Справа №463/1311/19
Провадження №1-кс/463/692/19
У Х В А Л А

28 лютого 2019 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаргу мотивує тим, що 26.02.2019 року він звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові із заявою про вчинення слідчим СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.382, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України. Станом на час подачі скарги відсутні будь які дані щодо внесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вважає, що такими діями уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові не виконала вимоги ч.2 ст.56, ч.1 ст.214 КПК України, у зв`язку з чим змушений звернутися до слідчого судді із скаргою.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав скаргу з підстав наведених вище, просить скаргу задовольнити.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги. При цьому, скерував на електронну адресу суду письмові заперечення на скаргу. Вказує, що скаржником у заяві від 26.02.2019 не було викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові. Зазначає про подання ідентичних заяв скаржником до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, з яких не вбачалося наявності ознак складу кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих ДБР, у зв`язку із чим Личаківським районним судом м.Львова у задоволенні скарг на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові було відмовлено. Враховуючи наведене, просить розглянути справу у його відсутності та відмовити у задоволенні скарги.
Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 26.02.2019 року звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, в якій просив внести відомості до ЄРДР за ч.3 ст.382, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, оскільки слідчим СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_4 не виконується ухвала слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 13.08.2018 року (ч.3 ст.382 КК України). Крім цього, зловживаючи своїм службовим становищем, слідчий СВ прокуратури Львівської області вчиняє злочини, чим завдає потерпілому істотну шкоду, а також виносить незаконні постанови про закриття кримінального провадження, які у подальшому скасовані ухвалами слідчих суддів Галицького районного суду м.Львова, що свідчить про наявність у його діях ознак злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України. Факт звернення заявника, а саме: 26.02.2019 року із заявою про вчинене кримінальне правопорушення підтверджується підписом слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові.

Скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення подана 26.02.2019 року (а.с.1), тобто в той же день, що й заява про вчинення злочину.

Крім цього, як вбачається з листа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові від 26.02.2019 року, ОСОБА_3 14.02.2019 року, 20.02.2019 року та 22.02.2019 року звертався з аналогічними заявами до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові про вчинення кримінальних правопорушень слідчим СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , за результатами розгляду яких було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР. В подальшому, ухвалами слідчих суддів Личаківського районного суду м.Львова від 19.02.2019 року, 22.02.2019 року та 26.02.2019 року у задоволенні скарг ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР було відмовлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є злочинами та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

В той же час, згідно положень ст.214 КПК України до ЄРДР вносяться відомості за заявою особи, якщо є фактичні дані, які вказують на наявність у діях особи ознак певного складу злочину, при цьому, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зокрема, п.4 ч.5 ст.214 КПК України визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід внести короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

З наведених положень вбачається, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення.

Як вбачається із заяви скаржника від 26.02.2019 року, останній не погоджується з процесуальними рішеннями, прийнятими слідчим СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_4 . Незгода з процесуальними рішеннями чи рішеннями по розгляду заяви може бути підставою для оскарження таких дій чи бездіяльності в порядку визначеному КПК України, однак не може слугувати безумовною підставою для внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки КПК України визначає інший порядок оскарження таких дій чи бездіяльності в судовому порядку, чим і скористався скаржник, зазначивши в судовому засіданні, що постанови слідчого про закриття кримінального провадження скасовані судом. Будь яких конкретних відомостей про вчинення кримінальних правопорушень слідчим СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_4 заявник не навів.
Крім цього, заява ОСОБА_3 не містить жодної інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 КК України «Зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки», ч.2 ст.366 КК України «Службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки», ч.3 ст.382 КК України «Невиконання судового рішення».
Таким чином, дана заява не являється повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.3 ст.382 КК України, у зв`язку з чим не породжує передбачені ч.1 ст.214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Беручи до уваги наведене вище та у зв`язку з тим, що у заяві ОСОБА_3 відсутні відомості про фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, які можуть бути підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст.107, 115, 214, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1