Справа № 739/919/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/208/18
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2018 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рожневі Поля, Снятинського району Івано-Франківської області, відбуваючого покарання в Державній установі «Новгород-Сіверська установа виконання покарань № 31», засудженого за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, п.п. 4, 6 , 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 187 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції )

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про приведення покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.01.2015 року у відповідність до положень чинного законодавства України.

Обґрунтовуючи своє рішення, місцевий суд зазначив, що в клопотанні засудженого ОСОБА_6 мова йде не про питання, яке може бути вирішене судом під час виконання вироку щодо нього, а фактично про перегляд судового рішення в частині призначеного покарання. Тому воно не може бути задоволене, оскільки, незважаючи на наведені в клопотанні доводи, у тому числі й на судову практику Європейського суду з прав людини, це питання знаходиться поза межами повноважень, якими наділений суд на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати постанову місцевого суду та ухвалити нову, якою задовольнити його клопотання та замінити покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Зазначив, що до засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, не застосовується умовно-дострокове звільнення, покарання у виді довічного позбавлення волі, як воно визначено законодавством України та практикою його застосування, не відповідає міжнародним договорам, ратифікованим Україною, зокрема статті 3 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод (на що вказує практика Європейського суду з прав людини), Конституції України (оскільки є нелюдським та принижуючим людську гідність), а також законності порядку його введення та застосування згідно чинного законодавства України.

Як встановив суд І інстанції, вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від15січня 2015 року, ОСОБА_6 визнаний винуватим і засуджений за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, п.п. 4, 6 , 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 187 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. Вирок суду набрав законної сили 24 вересня 2015 року.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її необґрунтованою.

Пунктом 14 статті 537 КПК України, зокрема, передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Системний аналіз зазначених вище норм кримінального процесуального закону дозволяє зробити висновок про те, що в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть за собою погіршення становища засудженого. В зазначеному порядку не можуть розглядатись питання, які стосуються суті вироку, в тому числі прогалин чи недоліків вироку в частині призначеного засудженому покарання, оскільки відповідно до вимог ст. 124 Конституції України та ст. 533 КПК України, судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Виходячи з того, що в клопотанні засудженого ОСОБА_6 мова йде не про питання, яке може бути вирішене судом під час виконання вироку щодо нього, а фактично про перегляд судового рішення в частині призначеного покарання, це питання знаходиться поза межами повноважень, якими наділений суд на стадії виконання судового рішення.

Крім того, в порядку виконання судових рішень предметом судового розгляду є вирішення лише тих питань, які прямо передбачені законом, зокрема ст. 537 КПК України, а не вирішення кримінального провадження чи кримінальної справи по суті, у тому числі про відповідність чи невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.

Положеннями статті 51 КК України передбачено, як окремі види покарань за вчинення злочинів, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Частина 1 ст. 82 КК України передбачає лише можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, а заміна більш м`яким покаранням такого покарання як довічне позбавлення волі не передбачена.

Покарання у виді довічного позбавлення волі, призначене у відповідності до ст. 64 КК України, не має строкового виміру, тому вирішення питання про заміну не відбутої частини цього покарання більш м`яким є неможливим.

За таких обставин, підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали місцевого суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу засудженого відхилити, а ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Касаційному оскарженню ухвала не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4