Справа № 159/5314/18
Провадження № 1-кп/159/420/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001081 від 15.05.2018, на підставі угоди про визнання винуватості відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля, Волинської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , 15 травня 2018 року, близько 03 год. 30 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою заволодіння чужим майном, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом розбиття віконної шиби, проник до нежитлового будинку, звідки таємно викрав швейну машинку «Зінгер», вартістю 5000 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням в інше приміщення обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування, 31 липня 2018 року між прокурором Ковельської місцевої прокуратури з однієї сторони та підозрюваним в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 в присутності захисника, з іншого боку, укладена угода про визнання винуватості.

За умовами даної угоди, обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, сторонами погоджено, що при затверджені угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання згідно санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_5 .

Прокурор в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просив її затвердити.
Обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та надав згоду на застосування узгодженого виду покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити йому узгоджене сторонами покарання.
Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні просила суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла в підготовчому судовому засіданні надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до післідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується утаємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням в інше приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, потерпіла надала письмову згоду прокурору на укладення ними угоди, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена.
Укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму ВССУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину щодо особи, з якою перебуває у близький відносинах.

Крім того, при призначені покарання враховано, що ОСОБА_5 є таким, що немає судимостей, позитивно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди про визнання винуватості від 31.07.2018, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України, міра покарання узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.3 ст. 185 КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, потерпіла надала прокурору письмову згоду на укладення даної угоди.
Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України відсутні.
Процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 16.05.2018 був накладений арешт на одну пару черевик чорного кольору, гіпсовий зліпок сліду низу взуття, сліди рук, уламок скла з нашаруванням речовини бурого кольору.

Суд вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки санкція ч. 3 ст. 185 КК України не передбачає конфіскацію майна та не застосовується спеціальна конфіскація, тому необхідно скасувати арешт на вказане майно.

Керуючись ст. ст. 469, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 липня 2018 року між прокурором Ковельської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001081 від 15.05.2018.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

Не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 16.05.2018 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001081 від 15.05.2018, а саме: на одну пару черевик чорного кольору, гіпсовий зліпок сліду низу взуття, сліди рук, уламок скла з нашаруванням речовини бурого кольору.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- швейну машинку «Зінгер», яка знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути потерпілій ОСОБА_4 ;

- на одну пару черевик чорного кольору, яка знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ;

- гіпсовий зліпок низу взуття, який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати у справі за проведення експертиз в сумі 2145 (дві тисячі сто сорок п`ять) гривень.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1