Номер провадження: 11-сс/813/293/19
Номер справи місцевого суду: 523/2109/19 1-кс/523/763/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2019 р., якою відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із вищою освітою, працюючого по найму, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000479 від 07.02.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України було задоволено клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08.04.2019 року із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 гривень з покладенням у разі внесення застави на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання винуватим та той факт, що підозрюваний не працевлаштований та не має постійного місця проживання в м. Одесі, на теперішній час більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурорзазначив, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною, оскільки слідчим суддею було залишено поза увагою те, що підозрюваний вчинив злочин із застосуванням насильства відносно потерпілого, що спричинило останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості; завдання тілесних ушкоджень було заздалегідь сплановано підозрюваним та іншими особами, стосовно яких судом було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави; у разі незастосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави останній може фізично або психологічно впливати на потерпілого, оскільки йому знайоме місце проживання останнього.
Посилаючись на вищевикладене, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 діб без визначення розміру застави.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 07.02.2019 року було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 45-49), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме в тому, що 07.02.2019 р., в нічний час вступивши в попередню змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 біля під`їзду №8 будинку №108 по вул. Семена Палія в м. Одесі здійснили напад на громадянина ОСОБА_14 , завдали йому удари в різні частини тіла та відкрито викрали належне йому майно, а саме: шкіряний джгут з вставкою із золота у вигляді замку з написом «BARAKA», вартістю 6400 гривень; грошові кошти у розмірі 35000 гривень; гаманець (зажим для грошей), шкіряний, вартістю 1500 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2500 гривень; мобільний телефон марки «iPhone-Х», вартістю 26880 гривень, в якому знаходилася сім-карта оператора Київстар, на рахунку якої знаходилися грошові кошти в розмірі 2500 гривень. Після чого, з викраденим майном, місце вчинення кримінального правопорушення покинули, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не є предметом оскарження та повністю підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом обшуку автомобіля (а.с. 19-23); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 (а.с. 11-15); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого (а.с. 17-18) та іншими матеріалами в їх сукупності.

Колегія суддів вважає доводи прокурора про безпідставне визначення слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_8 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу необґрунтованими з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали (а.с. 62), та з якими погоджується апеляційний суд, існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний:

- може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі строком від 4 до 6 років; не працевлаштований та місця постійного проживання в м. Одесі не має, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків;
- може здійснити незаконний вплив на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки особа потерпілого та його місце проживання підозрюваному відомі;
- може знищити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки всі предмети злочину, викрадені у потерпілого на теперішній момент виявлені та вилучені не були.
Водночас, колегія суддів наголошує на тому, що підозрюваний ОСОБА_8 , відповідно до наданих захисником доказів: має постійне місце проживання та реєстрації, за яким позитивно характеризується; має вищу освіту, за місцем навчання характеризувався позитивно, професійно займається спортом та неодноразово займав призові місця.
Окрім того, в судовому засіданні апеляційного суду стало відомо, що батько підозрюваного вже сплатив визначену ухвалою слідчого судді суму застави, та на теперішній час ОСОБА_8 знаходиться на волі, з`являється за всіма викликами суду та умови застосованого відносно нього альтернативного запобіжного заходу у виді застави не порушує.
Зазначені обставини, на додаток до обґрунтованості підозри, вагомості наявних доказів вчинення підозрюваним злочину, тяжкості покарання, що загрожує останньому у разі визнання винуватим, на переконання апеляційного суду, свідчать про можливість застосування на даному етапі відносно ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді визначення розміру застави для забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання зазначеним вище ризикам, про що обґрунтовано зазначив в своїй ухвалі слідчий суддя.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Як вбачається із матеріалів провадження, зокрема, із повідомлення про підозру ОСОБА_8 (а.с. 45-49), останній підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Твердження прокурора про можливу перекваліфікацію підозри ОСОБА_8 та іншим підозрюваним на ч. 2 ст. 187 КК України, апеляційний суд вважає передчасними, оскільки на теперішній час, відсутні докази (висновок СМЕ) про отримання потерпілим ОСОБА_14 тілесних ушкоджень відповідного ступеню тяжкості.
Таким чином, не визначення розміру застави в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 щодо злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, є правом, а не обов`язком слідчого судді, яким він, на переконання колегії суддів, враховуючи всі наведені вище обставини, скористався у повній відповідності до вищевказаних вимог кримінального процесуального закону, тому доводи прокурора в цій частині є безпідставними.

Так, визначаючи підозрюваному заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 153 680 грн., слідчий суддя достатньою мірою врахував обставини вчинення злочину, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винуватим, наявні в зазначеному провадженні ризики, передбачені ст. 177 КПК України та характеристику особи підозрюваного.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не має, а ухвала слідчого судді про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2019 р., якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.04.2019 року із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 гривень з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4