ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/7996/18 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/100/18 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003128 від 27 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий у кримінальному провадженні № 0003128 від 27.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на гральні автомати у кількості 17 шт.; відео рекордер Digital Video Recorder «Hikvision DS-7116 HQHI-F1/N»; дві зв`язки з ключами від ігрових автоматів; три таблиці з текстом «Апарат зарезервирован» з малюнком гральних карт та фішок; вісімнадцять гральних автоматів; грошові кошти в сумі 27526,00 гривень та на виявлену ігрову рулетку, із забороною розпоряджатися та користуватися вищевказаним майном.
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що 26 вересня 2018 року до чергової частини Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_9 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , функціонує незаконний заклад грального бізнесу, у якому надається доступ до азартних ігор на гральних автоматах, в якому його незаконно утримують працівники закладу.

У зв`язку з тим, що обставини, викладені в повідомленні, містять в собі ознаки вчинення кримінального правопорушення, а саме - зайняття гральним бізнесом, 27.09.2018 слідчим відділом Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0003128 за попередньою правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Під час приїзду слідчо-оперативної групи на місце події за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що у нежитловому приміщенні, за вказаною адресою, розташовані гральні автомати.

На момент прибуття слідчо-оперативної групи, на місці подій був присутній заявник - ОСОБА_9 , який пояснив, що 26 вересня 2018 року він зайшов до приміщення, розташованого збоку від будинку АДРЕСА_1 , де почав грати у ігрові автомати. Через деякий час працівники закладу закрили вхідні двері та почали вимикати ігрові автомати. Через замкнуті двері він не зміг покинути приміщення закладу, у зв`язку з чим звернувся до поліції.

У зв`язку з вищевикладеним, а також невідкладністю та необхідністю якнайшвидшого виявлення та фіксації слідів та відомостей, про обставини вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, з метою недопущення їх подальшого знищення або приховання, а також з метою врятування життя заявника ОСОБА_9 , 26 вересня 2018 року слідчим Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 проведено обшук нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому були виявлені та вилучені речі, пов`язані із зайняттям гральним бізнесом, забороненим чинним законодавством на території України, а саме: відео рекордер Digital Video Recorder «Hikvision DS-7116 HQHI-F1/N», дві зв`язки з ключами від ігрових автоматів, три таблиці з текстом «Апарат зарезервирован» з малюнком гральних карт та фішок, вісімнадцять гральних автоматів, а при огляді речей ОСОБА_7 виявлено грошові кошти в сумі 27526,00 грн. Зазначені речі вилучені до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області. Крім того, в приміщені було виявлено ігрову рулетку, яку не було вилучено через великі габарити.

Під час проведення першочергових слідчих дій, встановити власника майна, яке було вилучено не представилося можливим, слідством було лише встановлено зі слів адвоката ОСОБА_8 , що володільцем приміщення на теперішній час є ОСОБА_7 .

Відшукані та вилучені в ході обшуків предмети, речі та документи, відповідають вимогам ст.98 КПК України, у зв`язку із чим слідчим винесена постанова про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003128 та вказане майно, передане на зберіганні до камери зберігання речових доказів Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Посилаючись на те, що все вищеперераховане майно, яке було вилучене під час проведення обшуку у незаконному закладі грального бізнесу, відповідно до ст. 84 КПК України має значення речових доказів в даному кримінальному провадженні та необхідне для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, оскільки зазначене майно, відповідає п.п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, а також для збереження вищевказаного майна, яке є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на вказане майно, і вказане клопотання слідчим суддею було задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчий суддя не вказує конкретні підстави того, що вказане майно може бути приховане, втрачене чи знищено, на час розгляду клопотання слідчим не надані докази наявності ознак кримінального правопорушення.

Крім того, обшук був проведений в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України без ухвали слідчого судді. На момент розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно ним не було надано в судовому засіданні ухвали суду про проведення обшуку. Ігрові автомати, на які був накладений арешт на час проведення обшуку не працювали та гра на них співробітниками поліції не була зафіксована, тому вони не можуть бути доказами по кримінальному провадженню.

Грошові кошти, на які накладений арешт потрібні ОСОБА_7 для проживання та розпорядження.

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 та її представник до судового засідання апеляційного суду не прибули, із заявами про відкладення розгляду апеляційної скарги не звернулись, з огляду на що з урахуванням положень ст. 405 КПК України їх неявка розгляду провадження не перешкоджає.

Заслухавши доповідача по справі, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що все тимчасово вилучене майно є речовими доказами в даному провадженні, а слідчий мав право на проведення обшуку до постановлення ухвали слідчим суддею, оскільки метою проникнення до приміщення було врятування життя заявника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен був враховувати наступне: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчим суддею ці положення закону враховані при розгляді клопотання.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з клопотанням про накладення арешту на майно, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення збереження речових доказів.

У вищевказаному клопотанні слідчого, відповідно до вимог ст. 171 КПК України, зазначені: підстава і мета, відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, вид майна, що належить арештувати, до клопотання додані документи та інші матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів провадження, у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що виявлене та вилучене майно, має ознаки пристроїв, пристосувань та предметів, пов`язаних з гральним бізнесом з огляду на фабулу кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР.

Вимагаючи скасувати ухвалу слідчого судді, апелянт посилався на те, що обшук був проведений в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України без ухвали слідчого судді.

Розглядаючи зазначені заперечення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України у разі коли обшук було здійснено до постановлення ухвали слідчого судді прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

З матеріалів провадження вбачається, що обшук за адресою: АДРЕСА_1 було проведено 27.09.2018 року в порядку ст. 233 КПК України, слідчий в той же день звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, що підпадає під критерій "невідкладно". А тому доводи скарги в цій частині є необґрунтованими.

Грошові кошти у ОСОБА_7 були вилучені в цьому же приміщенні, при цьому з її ж сумці вилучені 22 ключа від ігрових автоматів. Зауважень згідно протоколу ОСОБА_7 та її захисник не зазначили, будь-яких відомостей, які підтверджують легальне походження цих грошей ні в матеріалах кримінального провадження, ні в апеляційній скарзі не вказано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003128 від 27 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 320/7996/18