.02.2019 підлягає задоволенню.

Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі змістом судового рішення та матеріалами, доданими до клопотання, Веселівським відділенням Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області 29.11.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, 21.02.2019 року по вказаному кримінальному правопорушенню змінено правову кваліфікацію злочину з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України.

21 лютого 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

25 лютого 2019 року слідчий Веселівського відділення Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області 2 ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, встановивши доведеними обставини, передбачені п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахувавши дані про особу підозрюваного, а також, що стороною обвинувачення не надано доказів, які свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням на підозрюваного низки обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухані думки прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Також слідчим суддею було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який, у тому числі, вказує слідчий у клопотанні, а саме можливість підозрюваного продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було надано достатніх доказів тих обставин, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та доведеним в судовому засіданні, з чим погоджується й колегія суддів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням зазначених вимог кримінального процесуального закону, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та його тяжкості, ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також даних в їх сукупності про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю, позитивно характеризується за місцем проживання, хворіє та має діагноз: «Нейропатія великоберцевого та малоберцевого нерву», потерпіла будь-яких претензій до ОСОБА_7 не має, про що особисто зазначила у своїй заяві, колегія суддів вважає, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, що зазначені в клопотанні слідчого та встановлені слідчим суддею, а також забезпечити в даному кримінальному провадженні належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Також для забезпечення в даному кримінальному провадженні належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , слідчий суддя поклав на нього низку обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того, колегія суддів враховує й поведінку ОСОБА_7 , який з`являвся як в судові засідання суду першої інстанції для розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так й після застосування до нього 27.02.2019 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній самостійно з`явився за викликом апеляційного суду до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, посилання прокурора в апеляційній скарзі на ризик переховування ОСОБА_7 від досудового розслідування або суду, є припущенням та не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Також, як вважає колегія суддів, всупереч доводам апелянта, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого врахував підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховуються при обранні запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів, виходячи зі ст. 62 Конституції України, вважає необґрунтованим посилання прокурора в апеляційній скарзі, як на одну з обставин для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на вирок суду від 22.02.2019, який наразі не набрав законної сили.

З урахуванням викладеного, як вважає колегія суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, та відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням низки обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги прокурора.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Поновити прокурору у кримінальному провадженні ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Веселівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю строком на два місяці, а саме з 27 лютого 2019 року до 27 квітня 2019 року в період часу з 21.00 години до 06.00 години ранку, із забороною залишати житло за адресою проживання, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: