Справа № 520/4877/19
Провадження № 1-кс/520/3061/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі с/з ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, 06.03.2019 надійшла заява ОСОБА_5 про те, що у грудні 2018 року невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа належною ОСОБА_6 квартирою АДРЕСА_1 .

За вказаним фактом Одеською місцевою прокуратурою № 1 06.03.2018 внесено відомості, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000019 від 06.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

07.09.2019 проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

09.04.2013 між ОСОБА_6 та ТОВ «Ремстрой-Україна» в особі директора ОСОБА_7 було укладено договір № ЛВ/РС-18 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов вказаного договору, ТОВ «Ремстрой-Україна» в особі продавця буде здійснювати будівництво 2-го пускового комплексу в частині секції № 2 з другого по останній поверх та напівпідземного паркінгу 2-секційного багатоповерхового житлового будинку з офісними приміщеннями та напівпідземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з цим, зі змісту вказаного договору вбачається, що ОСОБА_6 купує майнові права на новозбудоване майно у вигляді квартири АДРЕСА_3 комерційною площею 127, 5 кв.м., розташовану на 8-му поверсі вищевказаного будинку, яке у подальшому буде використовуватись ОСОБА_6 як місце проживання.

У подальшому, ОСОБА_6 на розрахунковий рахунок ТОВ «Ремстрой-Україна» № НОМЕР_1 у період часу з 08.03.2013 по 13.03.2013 бли перераховані грошові кошти у розмірі 775 690, 88 гривень, що підтверджується долученими до матеріалів кримінального провадження копіями відповідних банківських квитанцій.

08.02.2019 між ТОВ «Ремстрой-Україна» в особі директора ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який діяв в інтересах ОСОБА_6 було укладено акт приймання-передачі до договору № ЛВ/РС-18 від 06.04.2013 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до вказаного акту, ТОВ «Ремстрой-Україна» передало, а ОСОБА_6 отримала у власність безумовне майнове право на об`єкт нерухомості у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

В якості додатку до вказаного акту, ОСОБА_6 отримало також наступні документи:

-копію декларації про готовність вказаного об`єкту нерухомості до експлуатації № ОД 00 від 22.01.2013;
-копію розпорядження Київської РДА ОМР № 98 від 25.02.2013 «Про присвоєння поштової адреси вказаному об`єкту нерухомості;
-копію довідки КП «Право» про резервування адреси нерухомого майна - квартири № 234 від 25.02.2013;
-копію сторінок із експлікації (журналу внутрішніх обмірів) з зазначенням площі новозбудованого майна, виготовлених з технічного паспорту;
28.12.2018, ОСОБА_6 на підставі вказаних документів, в ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації» отримала технічний паспорт № НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_1 .
При цьому, відповідно до вказаного технічного паспорту було встановлено, що забудовниками помилково було збільшено площу вказаної квартири до 128, 4 кв.м.
В рамках вказаного кримінального провадження було допитано в якості потерпілої ОСОБА_6 зі свідчень якої вбачається, що 19.02.2019 вона звернулась до «Агенція з державної реєстрації» Одеської області з метою здійснення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості, в чому їй на підставі рішення № 455932577 від 19.02.2019 про відмову у держаній реєстрації прав та їх обтяжень, на підставі ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктів 18 та 23 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Зі змісту вказаних статей вбачається, що державним реєстратором було відмовлено ОСОБА_6 у державній реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості у зв`язку з тим, що у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже зареєстроване право власності на вказану квартиру.
З допиту потерпілої ОСОБА_6 та інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вбачається, що 19.12.2018, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу у м. Києві ОСОБА_10 права власності на вказаний об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу від 23.01.2019, посвідчений та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій нею ж, зареєстровано за ОСОБА_11 , якому як і будь-яким іншими особам ОСОБА_6 майнові права не передавала.
Вказані відомості також підтверджуються свідченнями свідка ОСОБА_5 .
Вищевикладене свідчить, що посадові особи ТОВ «Ремстрой-Україна», незважаючи на укладення договору купівлі-продажу майнових прав з ОСОБА_6 , якою їм було передано грошові кошти у розмірі 775 690, 88 гривень в рахунок оплати майбутньої покупки квартири, взяті на себе зобов`язання за договором, здійснили відчуження вказаного об`єкту нерухомості на користь іншої особи.

07.03.2019 потерпілою ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов на 1 775 60, 88 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Так, щодо об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , існує сукупність достатніх підстав вважати, що він є доказом злочину, тобто містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також існують достатні підстави вважати, що вказаний об`єкт нерухомості може бути відчужений власниками чи перетворений, тому існує необхідність у його збереженні, з метою забезпечення в подальшому відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 170 КПК України також передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до вимог ст. 127 КПК України встановлено, що головний обов`язок держави полягає в утверджені і забезпечені прав і свобод людини, тому вся діяльність осіб, які ведуть кримінальне провадження, має бути спрямована на реальне забезпечення права і законних інтересів учасників цього провадження, і в першу чергу потерпілого, оскільки саме він зазнав суттєвого порушення його прав у результаті скоєння кримінального правопорушення.

Мета кримінального провадження полягає не лише в притягнені до відповідальності особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, ай в усуненні його наслідків, зокрема, пов`язаних з порушенням майнових прав громадян, підприємств, установ, що потерпіли від учинення кримінального правопорушення.

Слідчий просив суд розглянути клопотання за його відсутності, у зв`язку із зайнятістю у невідкладних (слідчих) розшукових діях. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити його.

Крім цього за клопотанням слідчого, слідчий суддя вважає за доцільне, розглянути вказане клопотання без повідомлення осіб власників майна, з метою забезпечення арешту майна, яке не було тимчасово вилучене на підставі положень ч. 2 ст. 172 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України накладання арешту на майно допускається з метою збереження речових доказів: відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченим п.1 ч.2 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, що зазначені в ст. 98 КПК України.
Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Таким чином, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, на підставі викладеного, беручи до уваги, що слідчим доведено те, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову, а тому враховуючи, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, є співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а конфіскація майна є прямо передбаченою КК України санкцією ч. 4 ст. 190 КК України, а тому є всі підстави для вжиття всіх необхідних, передбаченим діючим КПК заходам щодо її забезпечення у майбутньому, а також, те, що об`єкт нерухомості у вигляді квартири АДРЕСА_1 , є об`єктом кримінально протиправних дій, нажитих злочинним шляхом та може бути засобам для розкриття кримінального правопорушення і виявлення винних, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 98, 110, 131, 132, 170-173, 309, 369 372, 392 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_11 із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна та із забороною його використання будь-якими особами.

Ухвала слідчого судді негайно виконується слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна або відмова у ньому можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення згідно ст.309 КПК України.

Слідчий суддя| ОСОБА_1