Дата документу 22.01.2019 Справа № 317/2155/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/527/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/2155/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.82 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2018 року, якою
відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ухвали, засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 , має 3 стягнення, 2 з яких не погашені та не зняті, має лише 1 заохочення, характеризується негативно. Тому, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 , своєю поведінкою і ставленням до праці не доводить, що став на шлях виправлення, що згідно закону виключає можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому клопотання є передчасним і необґрунтованим.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджується з рішення суду та вважає, що він став на шлях виправлення, на даний час не працевлаштований, оскільки цех в якому він працював закрили, також зазначає, що він не є злісним порушником режиму. Просить застосувати до нього положення ст.82 КК України і замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який вважав, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а апеляційну скарга засудженого, такою, що не підлягає задоволенню; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги ; суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого (засудженого).

Не розглядаючи доводи засудженого щодо суті його вимог, які були зазначені в клопотанні поданому до суду першої інстанції і в апеляційній скарзі (заміна невідбутої частини покарання більш м`яким) колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Зі змісту ст.370 КПК України вбачається, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Судове рішення є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права.

На думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції за результатами розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 , вказаним вимогам закону не відповідає.

Забезпечення права на захист є базовою засадою кримінального провадження (ст.9, 20 КПК України). Вказана засада (принцип) також закріплена у ст.129 Конституції України та ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Під час апеляційного перегляду вказаного провадження встановлено, що засудженому для здійснення захисту було призначено адвоката ОСОБА_8 . Разом з тим, в судовому засіданні під час розгляду клопотання, вищезгаданий адвокат фактично підтримав доводи прокурора, заперечував проти задоволення клопотання засудженого і висловлював позицію протилежну від позиції його підзахисного, тобто не виконував покладені на нього процесуальним законом обов`язки, при цьому від їх виконання не відмовлявся в порядку ч.4 ст.47 КПК України.

Суд першої інстанції встановивши цей факт, залишив його без належної уваги, не давши можливість засудженому реалізувати право передбачене ст.54 КПК України (відмова або заміна захисника), тим самим допустив порушення права останнього на захист.

Формальна присутність адвоката в процесі і не здійснення ним обов`язків захисника, колегією суддів розцінюється, як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, суд порушив вимоги ч.6 ст.22 КПК України щодо збереження об`єктивності та неупередженості, створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що на підставі ст.ст.409, 412, 415 КПК України оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду необхідно врахувати викладене в даній ухвалі та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення із обов`язковим забезпеченням права захудженого на захист.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2018 рокустосовно засудженого ОСОБА_7 , скасувати.
Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали провадження направити до Запорізького районного суду Запорізької області
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4