Справа № 216/2011/17
провадження 1-кп/216/166/18
ВИРОК
іменем України

05 грудня 2018 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000512 від 22.03.2017, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, є громадянином України, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, не має утриманців, має повну середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий:

13.09.2007 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 185; ст. 70; ст. 104; ст. 76 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки;

22.04.2008 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 74 КК України, частково приєднане невідбуте покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 13.09.2007 у вигляді 5 місяців позбавлення волі, загальний термін позбавлення волі 4 роки 6 місяців. 23.04.2012 звільнений з Божковської ВК № 16 Полтавської області за відбуттям строку покарання;

05.12.2012 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186; ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

31.07.2013 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289; ч. 2 ст. 185 ; ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 71 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу від 05.12.2012 більш суворим по даному вироку, остаточно призначене покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

28.08.2013 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289; ч 2 ст. 185; ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднане покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 31.07.2013, остаточне покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. 04.10.2016 звільнений з Пятихатської ВК № 122 Дніпропетровської області за відбуттям строку покарання;

19.04.2017 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

14.12.2017 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185; ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

16.01.2018 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 190; ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; покарання не відбуте;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше була неодноразово засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ст. 289 КК України, знов вчинив злочин, передбачений ст. 289 ч. 2 КК України за наступних обставин.

В ході судового розгляду було встановлено, що 21.03.2017 приблизно о 23:30 годин ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку №6 по вул. Петра Калнишевського (раніше вул. Харитонова) в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу на ділянці місцевості, розташованій з тильного боку вказаного будинку, побачив залишений власником ОСОБА_6 без охорони мопед марки «Вайпер Актів», колір сфінкс, без реєстраційного номерного знаку, № рами НОМЕР_1 , та, реалізуючи раптово виниклий намір, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, діючи повторно, із корисливих мотивів, підійшов до вказаного транспортного засобу, де, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, та впевнившись у відсутності власника та ймовірних свідків-очевидців, завів його та без будь-якого дозволу власника такого мопеду розпочав рух на викраденому транспортному засобі з вул. Петра Калнишевського в сторону вул. Володимира Великого, де біля будинку №6 по вул. Володимира Великого на території Саксаганського району м. Кривого Рогу був зупинений працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 289 ч. 2 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю й пояснив, що за обставин, викладених у вироку вчинив кримінальне правопорушення, а саме, що з потерпілим ОСОБА_6 він раніше не був знайомий. 21 березня 2017 року приблизно о 02:00 ночі обвинувачений знаходився біля будинку №6 по вул. П. Калнишевського в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, коли повертався від свого знайомого, та біля комп`ютерного клубу побачив мопед «Вайпер» темного кольору, на якому він вирішив доїхати до дому своєї дівчини. Для цього ОСОБА_4 сів на вказаний мопед, завів його та поїхав в бік вул. Філатова в Саксаганському районі, де його затримали працівники патрульної поліції за поїздку без захисного шолому. В подальшому поліцейські дізнались про викрадення мопеду та викликали слідчого, який приїхав з потерпілим, якому в свою чергу був повернутий мопед. Обвинувачений у вчиненому щиро покаявся, осудивши свої дії та усвідомивши суспільну небезпечність вчиненого злочину.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням їм його фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують особу обвинуваченого, а також письмовими доказами в частині процесуальних витрат та речових доказів.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, а дії його відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, у зв`язку із чим, обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент вчинення ним інкримінованого йому злочинного діяння раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не має утриманців.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації злочину, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин.

До обставин, які пом`якшують покарання і встановлені у даній кримінальній справі, суд відносить щире каяття обвинуваченого.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Обговорюючи питання про міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також особу обвинуваченого і обставину, яка пом`якшує його покарання, наведену судом вище у вироку, у зв`язку з чим суд, враховуючи санкцію ч. 2 ст. 289 КК України, застосовуючи при складанні покарань принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, оскільки таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

Крім того згідно з пунктом 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, таке залучення експертів здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам з Державного бюджету України.

В силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках цього кримінального провадження було проведено експертне дослідження (автотоварознавча експертиза №18/12.2.-148 від 15.04.2017), на проведення якої були затрачені кошти з Державного бюджету України в розмірі 703,68 грн., що підтверджується довідкою експертної установи, тому такі процесуальні витрати підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 63, 66, ч. 4 ст. 70, ст. 72, ч. 2 ст. 289 КК України, ст. ст. 100, 122, 349, 369-376, 392, 395, 532-533 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого основного покарання, призначеного за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 190; ч. 4 ст. 70 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне основне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

Строк відбуття основного покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання, тобто з 22 березня 2017 року включно, зарахувавши у строк покарання час попереднього ув`язнення з моменту затримання до 20 листопада 2018 року включно на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII) з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_2 , виданий Інгулецьким РВ Криворізького МУ УМВС України у Дніпропетровській області 01 червня 2012 року), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у дохід Державного бюджету України процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 703 (сімсот три) грн. 68 коп.

Речовий доказ мопед марки «Вайпер Актів», колір сфінкс, без реєстраційного номерного знаку, № рами НОМЕР_1 , вилучений в ході огляду 22.03.2017, який був долучений до матеріалів кримінального провадження №0000512 в якості речового доказу на підставі постанови від 22.03.2017 та передано на відповідальне зберігання потерпілому повернути законному володільцеві, ОСОБА_6 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1