Справа № 192/349/19
Провадження № 1-кс/201/1359/2019
УХВАЛА
іменем України

20 лютого 2019 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем

судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро внесене під час досудового розслідування кримінального провадження №0000093 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2019 року клопотання заступника начальника СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з начальником Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що ОСОБА_6 , 18 лютого 2019 року близько 11 години 00 хвилин, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, із корисливих спонукань, з метою особистої наживи, шляхом вільного доступу прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де через незамкнені вхідні двері, проникли до будинку, який належить ОСОБА_7 , тобто в житло, звідки таємно викрали грошові кошти, а саме: 7000 гривень, 6000 доларів США по курсу Національно банку України станом на 18.02.2019 року 27,25 гривень за 1 долар США на загальну вартість 163 500 гривень, а також ювелірні вироби із золота 585 проби, а саме: ланцюг довжиною 50 см, хрестик, кулон, чотири кільця, сережки та вироби з срібла 925 проби: а саме: ланцюг довжиною 45 см, хрестик, які належать ОСОБА_7 , після чого з місця скоєння злочину зникли, чим заподіяли матеріальної шкоди.

Відомості за вказаним фактом були 18.02.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням в житло (крадіжка).

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням в житло(крадіжка).

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Калуш, Калушського району, Івано-Франківської області, вірменин, громадянин України, який має неповну середню освіту, не одружений, на утримані нікого не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Дані про судимість відсутні.

18.02.2019 року за підозрою у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 було затримано та направлено до ізолятору тимчасового тримання м. Дніпро.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 тримання під вартою у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав у ньому викладених.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за фактичним місцем проживання у м.Кривому Розі. Підозрюваний пояснив, що він не проживає за місцем своєї реєстрації, а проживає в м.Кривий Ріг, де виднаймає квартиру, але відповідних доказів суду не надав. Пояснив, також, що він працює періодично та неофіційно на деяких тимчасових роботах.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання та надані суду докази, суд, враховуючи необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, приходить до висновку про те, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 18.02.2019 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні крадіжки з проникненням у житло, якою спричинено шкоду потерпілим на суму 163500 гривень. Жодних дій по відшкодуванню спричиненної шкоди підозрюваним у даному кримінальному провадженні не вчинялося.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищувати, сховати або спотворювати будь-яку з речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться:

1. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2. наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор;

3. недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Також на думку суду, доведеними є ризики, передбачені п.п. 1-3 ч.1 ст. 177 КПК України, такі як можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний, розуміючи тяжкість підозри може вживати будь-яких заходів для введення слідства в оману та спотворювання всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а в разі неможливості вчинення таких дій, може покинути місце свого постійного проживання з метою уникнення покарання.

Слідчим та прокурором доведено і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджується копією пред`явленої йому підозри, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до шести років, тому перебуваючи на волі може, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може зникнути з місця проживання та переховуватись від органів досудового слідства, а також вплинути на свідків з метою уникнення покарання або взагалі знищити, пошкодити чи спотворити документи та речі, які мають суттєве значення для проведення досудового слідства та встановлення істини по справі.

Оцінюючи критично, у сукупності з іншими доказами та фактичними обставинами справи позицію підозрюваного та його захисника в частині необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту суд приходить до висновку про неможливість обрання ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, оскільки він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично за цією адресою не проживає. В судовому засіданні підозрюваний вказав, що він фактично проживає в АДРЕСА_3 , але доказів проживання за цією адресою, у тому числі оговорів найму квартири, або документів підтверджуючих його право власності на неї, а також згоди власника цієї квартири на його проживання за вказаною адресою суду не надано. Таким чином суд не має можливості вирішувати питання про можливість проживання підозрюваного в період дії запобіжного заходу за вказаною адресою у тому числі і у зв`язку з відсутністю доказів згоди на це власника житлового приміщення.

При обранні запобіжого заходу суд, також, враховує, що підозрюваний не має будь якого постійного та офіційного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків, та не зареєстрований за місцем свого фактичного проживання, що свідчить про наявність ризиків ухилинення ним від слідства та суду.

Виходячи з вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про те, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу суд не вбачає, оскільки доказів цього суду не надано та судом не встановлено.

Разом з тим, суд відповідно до ч.3 ст.183 КПК України вважає необхідним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним застави. Враховуючи положення п.2 ч.5 ст.182 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суд вважає необхідним визначити заставу в сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки застава у меншому розмірі не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і саме такий розмір застави є необхідним і достатнім у даному випадку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань №4 строком на 60 (шістдесят) днів.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою є 18 квітня 2019 року.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_6 , або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № 7442 в ГУДКСУ м. Києва, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 153 680 гривень, ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_6 , з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду та покласти на нього обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурора або суду, повідомляти слідчого чи прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого чи прокурора без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення повного тексту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1