н/п 1-кс/640/724/19
"15" січня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
11.01.2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час огляду місця події 18.12.2018 за адресою м. Харків вул. Академіка Павлова (станція метро Академіка Павлова), а саме на:
Протоколом огляду місця події від 18.12.2018 встановлено, що за адресою м. Харків вул. Академіка Павлова (станція метро Академіка Павлова) ОСОБА_4 намагався придбати у ОСОБА_5 особисті медичні картки в кількості 11 шт., які були добровільно видані ОСОБА_4 співробітникам поліції. Крім того під час проведення огляду ОСОБА_5 добровільно надав співробітника поліції особисті медичні картки в кількості 60 шт. з грошовими коштам у сумі 930 грн. На отриманих медичних картка були нанесені відбитки печаток «…Харківська міська поліклініка №20…» та рукописний текст з підписами. Як зазначив ОСОБА_5 вказані медичні картки він заповнював самостійно та в подальшому реалізовував. Крім того, ОСОБА_5 добровільно надав два свої особисті мобільні телефони а саме iphone з сім карткою мобільного оператора Водафон НОМЕР_2 та Nokia з сім карткою оператора київстар НОМЕР_3 .
Слідчий зазначає, що під час надання пояснень ОСОБА_5 зазначив, що самостійно за допомогою печаток «…Харківська міська поліклініка №20…» заповнював медичні книжки та в подальшому реалізовував їх за грошову винагороду. При вказаній діяльності ОСОБА_6 використовував свої особисті мобільні телефони Нокиа та Айфон. Грошові кошті виявлені при огляді в медичних книжках були отримані за раніше виготовлені та реалізовані медичні книжки.
Слідчий вважає, що вказані речі та предмети є безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, а також є речовими доказами у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Також існує реальна загроза щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а також можуть міститись інші відомості, які будуть використані, як доказ факту чи обставин, під час розслідування кримінального провадження, тобто відповідно до критеріїв п.1 ч.2 ст.170 КПК України, виникає необхідність у його збереженні.
Слідчий вважає, що з метою забезпечення кримінального провадження, збереження речового доказу, проведення відповідних експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, оскільки є загроза приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуженнявказаного майна, що недопустимо та унеможливить подальше розслідування та прийняття законного рішення по кримінальному провадженню.
Слідчий до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити клопотання. Крім того в заяві зазначив, що ним в телефонному режимі повідомлено власників майна про розгляд клопотання про арешт майна.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та слідчого.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 18.12.2018 р. огляду, на зазначеному в клопотанні майні, яке може містити відомості про факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, як тимчасово вилучене майно, вважає за необхідне накласти арешт на майно.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом, тобто зберегло на собі сліди вчинення злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст.276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважає за можливим поновити строк на подачу клопотання, як пропущений з поважних причин.
На підставі вищевикладеного слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Поновити строк на подачу клопотання, як пропущений з поважних причин.
Задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.
Накласти арешт на майно, яке було вилучене під час огляду місця події 18.12.2018 за адресою м. Харків вул. Академіка Павлова (станція метро Академіка Павлова), а саме на:
Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
Зобов`язати старшого слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , грошові кошти здати на зберігання до фінансової установи.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1