ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/293/19 Справа № 191/5437/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001819, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_6 ,

захисника (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені фактичні обставини.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у звязку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо неї закрито.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишено без розгляду.

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 03 жовтня 2016 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання у дворі за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті сварки зі своєю сусідкою ОСОБА_9 , маючи раптово виниклий умисел, спрямований на заподіяння їй тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, тримаючи в руках сапку з металевою ріжучою частиною, перехилившись через паркан, який розмежовує її двір та двір ОСОБА_9 , умисно нанесла потерпілій один удар навідмаш загостреною стороною металевої ріжучої частини сапки в праву вилично-скроневу область обличчя. В результаті ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Задовольняючи клопотання ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження щодо неї, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який було вчинено 03 жовтня 2016 року, ухвалою суду від 18 жовтня 2017 року обвинувачену ОСОБА_6 було оголошено у розшук, який було припинено 07 листопада 2017 року, тобто час перебування обвинуваченої у розшуку складає 20 днів, строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України на даний час сплинув, нових злочинів не вчиняла, з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості минуло два роки, клопотання про закриття кримінальної справи було заявлено безпосередньо самою обвинуваченою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Зазначив, що відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні цього питання суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину та особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави звільнення від кримінальної відповідальності передбачені нормами КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення. На його думку цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався та при вирішенні питання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням строків давності, не виконав вимоги ст. 368 КПК України. Зокрема, під час судового розгляду суд мав перевірити: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші вимоги, передбачені цією статтею.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, частково, ухвалу суду щодо ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження просив скасувати.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах ст. 404 КПК України та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема, два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а згідно ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
При цьому, відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченою пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як убачається з матеріалів провадження, дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Судом встановлено, що діяння, в якому обвинувачувалася ОСОБА_6 , дійсно мало місце 03 жовтня 2016 року та воно містило склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, який віднесений відповідно до ст. 12 КК України до категорії невеликої тяжкості.

На час постановлення судом ухвали (28 жовтня 2018 року) минуло більше 2 років, тобто закінчились строки давності, тому на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_6 підлягала звільненню від кримінальної відповідальності.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 інших злочинів не вчиняла, ухвалою суду від 18 жовтня 2017 року обвинувачену ОСОБА_6 було оголошено у розшук, який було припинено 07 листопада 2017 року, тобто час перебування обвинуваченої у розшуку складає 20 днів, строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України на даний час сплинув.

Доводи прокурора про необхідність при вирішенні питання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у звязку із закінченням строків давності судом першої інстанції виконання вимог ст. 368 КПК України, то вони є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як вбачається з журналу судового засідання ОСОБА_6 заявила клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності.

За таких обставин кримінальна справа щодо ОСОБА_6 підлягає закриттю, а вона звільненню від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що не має підстав для скасування ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року, якою обвинувачену ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4