Ухвала

Іменем України
10 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 734/839/18

провадження № 51-10223 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 19 вересня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2018 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз за вироком цього ж суду від 13.09.2012 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК до 3 років позбавлення волі, звільнений 17.04.2015 умовно-достроково на 4 місяці 03 дні,
засуджено за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Апеляційний суд Чернігівської області ухвалою від 19 вересня 2018 року зазначений вирок місцевого суду змінив у частині призначеного покарання і постановив на підставі ст. 69 КК пом`якшити ОСОБА_4 покарання до 6 місяців арешту. В решті вирок залишив без змін.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за те, що він, за обставин, викладених у вироку, 27 жовтня 2017 року приблизно о 01:00 год. проник до погребу домоволодіння ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав продукти на загальну суму 700 грн.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно застосував ст. 69 КК та призначив ОСОБА_4 невиправдано м`яке покарання.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такої думки.
Положеннями ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі не піддаються сумніву.

Згідно зі ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст. 65 КК передбачено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Положеннями ст. 69 КК визначено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який негативно характеризується, обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 реального покарання.
Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого, в якій останній посилався на суворість призначеного йому покарання і необхідність застосування ст. 75 КК, та, врахувавши, крім іншого, повне визнання вини та щире каяття ОСОБА_4 як у суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій, конкретні обставини справи, зокрема, вартість викраденого майна, характеристику за місцем проживання, відповідно до якої скарг на нього до сільської ради не надходило, однак зловживає алкогольними напоями, що свідчить про його посередню характеристику, на обліку в психоневрологічному кабінеті Остерської поліклініки не перебуває, однак має ряд хронічних захворювань, позицію потерпілої, яка претензій матеріального та морального характеру до засудженого не заявляла, дійшов обґрунтованого висновку про можливість визнання незадовільного стану здоров`я засудженого, обставиною, яка пом`якшує покарання, застосування ст. 69 ККта призначення ОСОБА_4 більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції частини статті, за якою його визнано винним, а також відсутність підстав для застосування положень ст. 75 КК.
Таке покарання, на думку колегії суддів касаційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотного порушення вимог кримінального процесуального законуабо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з якими необхідно було б змінити чи скасувати оскаржену ухвалу апеляційного суду, у провадженні не встановлено.

Враховуючи викладене, а також відсутність у касаційній скарзі прокурора переконливих доводів на обґрунтування невиправданої м`якості призначеного ОСОБА_4 покарання, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення цієї скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 19 вересня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3