У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0005354 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.10.2018 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Володимирівка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, пенсіонера, з вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-Обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду змінити в частині призначення ОСОБА_6 покарання.
Призначити ОСОБА_6 покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 510 грн.

На підставі ч.4 ст.53 КК України розстрочити виплату штрафу на три місяці рівними частинами.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував особисті дані обвинуваченого.

Так, апелянт вказує, що ОСОБА_8 щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину.

Зазначає, що причиною вчинення злочину стало скрутне матеріальне становище обвинуваченого, який є особою похилого віку.

Крім того, даним злочином не було завдано збитків.

За таких обставин захисник вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати положення ст.69КК України.

Також, відповідно до ч.4 ст. 53 КК України - з урахуванням майнового стану особи, апелянт просить розстрочити виплату штрафу у розмірі 510 грн на три місяці.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.10.2017 року, приблизно о 14.10 год. ОСОБА_6 , знаходячись в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, намагався викрасти майно, належне ФОП ОСОБА_9 , а саме чоловічі берці чорного кольору вартістю 1520 грн.
Після чого ОСОБА_6 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, намагаючись вийти з приміщення магазину, вийшов за межі касової зони, але не зміг закінчити злочин з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий працівником охорони магазину.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, недоведений до кінця з причин, які не залежали від волі обвинуваченого.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав вірну юридичну.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється.

Що стосується покарання, то призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65, 66, 67 КК України урахував тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відносяться до злочину середньої тяжкості, фактичні обставин справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, перебуває на "Д" обліку в ОНД з жовтня 2016 року з діагнозом «синдром залежності від алкоголю», на обліку в МОПЛ не перебуває. Врахувавши обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 185 КК України, дійшовши обґрунтовано висновку про те, що мета покарання може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на щире каяття обвинуваченого, його тяжке матеріальне становище та те, що ОСОБА_6 є особою похилого віку є обставинами, що характеризують особу і судом при призначені покарання враховані.

Відсутність збитків також суттєво не впливають на розмір призначеного судом покарання.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 8 постанови "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 23.10.2003 року № 7 призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за такий злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як вбачається із матеріалів справи, достатніх підстав для призначення ОСОБА_6 , більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, немає.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання із застосуванням ст.69 КК України, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407,418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.10.2018 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: