ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/577/18 Справа № 203/1996/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000366, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 повернуто прокурору через невідповідність вимогам КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме було порушено відповідну процедуру вручення повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні ним інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, оскільки повідомлення про підозру йому було вручено слідчим ОСОБА_11 за дорученням прокурора ОСОБА_9 , а не прокурором Івано - Франківської області ОСОБА_12 у відповідності до КПК України та ЗУ "Про прокуратуру", так як згідно постанови виборчої комісії від 12 листопада 2015 року № 297 ОСОБА_10 призначено депутатом Дніпровської міської ради. Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність у ОСОБА_10 відповідного процесуального статусу підозрюваного, а тому обвинувальний акт складено щодо особи, яка не набула в установленому КПК порядку процесуального статусу.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала районного суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог процесуального законодавства, а тому вона підлягає скасуванню.

Зазначає, що під час складання обвинувального акту щодо ОСОБА_10 було належним чином дотримано вимог ст. 291 КПК України, при цьому судом безпідставно було здійснено аналіз положень ст.ст. 22, 36, 481 КПК України, що дало підстави прийти до висновку про порушення процедури повідомлення особи про підозру згідно ст. 36 КПК України, де встановлено саме повноваження прокурора повідомляти про підозру, але судом не прийнято до уваги положення ст. 278 КПК України, де зазначено про вручення повідомлення про підозру в день його складання слідчим або прокурором, а у разі неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Також вказує, що у тексті ст. 481 КПК України не регламентовано поняття вручення повідомлення про підозру, а тому вручення повідомлення про підозру ОСОБА_10 було здійснено законно у відповідності до ст. 278 КПК України особою, якій направлено доручення згідно вимог ст. 36 КПК України, одночасно зазначає, що листом старшого групи прокурорів, прокурора Івано - Франківської області ОСОБА_12 від 19 березня 2018 року ОСОБА_9 як процесуальному керівнику було скеровано вручення повідомлення про підозру ОСОБА_10 , жодного слова про доручення в листі не зазначено.

Апелянт крім того зазначає, що судом не було встановлено межі усунення недоліків та проведено підготовче судове засідання в порушення п`ятиденного строку призначення судового засідання як того вимагає ст. 314 КПК України.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_10 , зазначає, що апеляційна скарга прокурора є формальною яка грунтується на його припущеннях, а судом належним чином встановлено всі обставини провадження та прийнято законне рішення. Зазначає, що дійсно його підзахисний не отримував повідомлення про підозру у встановлений КПК спосіб, оскільки ОСОБА_10 як депутату Дніпровської міської ради відповідне повідомлення про підозру не було вручено у відповідності до ст. 481 КПК України керівником регіональної прокуратури.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали її безпідставною, а ухвалу суду щодо ОСОБА_10 законною та обгрунтованою і просили залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість судового ріщення за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, апеляційний суд вважає непереконливими доводи прокурора в апеляційних скаргах про допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення обвинувального акта.
Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
У цьому провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що суд ухвалив судове рішення з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений повідомляти особі про підозру.
У відповідності до 4 ст. 22 КПК України повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором.
Як встановлено судом першої інстанції, постановою Дніпропетровської виборчої комісії від 12 листопада 2015 року № 297 ОСОБА_10 призначено депутатом Дніпровської міської ради 7 скликання.
Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення депутату місцевої ради може бути здійснено відповідно Генеральним прокурором, заступником Генерального прокурора, керівником відповідної регіональної прокуратури.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 481 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру здійснюється адвокату, депутату місцевої ради, депутату верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільському, селищному, міському голові - Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.
У відповідності до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону України «Про прокуратуру», та діє в межах своїх повноважень.
Статтею 17 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про прокуратуру» у системі прокуратури України діють регіональні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя. Регіональну прокуратуру очолює керівник регіональної прокуратури - прокурор області, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя, який має першого заступника та не більше трьох заступників.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, повідомлення про підозру ОСОБА_10 було складено 19 березня 2018 року та вручено 04 квітня 2018 року. Повідомлення про підозру ОСОБА_10 було здійснено слідчим ОСОБА_13 за дорученням прокурора ОСОБА_9 .
Аналізуючи доводи прокурора, які полягають у тому, що органом досудового розслідування не булу порушено процедури вручення ОСОБА_10 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України з посиланням на положення ст. 278 КПК України, то такі доводи судом сприймаються неприйнятними та такими, що ґрунтуються на його особистому трактуванні закону, оскільки матеріалами даного кримінального провадження установлено, що згідно постанови Дніпропетровської виборчої комісії від 12.11.2015 року № 297 ОСОБА_10 призначено депутатом Дніпровської міської ради 7 скликання, а тому на вимогу вищенаведених норм закону він є особою, до якої застосовується спеціальна процедура вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, при цьому матеріалами провадження встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_10 було здійснено слідчим ОСОБА_13 за дорученням прокурора ОСОБА_9 , а не прокурором Івано - Франківської області ОСОБА_12 як керівником регіональної прокуратури, на виконання вимог ст. 481 КПК України з урахуванням положень ст. 31 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».
Що стосується доводів прокурора щодо наявності листа прокурора Івано - Франківської області ОСОБА_12 як старшого групи процесуальних керівників від 19 березня 2018 року, яким було скеровано вручення повідомлення про підозру, що свідчить про належність такого повідомлення, то слід зазначити, що аналізуючи вищезазначені положення, зокрема п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про прокуратуру" прокурор це особа яка діє тільки в межах своїх повноважень, при цьому будь-яких посилань щодо скерованості дій інших прокурорів, зокрема організації вручення повідомлення про підозру не зазначено.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, та погоджується з тим, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для виправлення зазначених в ухвалі суду першої інстанції недоліків.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо відповідності обвинувального акту у відношенні ОСОБА_10 вимогам закону не можуть бути прийняті до уваги, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_10 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4