Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2018 року у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на рішення заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 щодо вручення повідомлення про підозру від 15.05.2014 року ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000026 та зобов`язання уповноваженої особи Військової прокуратури Центрального регіону України виключити з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) відомості про оголошення ОСОБА_6 повідомлення про підозру відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що скарга захисника з огляду на її вимоги виходить за межі переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені відповідно до положень ч.1 ст.303 КПК України, що згідно з ч.4 ст.304 КПК України є підставою для відмови у відкритті провадження. І, враховуючи, що відомості до ЄРДР внесені 15.05.2014 року, положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України стосовно оскарження повідомлення про підозру також не застосовуються.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що згідно з ст.ст.278, 481 КПК України заступник Генерального прокурора України ОСОБА_7 наділений обов`язком здійснити письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , який є адвокатом, що має бути вчинено ________________________________________

Провадження № 11-сс/824/1994/2018
Категорія: ст.303 КПК України
Слідчий суддя: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1
в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Однак відповідна процесуальна дія у кримінальному провадженні № 0000025 щодо ОСОБА_6 здійснена не була, оскільки прокурор ОСОБА_7 підписав письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000026, до якого той не має відношення, і не вручив його у спосіб, передбачений законом. Так, 15.05.2014 року слідчим Дарницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері ОСОБА_9 , тобто неуповноваженою особою, була здійснена спроба вручити ОСОБА_6 повідомлення про підозру, від отримання якого його підзахисний відмовився, оскільки доручення права здійснити повідомлення про підозру адвокату іншій особі КПК України не передбачає. Розпису особи про отримання повідомлення про підозру в інший спосіб, зокрема, поштою, як це передбачено ч.1 ст.135, ч.1 ст.136 КПК України, також немає, а тому не було підстав для внесення до ЄРДР відомостей про повідомлення про підозру ОСОБА_6 та, відповідно, відомостей про набуття ним статусу підозрюваного, які вони мають бути виключені з ЄРДР

Таким чином, як вказує захисник, заступником Генерального прокурора України ОСОБА_7 порушено порядок і строки вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_6 , що надає право в порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.303 КПК України, оскаржити бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні певної процесуальної дії. А тому рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за його скаргою є незаконним та необґрунтованим.

Оскільки 13.06.2014 року постановою прокурора кримінальні провадження № 0000025, № 0000026 були об`єднані за № 0000025 і 14.08.2014 року постановою прокурора виділено матеріали щодо ОСОБА_6 в окреме провадження № 0000031, виключенню з ЄРДР підлягають відомості про оголошення підозри ОСОБА_6 у цьому провадженні.

Що стосується висновку слідчого судді в контексті положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України, то вони є помилковими, адже захисник оскаржує не повідомлення про підозру, а рішення щодо вручення підозри. До того ж, існує правова колізія між нормами, зокрема, п.4 § 2 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року і ст.5 КПК України щодо дії Кодексу в часі, яка є спеціальною. Отже, вказана правова колізія є порушенням принципу верховенства права, невід`ємною складовою якої є принцип правової визначеності та передбачуваності законодавства.

Крім того, захисник подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, пропуск якого мотивує тим, що ухвала була постановлена без виклику сторін і її копію він отримав поштою 03.12.2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи і її копія вручена захиснику 03.12.2018 року, що підтверджується даними про відстеження поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором на сайті ПАТ «Укрпошта». Апеляційна скарга подана 05.12.2018 року, тобто у встановлений законом строк, а тому строк її подання пропущено не було і необхідності його поновлювати немає.

З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2018 року захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав до Печерського районного суду м. Києва скаргу на рішення прокурора щодо вручення повідомлення про підозру, в якій просив скасувати рішення заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 щодо вручення повідомлення про підозру від 15.05.2014 року ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000026 та зобов`язати уповноважену особу Військової прокуратури Центрального регіону України вчинити дії з виключення з ЄРДР відомостей у кримінальному провадженні № 0000031 про оголошення ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.369 КК України.

Свої вимоги захисник обґрунтовував доводами, що викладені раніше, стверджуючи про те, що після часткового ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000031 стороні захисту стало відомо, що ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного у зв`язку з порушенням порядку і строків вручення письмового повідомлення про підозру.

Як встановив слідчий суддя, скарга не містить вимог про зобов`язання прокурора вчинити процесуальні дії, пов`язані з визначеним кримінальним процесуальним законом строком, у межах якого він зобов`язаний їх вчинити, а також про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що б свідчило про те, що захисник оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені відповідно до вимог ч.1 ст.303 КПК України.

Що ж стосується положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України, яким передбачено право на оскарження повідомлення слідчого, прокурора про підозру і який набув чинності 16.03.2018 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», то ці положення не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію змін згідно з п.7 § 1 розділу 4 Закону.

Висновки, викладені в ухвалі слідчого судді, є обґрунтованими.

Так, частиною 1 статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, предметом оскарження можуть бути бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення прокурора про зупинення досудового розслідування, про закриття кримінального провадження, про відмову у визнанні потерпілим, рішення, дії чи бездіяльність при застосуванні заходів безпеки, рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України, про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування, повідомлення прокурора про підозру.

Колегія суддів погоджується з тим, що захисник не оскаржує ні бездіяльність прокурора, яка полягає нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений кримінальним процесуальним законом строк, ні рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, які згідно з п.п.1, 7 ч.1 ст.303 КПК України можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

На користь цього висновку свідчить те, що у скарзі ОСОБА_5 зазначає про допущені процесуальні порушення під час вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_6 . При цьому просить скасувати рішення прокурора про вручення підозри, якого не існує, оскільки згідно з ч.3 ст.110 КПК України рішення прокурора приймається у формі постанови. Водночас, в апеляційній скарзі вказує, що оскаржує бездіяльність прокурора, яка може бути оскаржена згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України, що не узгоджується з вимогами його скарги, адже він не порушує питання про зобов`язання прокурора вчинити певні дії.

Що ж стосується вимоги зобов`язати уповноважену особу Військової прокуратури Центрального регіону України вчинити дії з виключення з ЄРДР відповідних відомостей, то вона явно виходить за межі повноважень слідчого судді під час здійснення судового контролю в ході досудового розслідування.

Повідомлення про підозру також не є предметом оскарження, на чому захисник наголошує в апеляційній скарзі, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її розгляду в межах доводів про наявність правової колізії.

Також колегія суддів зауважує, що хоча в апеляційній скарзі захисник і стверджує про те, що ОСОБА_6 не набув процесуального статусу підозрюваного, це суперечить його діям з подання скарги слідчому судді та апеляційної скарги, вчиняючи які він користується правами захисника підозрюваного.

Згідно з ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Тому рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_5 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, і підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на рішення заступника Генерального прокурора України ОСОБА_7 щодо вручення повідомлення про підозру від 15 травня 2014 року ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000026 та зобов`язання уповноваженої особи Військової прокуратури Центрального регіону України виключити з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про оголошення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3