Справа № 487/148/14-к
Провадження № 1-кп/487/84/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2018 року Заводського районного суду м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_12 , перекладача - ОСОБА_13 , розглянувши кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст. ст. п.4, 7, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 186 КК України та ОСОБА_7 за ст. ст. п. 4, 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст. ст. п.4, 7, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 186 КК України та ОСОБА_7 за ст. ст. п. 4, 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 строком на 60 діб з продовженням раніше встановленого обов`язку щодо заборони йому в період з 22-00 год. до 07-00 год. залишати місце постійного проживання: квартиру АДРЕСА_1 без дозволу суду, посилаючись на те, що ним вчинено особливо тяжкий злочин та продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішінй час не зменшилися, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків по данному кримінальному провадженню.
Крім того, прокурор заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжний захід з домашнього арешту на триманняі під вартою посилаючись на те, що ним були порушені умови запобіжного заходу, а сааме: ОСОБА_6 вчинив новий злочин та порушив заборону цілодобово залишати місце свого постійного проживання. Так, ОСОБА_6 було змінено запобіжінй захід з тримання під вартою на домашній арешт, з забороною цілодобово залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 , без дозволу суду та покладеннмя обов`язків. Органами досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ст. 125 ч.2 КК України, а саме: 22.10.2018 року ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 наніс потерпілому удар ножем в область гомілки, чим спричинив останньому легки тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. 31.10.2018 року обвинувальний акт за ч.2 ст. 125 КК України відносно ОСОБА_6 направлено до Центрального районного суду м. Миколаєва. Вказане свідчить про наявність підстав, щодо зміни запобіжного заходу на тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_11 заперечував проти заявленого клопотання прокурора, посилаючись на те, що наданий обвинувальний акт не свдічить про порушення ОСОБА_6 умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його законний представник підтримали думку захисника, заперечували проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що обьвинувачений не порушував умов запобіжного заходу, а вину у вчиненні злочину за ст. 125 КК України не визнає.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_15 та його законний представник не заперечували проти задоволення клопотання.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Обвинувачений ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4, 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України.
ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який було продовжено ухвалами суду.
Розгляд кримінального провадження продовжується, але у ОСОБА_7 закінчується строк дії запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Згідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до вимог ст.181 КПК України, враховуючи, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному злочині, вік та стан його здоров`я, відсутність міцності соціальних зв`язків, те, що він негативно характеризується, не навчається та не працює, що свідчить про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які на теперішінй час не зменшилися, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків по данному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що домашній арешт є запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченому ОСОБА_16 та вважає за доцільне продовжити ОСОБА_16 строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту на два місяці, з продовженням обмеження щодо заборони з 21-00 год. до 07-00 год. залишати місце постійного проживання: квартиру АДРЕСА_1 без дозволу суду.
Що стосується клопотання прокурора в частині зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6
ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ст. ст. п.4, 7, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 186 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії тяжких злочинів (ч.2 ст. 186 КК України) та особливо тяжких злочинів (п.4, 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України), за який відповідно до ст. 102 ч.3 п. 5 КК України передбачене покарання на строк до 15 років позбавлення волі.
Ухвалою суду від 14.09.2018 року ОСОБА_6 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з забороною цілодобово залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 , без дозволу суду та покладені обов`язки: прибувати до Заводського районного суду м. Миколаєва за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду або прокурора; повідомляти суд та прокурора про зміну місця свого проживання; утримуватися від спілкування з свідками згідно реєстру матеріалів досудового розслідування доданого до обвинувального акту.

Проте, під час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_6 , органами досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ст. 125 ч.2 КК України, а саме: 22.10.2018 року ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , наніс потерпілому декілька ударів рукою в область голови та один удар ножем в область гомілки, чим спричинив останньому легки тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. 31.10.2018 року обвинувальний акт за ч.2 ст. 125 КК України відносно ОСОБА_6 направлено до Центрального районного суду м. Миколаєва.
Отже, ОСОБА_14 не виконує обов`язки покладені на нього судом при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, порушує умови обраного запобіжного заходу щодо заборони цілодобово залишати місце свого постійного проживання, а також вчинив нове кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я людини.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядну, передбаченому ст. 184 цього Колесу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Таким чином, оцінюючи всі обставини у їх сукупності, у тому числі беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вказаних злочинах, а також особу обвинуваченого, відсутність міцності соціальних зв`язків, те, що він негативно характеризується, не навчається та не працює, батьки не мають впливу на свого сина, при цьому вежелів, які б сприяли перебуванню його за визначеним місцем, не встановлено, вчинення ним нового кримінального правопорушення проти життя та здоров`я людини, під час застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, свідчить про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися і існують до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків по данному кримінальному провадженню, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, що є підставою для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.
При цьому, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд приходить до переконання, що більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти наявним ризикам, що унеможливлює застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування у відношенні нього вказаного виду запобіжного заходу.
Доводи захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає необґрунтованими та не приймає до уваги.
Керуючись ст. 177, 183, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу та зміни запобіжного заходу на тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту продовжити на 60 днів до 04.01.2019 року, з обмеженнями щодо заборони в період з 21-00 год. до 07-00 год. залишати місце постійного проживання: квартиру АДРЕСА_1 без дозволу суду.
Змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою з утримання в державної установі «Миколаївський слідчий ізолятор» на 60 днів до 04.01.2019 року до 17-00 годин.

Попередити ОСОБА_7 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз' яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Обов`язки по контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 покласти на працівників Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий судя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3