Справа № 460/2244/19
Провадження №1-кп/460/667/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2019м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 11.03.2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копань Перемишлянського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, працює кервіником КП "Теребля", раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді директора КП «Теребля», будучи службовою особою, на яку відповідно до п. 6.7. Статуту КП «Теребля», який затверджено 23.05.2004 р., покладено персональну відповідальність за фінансово-господарську діяльність підприємства, порушив встановлений законом порядок і правила вилучення (видобування) корисних копалин та вимоги ст. 44, 48, 49 Водного кодексу України, ст. 19, 21 Кодексу України «Про надра», з 01 по 22 січня 2019 року без одержання спеціального дозволу на користування надрами незаконно видобував з артезіанських свердловин № 1 та № 2, які перебувають на балансі КП «Теребля» та знаходяться на території Вороцівської сільської ради Яворівського району, підземні води об`ємом 11564 куб.м., які відповідно до «Переліку корисних копалин загальнодержавного значення», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 р., відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення, чим заподіяв шкоду державі на суму 48794,30 грн.

В ході досудового розслідування між прокурором Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості від 07 травня 2019 року, яка знаходиться у матеріалах кримінального провадження, згідно якої сторони домовилися про те, що ОСОБА_5 беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України. Сторони погоджуються на призначення підозрюваному ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 240 КК України у виді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді покарання.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 просив дану угоду затвердити і призначити ОСОБА_5 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України в обсязі обвинувачення, реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, вимогам закону України про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 240 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 240 КК України, оскільки він вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, як обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжували б покарання ОСОБА_5 , а тому за наявності вказаних обставин суд вважає за можливе призначення узгодженого покарання у виді штрафу у розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 травня 2019 року, укладену між прокурором Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 11.03.2019 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1