Справа № 199/9899/18
УХВАЛА

05.03.2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого, про накладення арешту на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:
05 березня 2019 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з відповідним прокурором про накладення арешту на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовується тим, що 15.03.2018 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу - ОСОБА_4 (свідоцтво № 8660). при виконанні функцій державного реєстратора, відповідно до Закону України "Про реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, шляхом відкриття Розділу в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, вчинено дії з державної реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомого майна, яке розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Чернівецька 45. на підставі рішення виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 598/1 від 17.10.1990 року, за громадянином , який був допитаний в якості свідка (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 06 березня 2001 року Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області).

Відповідно інформації з Архівного управління Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів, засідання виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 17 жовтня 1990 року, не відбулося, у зв`язку з чим, будь-яких рішень вищезазначеного виконавчого комітету від 17 жовтня 1990 року, не існує.

Крім того, на виконання запиту процесуального керівника у кримінальному провадженні, надано засвідчену, належним чином, копію рішення виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська за № 598/1 «Об изменении наименования производственного кооператива Призвание по бытовому обслуживанию населения», яке не має жодного відношення до підстав виникнення права приватної власності на об`єкти нерухомого майна.

Вищезазначене свідчить про використання невстановленою особою підробленого документу з метою отримання права на об`єкт нерухомого майна, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Чернівецька 45, а також про наявність в діях невстановленої особи ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування було проведено допит із свідком, який пояснив, що у березні 2018 року він познайомився з чоловіком, віком, приблизно 45 років, через свою цивільну дружину ОСОБА_5 , який представився як ОСОБА_6 з прізвиськом ОСОБА_7 , в ході розмови з яким, останній запропонував йому заробити гроші шляхом підписання певних документів купівлі-продажу. Метою підписання даних документів було те, що він повинен був продати нерухоме майно іншій особі, яка була допитана в якості свідка, яке саме, йому не відомо, на що він погодився та ОСОБА_6 попрохав його приїхати до нотаріуса з метою підписання документів. Особа пояснила, що йому до цих пір не відомо, яке він майно передав іншій особі, та з впевненістю каже, що дане нерухоме майно йому ніколи не належало.

У подальшому, а саме 26.03.2018 приватним нотаріусом ОСОБА_4 проведено реєстраційні дії з посвідченням права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна іншої особи, яка була допитана в якості свідка на підставі двох договорів купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно державним реєстратором за номером 40326663 від 27.03.2018 11:30:03 зареєстровано договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку №107 від 26.03.2018 та договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку № 108 від 26.03.2018, як підстава виникнення права приватної власності іншої особи, яка була допитана в якості свідка.

Так, під час досудового розслідування був допитаний інший свідок, який пояснив, що дії з укладання договорів купівлі продажу 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно виконувались ним безпосередньо, на прохання чоловіка на ім`я ОСОБА_6 прізвисько « ОСОБА_7 », який на протязі двох років періодично відвозив свідка до офісу нотаріуса, що розташований у підвальному приміщенні в центрі міста, де останнім підписувалась документація, зміст якої свідкові не відомий. За вказану послугу свідок отримував грошову винагороду. Підписання документів у нотаріуса, як правило, відбувалось у присутності другої людини. Після підписання документів свідкові та його знайомому, надані грошові кошти чоловіком на ім`я ОСОБА_6 прізвисько « ОСОБА_7 ».

Разом з тим вказаним свідком надані покази щодо земельної ділянки для обслуговування вказаного домоволодіння, за якими у жодних документах, які стосуються набуття право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а саме у клопотанні до міського голови про передання йому, безоплатно у власність, земельної ділянки; у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших документах, з якими було його ознайомлено під час допиту, свій підпис він не ставив, бачив їх вперше, та про що йдеться в даних документах, він не знає.

Згідно інформації з Державного земельного кадастру встановлено, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . під кадастровим номером :01:042:0034. первісно була зареєстрована за іншою особою, яка була допитана в якості свідка.

У подальшому 14.12.2018 приватним нотаріусом ОСОБА_4 виконані реєстраційні дії з посвідчення правочину купівлі - продажу земельної ділянки за вказаним кадастровим номером з реєстрацією права приватної власності за ОСОБА_8 ( рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44611285 від 14.12.2018 11:19:44), яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником земельної ділянки під кадастровим номером :01:042:0034 на дату складення клопотання.

Враховуючи той факт, що право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:042:0034, площею 0,0205 по АДРЕСА_1 набуто на підставі підробних документів, сама земельна ділянка є предметом вчинення кримінального правопорушення, а також має суттєве значення у даному кримінальному провадженні, з метою запобігання будь-якими особами та будь-яким способом її подальшому перепродажу добросовісному покупцю, відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, слідчим заявлено клопотання про накладення арешту на земельну ділянку.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, на задоволенні клопотання наполягав.

З метою забезпечення арешту майна, суд розглядає вказане клопотання, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, тобто без повідомлення власника майна.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Доказів того, що нерухоме майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом з огляду на вищенаведені вимоги КПК України суду не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати,зокрема:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Слідчим суддею не встановлено доведеність наявності правової підстави для арешту зазначеного майна, що регламентуються ч. 2 п.2 ст. 170 КПК, з огляду на надані до клопотання документи, у зв`язку із чим відмовляє в заявленому клопотанні.
Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України
У Х В А Л И В:
У клопотання слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1