КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

19 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0002888 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, раніше судимого: - вироком Оболонського районного суду м. Києва від 10.09.2007 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; - вироком Оболонського районного суду м. Києва від 12.05.2011 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 71 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 02.02.2015 року у зв`язку із відбуттям строку покарання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187, ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 307 КК України та засуджено до покарання:

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, крім житла;

- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, крім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України суд призначив ОСОБА_5 остаточне покарання, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, крім житла.

Також судом задоволені цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 6 696 гривень 32 копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 2000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а на користь ОСОБА_9 8 724 гривні в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_5 у невстановлений час, день та місці у невстановленої особи незаконно з метою збуту придбав особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований та почав незаконно зберігати за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .

У подальшому 12.06.2015 року близько 12 годин, ОСОБА_10 , який діяв на підставі ст. 5 Закону «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, прекурсорів та зловживанню ними», домовився з ОСОБА_5 про придбання в останнього особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого.

Реалізуючи умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, того ж дня близько 14 години, ОСОБА_5 в будинку № 48 на вулиці Північній у м. Києві незаконно збув ОСОБА_10 , який діяв на підставі ст. 5 Закону «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, прекурсорів та зловживанню ними», особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою 0,037 г, який до цього придбав та зберігав за місцем свого проживання з метою збуту.

Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений час, день та місці у невстановленої особи повторно незаконно з метою збуту придбав особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований та почав повторно незаконно зберігати за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .

У подальшому 14.07.2015 близько 11 години ОСОБА_10 , який діяв на підставі ст. 5 Закону «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, прекурсорів та зловживанню ними», домовився з ОСОБА_5 про придбання в останнього особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого.

Реалізуючи умисел, направлений на повторний незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, того ж дня близько 13 години 15 хвилин, ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_2 повторно незаконно збув ОСОБА_10 який діяв на підставі ст. 5 Закону «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, прекурсорів та зловживанню ними», особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою 0,12 г, який до цього повторно придбав та зберігав за місцем свого проживання з метою збуту.

Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений час, день та місці у невстановленої особи повторно незаконно з метою збуту придбав особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований та почав повторно незаконно зберігати за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .
У подальшому 21.07.2015 року близько 11 години ОСОБА_10 , який діяв на підставі ст. 5 Закону «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, прекурсорів та зловживанню ними», домовився з ОСОБА_5 про придбання в останнього особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого.

Реалізуючи умисел, направлений на повторний, незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, того ж дня, близько 13 години, ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_2 повторно незаконно збув ОСОБА_10 який діяв на підставі ст. 5 Закону «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, прекурсорів та зловживанню ними», особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою 0,09 г, який до цього повторно придбав та зберігав за місцем свого проживання з метою збуту.

Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений час, день та місці у невстановленої особи повторно незаконно з метою збуту придбав особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований у великих розмірах та почав повторно незаконно зберігати за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .

21.07.2015 о 14 годині в ході проведення обшуку за вказаною вище адресою були вилучені дві скляні пляшки із особливо небезпечною наркотичною речовиною опієм ацетильованим, поліетиленовий крафт пакет із фрагментами вати із нашаруванням опію ацетильованого, загальною вагою 3,25 г, який ОСОБА_5 повторно придбав та зберігав з метою збуту, та гроші отримані останнім за незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

Крім того, 24.03.2017 року, близько 16 години 25 хвилин, ОСОБА_5 , який мав непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення розбою, біля будинку №12, по вул. Озерна у м. Києві побачив раніше незнайому йому жінку ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 зайшов разом із ОСОБА_8 до ліфту під`їзду № 1, будинку № 12, по вул. Озерній у м. Києві. Після чого, коли ліфт почав рухатися, ОСОБА_5 натиснув кнопку «стоп», дістав своєю правою рукою з правої кишені курточки, у яку був одягнений, предмет схожий на ніж, та почав вимагати у ОСОБА_11 передати йому мобільний телефон. Остання, усвідомлюючи погрозу ОСОБА_5 як небезпечну для свого життя та здоров`я, виконала вимогу обвинуваченого та передала йому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J7» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , загальною вартістю 6 529 грн. 00 коп., у якому була картка мобільного оператора НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, та карта пам`яті microSD Kingston 16 GB, вартістю 167 грн. 31 коп.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_5 втік з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 спричинив майнову шкоду потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 6 696 грн. 32 коп.

25.03.2017 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_5 проходив біля будинку № 18-А, по пр-ту Оболонському у м. Києві, де побачив раніше не знайому йому потерпілу ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, особою яка раніше вчинила розбій, ОСОБА_5 зайшов разом із ОСОБА_9 до ліфту під`їзду № 1, будинку № 18-А, по пр-ту Оболонському у м. Києві, після початку руху ліфту зупинив його натисканням на кнопку, дістав своєю правою рукою з правої кишені курточки, у яку був одягнений, предмет, схожий на ніж, та почав вимагати у ОСОБА_9 передати йому мобільний телефон та гаманець. ОСОБА_9 , усвідомлюючи погрозу ОСОБА_5 як реальну та небезпечну для свого життя та здоров`я, виконала вимогу останнього й передала йому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S5» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 , загальною вартістю 6935 грн. 06 коп., у якому була картка мобільного оператора НОМЕР_4 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, шкіряний гаманець чорного кольору загальною вартістю 500 гривень, у якому знаходилися грошові кошти у сумі 50 гривень. У цей час ОСОБА_5 побачив у сумці потерпілої електронну книжку марки «Pocket book Touch Black» у чохлі чорного кольору, загальною вартістю 1239 гривень 00 коп., якою самовільно заволодів.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, особою яка раніше вчинила розбій, ОСОБА_5 втік з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 спричинив майнову шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 8 724 грн. 06 коп.

29.03.2017 року, близько 22 години 20 хвилин Очеретяний проходив біля будинку № 12-Б, по вул. Героїв Дніпра у м. Києві, де побачив раніше не знайому йому потерпілому ОСОБА_12 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, особою яка раніше вчинила розбій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 зайшов із ОСОБА_12 до ліфту під`їзду № 1, будинку АДРЕСА_3 після початку руху ліфта ОСОБА_5 зупинив його натисканням на кнопку, дістав своєю правою рукою з правої кишені курточки, у яку був одягнений, предмет, схожий на ніж, і почав вимагати у ОСОБА_12 передати йому мобільний телефон. ОСОБА_12 усвідомлюючи погрозу ОСОБА_5 як небезпечну для свого життя та здоров`я, сприймаючи її як реальну, виконала вимогу останнього та передала йому мобільний телефон марки «Samsung J5» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_5 , загальною вартістю 5499 гривень 00 копійок, у якому була картка мобільного оператора НОМЕР_6 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, особою яка раніше вчинила розбій ОСОБА_5 втік з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 спричинив майнову шкоду потерпілій ОСОБА_12 на загальну суму 5499 грн. 00 коп.

01.04.2017 року, близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_5 проходив біля будинку № 38-А, по просп. Оболонському у м. Києві де побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_13 . У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, особою яка раніше вчинила розбій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 зайшов разом із ОСОБА_13 до ліфту під`їзду № 1, будинку № 38-А, по просп. Оболонському у м. Києві, зупинив рух ліфта натисканням кнопки, дістав своєю правою рукою з правої кишені курточки, у яку був одягнений, предмет, схожий на ніж, і почав вимагати у ОСОБА_13 передати йому мобільний телефон. Потерпіла усвідомлюючи погрозу ОСОБА_5 як небезпечну для свого життя та здоров`я, сприймаючи їх як реальну, виконала вимогу останнього та передала йому мобільний телефон марки «A8 MAX gold Blackview» у корпусі золотистого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 , загальною вартістю 2499 гривень, у якому була картка мобільного оператора НОМЕР_9 , яка також матеріальної цінності для потерпілої не представляє.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, особою яка раніше вчинила розбій, ОСОБА_5 втік з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 спричинив майнову шкоду потерпілій ОСОБА_13 на загальну суму 2499 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначеного покарання та винести ухвалу про його пом`якшення, призначивши ОСОБА_5 покарання:

- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, крім житла;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, крім житла.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, крім житла.

Зарахувати ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення по день винесення рішення Апеляційним судом м. Києва з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення злочинів, викладених в обвинувальному вироку Оболонського районного суду м. Києва від 13.07.2018 року, посилається на те, що даний вирок є занадто суворим, а тому таким, що підлягає зміні, виходячи з наступних обставин.
Зокрема, як вважає апелянт, приймаючи до уваги відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, його посередню характеристику за місцем проживання, наявність тяжких захворювань та дитини 2017 року народження, суд першої інстанції, з урахуванням вищевказаних характеристик та обставин, мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_5 , менш суворе покарання в межах санкції статей, за якими його було визнано винним.

На думку захисника, попри зазначені ним у скарзі обставини, та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, і наявності обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 достатньо суворе покарання, хоча і в межах санкції ст. 307 та ст. 187 КК України.

Також захисник вважає, що судом першої інстанції не вірно було застосовано закон про кримінальну відповідальність, а саме Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення».

При цьому, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, висловлені в постановах ВС від 13.03.2018 року у справі № 440/853/17 та від 29.03.2018 № 552/1164/17, апелянт зазначає, що у випадку, коли станом на 20.06.2017 року особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, яким погіршуватиметься становище особи.
З урахуванням наведеного захисник просить здійснити зарахування попереднього увязнення ОСОБА_5 по день винесення рішення апеляційним судом з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останньої та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження; проаналізувавши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає задоволенню лише частково, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбою), як особо, яка раніше вчинила розбій, а також у повторному незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту та повторному збуті небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 2 ст. 307 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , так само як і самим обвинуваченим ОСОБА_5 , не оспорюються фактичні обставини вчинених останнім дій та їх правова кваліфікація, а також доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, колегія суддів не вбачає підстав для перегляду судового рішення поза межами поданої скарги, тим більше, що вирок суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 та ч. 2 ст. 307 КК України.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які законодавцем віднесені до тяжких злочинів та особу винного.

Обставин, що, згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено, так само як і не виявлено обставин, що помякшують покарання.

При цьому, як прямо зазначено у вироку, на переконання суду, визнання вини обвинуваченим, про що останній повідомив наприкінці судового розгляду, не свідчить про його усвідомлення своїх протиправних дій та їх негативних наслідків, не супроводжується бажанням виправити ситуацію та відшкодувати шкоду завдану потерпілим, а відтак щире каяття, як обставина, що помякшує покарання, про яке було заявлено стороною захисту, у даному випадку відсутнє.
Також, при обранні обвинуваченому міри покарання суд врахував його вік, ставлення до вчинених правопорушень, матеріали, що його характеризують, а саме відсутність негативної інформації за місцем проживання, стан його здоровя, наявність захворювань, ту обставину, що ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога, суспільно-корисною працею не займається. Крім цього, суд взяв до уваги кримінальне минуле обвинуваченого, який відбував покарання за вчинення тяжких та злочинів середньої тяжкості проти власності та врахував наявність у ОСОБА_5 дитини 2017 року народження.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, суд першої інстанції визнав, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без його ізоляції від суспільства, у звязку з чим вважав за потрібне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.
При призначенні даного виду покарання, враховуючи те, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимою особою, після звільнення з пенітенціарної установи, де він відбував покарання у виді позбавлення волі, розуміючи наслідки порушення закону, свідомо вчинив злочини проти життя та здоровя потерпілих та проти власності, суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.
Визнаючи тривалість покарання, яке має відбувати обвинувачений, суд першої інстанції також врахував кількість розбійних нападів, вчинених ним на потерпілих та позицію останніх, у звязку з чим визнав, що призначення покарання наближеного до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 187 КК України не досягне мети, визначеної ч. 2 ст. 50 цього Кодексу.
Підстав для не призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді конфіскації майна за результатами розгляду кримінального провадження судом також не встановлено.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання відповідає ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги його захисника, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості.
Посилання захисника обвинуваченого у скарзі на те, що суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_5 покарання, проігнорував наявність у останнього тяжких захворювань, як помякшуючу обставину та призначив занадто сувору міру покарання, яка, в даному конкретному випадку, є каральною, не може свідчити про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 явно несправедливого покарання внаслідок його суворості, з урахуванням обставин, характеру та кількості розбійних нападів, у вчиненні яких його визнано винним, а також інших, наведених у вироку обставин, які дозволили суду першої інстанції дійти обґрунтованого висновку про те, що призначення обвинуваченому покарання наближеного до мінімальної межі, передбаченої ч. 2 ст. 187 КК України, не досягне мети покарання, визначеної ч. 2 ст. 50 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, зокрема про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, не вбачає законних підстав для зміни вироку в частині призначеного ОСОБА_5 покарання з метою його помякшення.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що судом першої інстанції неправильно застосовані положення ч. 5 ст. 72 КК України, при здійсненні зарахування обвинуваченому ОСОБА_5 строку його попереднього увязнення в строк відбування покарання.

Зокрема незважаючи на зміни, внесені до ч. 5 ст. 72 КК України, на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, згідно з якими попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, вказані зміни, виходячи з положень ч. 2 ст. 5 КК України, не могли бути застосовані до обвинуваченого ОСОБА_5 , який тримався під вартою ще до прийняття вказаного закону, оскільки цим Законом погіршується його становище, а тому до нього повинні бути застосовані правила ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, які передбачали зарахування строку попереднього увязнення з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 змінити та здійснити зарахування строку попереднього увязнення останнього по день ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII, а саме з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 змінити.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк його попереднього увязнення за період з 21 липня 2015 року по 08 листопада 2016 року та з 05 квітня 2017 року по 19 листопада 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
У решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/646/2018

Категорія: ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 307 КК України.

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_14

Доповідач - суддя ОСОБА_1