Справа № 442/8712/18
Провадження № 1-в/442/362/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю учасників судового засідання:
прокурора ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
представника ДВК № 40 ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області клопотання начальника Дрогобицької виправної колонії № 40 Львівської області ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, засудженого 13.03.2009 Апеляційним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 115, п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі; 16.03.2010 засуджений Ямпільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі, із зарахуванням строку попереднього ув`язнення з 14.12.2008 по 15.03.2010.Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 08.02.2016 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.11.2008 до 22.11.2008.
Початок строку 14.12.2008 Кінець строку 29.07.2022,
в с т а н о в и в:
До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшло клопотання начальника Дрогобицької виправної колонії № 40 Львівської області ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_3 .
Вислухавши пояснення представника ДВК № 40 та засудженого, які клопотання просили задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення.
Згідно положень п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 2 суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Згідно з кримінально-процесуальним законодавством умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується суддями за наявності усіх умов передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України.
Встановлено, що вироком від 13.03.2009 Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 115 ч. 2 п. 9, 12, 13; 185 ч. 2 КК України та призначено покарання за ст. 115 ч. 2 п. 9, 12, 13 КК України 15 років позбавлення волі; за ст. 185 ч. 2 КК України 4 роки позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено йому покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 15 років позбавлення волі.
Згідно вироку від 16.03.2010 Ямпільським районним судом Сумської області ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі 1 рік. На підставі п. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим, що призначено за попереднім вироком, визнано ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. Зараховано в строк відбуття покарання те покарання, що відбуте за попереднім вироком за період з 14.12.2008 по 15.03.2010; зараховано в строк відбуття покарання адміністративне затримання в порядку ч. 3 ст. 263 КУпАП та продовження затримання в порядку ч. 8 ст. 165-2 КПК України з 11.11.2008 по 22.11.2008.
Згідно ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.02.2016 клопотання засудженого ОСОБА_3 задоволено; зараховано ОСОБА_3 , засудженому вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 16.03.2010 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.11.2008 по 22.11.2008 та з 14.12.2008 по 07.04.2010 строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається з наданої суду характеристики, складеної начальником відділення СПС № 3 ст. лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 , зі змістом характеристики згоден заступник начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи майор внутрішньої служби ОСОБА_8 , затвердженої начальником Дрогобицької виправної колонії № 40 Львівської області ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_3 у місцях позбавлення волі з 18.09.2009, під час перебування в СІЗО м. Івано-Франківська характеризувався негативно: вимоги режиму відбування покарання порушував два рази, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності: дані порушення виразились у зберіганні заборонених предметів, адміністрацією СІЗО не заохочувався.
Під час перебування в ГВК-96 характеризувався посередньо: вимоги режиму відбування покарання не порушував. Адміністрацією установи не заохочувався.
З 03.01.2014 відбуває покарання в Дрогобицькій виправній колонії (№ 40) Львівської області. На виробництві установи працевлаштований токарем в інструментальному цеху. За час відбування покарання характеризується наступним чином: допускав порушення установленого порядку відбування покарання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Дане порушення виразилось у зберіганні заборонених предметів. Адміністрацією установи дев`ять разів заохочувався, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно, самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок для самостійного їх виконання, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
На час розгляду клопотання фактично відбув 11 років 5 місяців 2 дні.
Дане клопотання було не погоджено головою спостережної комісії при Дрогобицькому міськвиконкомі.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Згідно ч. 5 ст. 12 КК України особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.
Враховуючи вищенаведене, та те, що вирішальним фактором є не факт відбування засудженим певної частини покарання, а його виправлення, суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання, тому суд вважає, що клопотання начальника Дрогобицької виправної колонії № 40 Львівської області ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_3 є передчасним, оскільки засуджений не довів свого виправлення, так як поведінка, яка передувала висновку представника ДВК-40 про виправлення засудженого мала місце не раніше ніж з 23.03.2016, тобто часу набагато меншому від того, який провів засуджений у місцях позбавлення волі, а тому клопоотання задоволенню не підлягає.
Враховуючи вище наведене та керуючись ст. 81 КК України, ст. 107 КВК України, ст. 372, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд
у х в а л и в :
У клопотанні начальника Дрогобицької виправної колонії № 40 Львівської області ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_3 відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1