"19" березня 2019 р.
Справа №150/113/19
Провадження по справі №1-кп/150/20/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у залі судових засідань у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000114 від 03.07.2015 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, має на утриманні малолітнього сина, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2015 року близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Чернівецького відділення Вінницької філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що за адресою: вул. Святомиколаївська, 170 в смт. Чернівці Вінницької області, помітив на столику мобільний телефон в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_5 .

У подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не стежить, шляхом вільного доступу, викрав із столика мобільний телефон марки «Samsung» серії «Galaxy Star Plus», моделі «GTS7262»вартість якого відповідно до висновку експерта №1285-1286/19-21 від 11 лютого 2019 року станом на день вчинення злочину становить 771,57 грн., після чого з місця події зник, викрадене привласнив, чим заподіяв матеріального збитку ОСОБА_5 на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що дійсно 30 червня 2015 року в обідній час доби, перебуваючи в приміщенні Чернівецького відділення Вінницької філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснив крадіжку мобільного телефону, який знаходився на столику. В скоєному розкаявся та просив суд його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 подала до суду заяву, відповідно до якої просила суд провести судовий розгляд та судові дебати у її відсутність, посилаючись на те, що не має можливості за сімейними обставинами брати участь в судовому засіданні. Зазначила, що претензій майнового та немайнового характеру до обвинуваченого не має, просила обвинуваченого суворо не карати. Крім того, не заперечила проти розгляду кримінального провадження у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, зауваживши, що їй зрозумілі зміст обставин кримінального провадження, а також те, що вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, враховуючи думку учасників судового процесу, переконавшись у правильному розумінні змісту обставин кримінального правопорушення, у тому, що їхня позиція є добровільною, роз`яснивши, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням характеризуючи даних обвинуваченого.
На підставі наведеного, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Також суд бере до уваги обставини, викладені в досудовій доповіді відносно особи обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідно до ст. 66 КК України є активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Беручи до уваги вище наведене та дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання, яке підтримано обвинуваченим про застосування відносно ОСОБА_4 . Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши від відбування покарання.
При вирішенні заявленого клопотання суд враховує думку учасників удового процесу, які не заперечують проти його задоволення, а також судом враховується наступне.
Відповідно до пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав та, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія Закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.
Рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуадбно після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання (ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).
Статтею 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за наявності доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
У ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» є малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується наданою суду копією свідоцтва про народження дитини.
Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», у відповідності до положень статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості, з наслідками застосування амністії обвинувачений ОСОБА_4 ознайомлений.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році», передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія відносно нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України "Про амністію у 2016 році", а тому він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.
Згідно вимог статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні виплати на залучення експерта.
Враховуючи, що в кримінальному провадженні проводилась судово-товарознавча експертиза, вартість проведення якої складає 429,00 грн., ці кошти підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст.368, 371, 373-376, 395 КПК України, Законом України "Про амністію у 2016 році", Законом України "Про застосування амністії в Україні", суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи, вартість проведення якої становить 429,00 (чотириста двадцять дев`ять) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Чернівецький районний суд Вінницької області.

СУДДЯ ОСОБА_7