Провадження № 11-кп/4820/36/18
Справа № 679/239/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 366-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів

судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000266 від 14 жовтня 2017 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 березня 2018 року,-

В с т а н о в и л а:
Вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 березня 2018 року
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В. Левада, Городоцького району Хмельницької області, громадянина України, українця, одруженого, пенсіонера, з вищою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 2500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42500 грн., з позбавленням права обіймати посади з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування строком на один рік.

Письмові докази залишено в матеріалах кримінального провадження.

За вироком суду, згідно наказу № 856 від 22 травня 1995 року ОСОБА_10 , був переведений на роботу в навчально-тренувальний центр ВП «ХАЕС» ДП «НАЕК» «Енергоатом» на посаду начальника відділу організації підготовки персоналу. Наказом генерального директора № 1257-к від 21 червня 2016 року ОСОБА_10 звільнений з посади начальника відділу організації підготовки персоналу навчально-тренувального центру ВП «ХАЕС» ДП «НАЕК» «Енергоатом». Відповідно до посадової інструкції начальника відділу організації підготовки персоналу навчально-тренувального центру ВП «ХАЕС» ДП «НАЕК» «Енергоатом» ОСОБА_10 виконував завдання, покладені на відділ, а саме: організаційного забезпечення навчання персоналу в НТЦ, на робочих місцях у структурних підрозділах і спеціалізованих навчальних закладах за межами ВП «ХАЕС» ДП «НАЕК» «Енергоатом»; забезпечення функціонування системи документування підготовки персоналу і складання відповідної звітної документації; керував діяльністю групи супроводу навчання (ГНС) на ВП «ХАЕС» ДП «НАЕК» «Енергоатом» групи супроводу навчання (ГНС) за межами ВП «ХАЕС» ДП «НАЕК» «Енергоатом», що входять до складу підпорядкованого йому відділу щодо виконання покладених на них функцій. Таким чином, відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є посадовою особою юридичної особи публічного права, яка наділена повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі функції, а саме керівництво окремою ділянкою роботи на ВП «ХАЕС» ДП «НАЕК» «Енергоатом» та відповідно суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». При цьому останнім, незважаючи на повідомлення ВП «ХАЕС» ДП «НАЕК» «Енергоатом» про необхідність подання декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, умисно не виконано вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», яка передбачає обов`язок наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Так, ОСОБА_10 не подав, шляхом заповнення на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 вирок Нетішинського міського суду від 21 березня 2018 року відносно нього просить скасувати. При цьому вказує, що обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України побудоване на документах, які не мають відношення до факту неподання ним декларації за 2016 рік, оскільки такі документи стосуються факту неподання ним декларації за 2015 рік. Суд безпідставно посилається на наказ від 10 лютого 2016 року № 255 «Про організацію процесу подання посадовими особами ВП «ХАЕС» декларації про майно, доходи і зобов`язання фінансового характеру», який стосувався подання декларацій за 2015 рік керівниками затвердженого списку, в який ОСОБА_10 був безпідставно включений по навчально-тренувальному центру як начальник відділу організації підготовки персоналу НТЦ. На підтвердження факту неподання ОСОБА_10 декларації за 2016 рік, в матеріалах справи міститься лише знімок з екрану (скриншот) з офіційного сайту національного агентства з питань запобігання корупції, з якого вбачається, що ОСОБА_10 не подано жодної декларації. Проте вказаний знімок не має доказового значення, оскільки виконання ОСОБА_10 законодавчо встановлених функцій держави або місцевого самоврядування документально не підтверджено. Також в матеріалах провадження відсутній наказ «Про організацію подання декларацій за 2016 рік», який встановлював законодавчі підстави декларування за 2016 рік, форму і зміст декларацій, порядок їх заповнення, підготовку бухгалтерією довідок про доходи декларантів, необхідних для заповнення декларацій. Під час звільнення з посади ОСОБА_10 було дезінформовано, оскільки в акті про ознайомлення ОСОБА_10 з наказом про звільнення зазначено, що ОСОБА_10 в усній формі проінформований про необхідність надання декларації про майно, доходи, витрати та зобов`язання майнового характеру за період з 1 січня 2016 року по дату звільнення та в 2017 році (до 1 квітня) за повний 2016 рік. Проте у повідомленні «Про зобов`язання подати електронну декларацію» від 28 лютого 2017 р. № 50-07/52-1501 йдеться про зобов`язання подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, шляхом заповнення на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції. Таким чином у повідомленні вказаний новий спосіб і адреса подання декларації, які ОСОБА_10 не могли бути відомі. Вказане повідомлення ОСОБА_10 отримане не було, так як було направлено на неправильну адресу. Крім того у повідомленні від 28 лютого 2017 року не зазначено, які саме функції держави або місцевого самоврядування в період з 1 січня 2016 року по 22 червня 2016 року виконував ОСОБА_10 . Також ОСОБА_10 вказує, що посада начальника відділу НТЦ, яку він займав не відноситься до суб`єктів декларування, оскільки до його повноважень не входило виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а посилання на посадову інструкцію про наділення повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі функції не є законодавчо підтвердженими підставами застосування Закону України «Про запобігання корупції» та суперечить ст. 92 Конституції України, а показаннями свідка ОСОБА_11 , не підтверджено виконання ОСОБА_10 функцій держави або місцевого самоврядування. Разом з тим, його твердження про те, що організаційно-розпорядчі функції і є функціями держави, законодавчо підтверджені не були. При визначенні статусу відділу організації підготовки персоналу, суд не врахував, що вказаний відділ не є окремим підрозділом ВП ХАЕС, а є структурною одиницею НТЦ. Також суд не взяв до уваги, що перед звільненням з посади ОСОБА_10 звертався до адміністрації ВП «Хмельницька АЕС» з метою встановлення законодавчих підстав віднесення посади начальника відділу НТЦ до суб`єктів декларування, проте відповіді на звернення не отримав.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду від 21 березня 2018 року відносно ОСОБА_10 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України. При ухваленні вироку суд не врахував, що ОСОБА_10 не є суб`єктом посадового злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України, оскільки він не є посадовою особою. Також обвинувачений не є посадовою особою юридичної особи публічного права, а тому не є суб`єктом кримінальної відповідальності за ст. 366-1 КК України. Обвинувачений не виконував функцій органів місцевого самоврядування і організаційно-розпорядчих функцій. ОСОБА_10 незаконно засуджений за неподання декларації, яку він не був зобов`язаний подавати відповідно до посадової інструкції. Відповідно до наказу №856 від 22.05.1995 р. ОСОБА_10 виконував обов`язки начальника відділу організації підготовки персоналу навчально-тренувального цеху окремого підрозділу ВП Хмельницької АЕС. Вказаний відділ у структурі ВП ХАЕС не був окремим структурним підрозділом, входив у структуру як один із відділів навчально-тренувального цеху окремого структурного підрозділу ВП Хмельницької АЕС, керівником якого був заступник головного інженера ВП «ХАЕС» ОСОБА_11 . ОСОБА_10 як начальник відділу ОПП НТЦ ВП «ХАЕС» був безпосередньо підпорядкований заступнику начальника НТЦ ВП ХАЕС начальнику управління по якості і жодного відношення до організаційно-розпорядчих функцій НТЦ ВП «ХАЕС» не мав. Зі змісту посадової інструкції ОСОБА_10 , як начальника відділу підготовки персоналу на НТЦ ВП «ХАЕС» не вбачається, що він виконував функції держави або органів місцевого самоврядування, як державний службовець та що він був юридичною особою публічного права. Таким чином органами досудового слідства неправильно застосовано до ОСОБА_10 закон про кримінальну відповідальність. Наведені у вироку суду докази є неналежними, так як значна їх частина жодного відношення до неподання ОСОБА_10 декларації про доходи за 2016 рік немає. Вважає вину ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, не доведеною. З 21 червня 2016 р. ОСОБА_10 не працював на ВП «ХАЕС», так як був звільнений з роботи, а тому він не був зобов`язаний виконувати накази адміністрації ВП «ХАЕС» прийняті у 2017 році. З наказом про необхідність подання ОСОБА_10 декларації у 2017 році за січень-червень 2016 року ОСОБА_10 ознайомлений не був. Жодних повідомлень про необхідність подати таку декларацію не отримував.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурорів, які через істотні порушення вимог КПК України вказували на наявність підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду справи, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, вирок суду скасуванню, з призначенням нового розгляду справи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

21 березня 2018 року ОСОБА_10 згідно резолютивної частини вироку був засуджений Нетішинським міським судом Хмельницької області за ст. 336-1 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 2500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42500 грн., з позбавленням права обіймати посади з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування строком на один рік (т. 1, а.с. 30, зворот).

Як видно з обвинувального акту та мотивувальної частини вироку суду ОСОБА_10 обвинувачувався та був визнаний винним в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», тобто за вчинення злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України (т. 1, а.с. 2-3, 29-30).

В резолютивній частині вироку, суд фактично не прийняв рішення з приводу інкримінованого обвинуваченому правопорушення, натомість визнав його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336-1 КК України, обвинувачення у якому тому не пред`являлось взагалі, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що вказує на порушення права обвинуваченого на захист.

Колегія суддів позбавлена можливості виправити вказану помилку суду першої інстанції та постановити судове рішення за наслідками апеляційного розгляду за скаргами обвинуваченого та його захисника. Вказані порушення кримінального процесуального закону не можуть бути усунені на стадії апеляційного розгляду.

Положеннями ст. 415 КПК України визначено вичерпний перелік підстав призначення нового розгляду у суді першої інстанції, проте такі у даній справі відсутні.

В силу ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст. 3 Конституції України, ст. 8 КПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів ухвалює у цій справі найприйнятніше рішення: скасувати оскаржений вирок, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, постановлений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, який слід провести відповідно до вимог КПК України.

На думку колегії суддів, прийняттям саме такого рішення у цій справі не буде порушено права і законні інтереси обвинуваченого.

Оскільки вирок суду скасовується з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, інші доводи апелянтів не перевіряються, однак їх слід перевірити при новому розгляді справи, провівши новий розгляд справи з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд вважає необхідним звернути увагу суду першої інстанції, що в обвинувальному акті, при викладі формулювання обвинувачення, при викладі обставин кримінального правопорушення, зазначаючи, зокрема, про порушення ОСОБА_10 вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», стороною обвинувачення не зазначено редакції цієї правової норми, зважаючи, що положення цієї норми, зокрема абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», зазнавали зміни, та суду в зв`язку з цим варто перевірити дію закону у часі.

Керуючись ст.ст. 9, 349, 412, 415 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 березня 2018 року щодо ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді