ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/737/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/768/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ст. 125 ч. 1; ст. 15 ч. 3, ст. 186 ч. 3 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_7 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 10 квітня року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Південне, Харківського району, Харківської області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою,відповідно до ст. 89 КК України, судимостей не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1ст. 125; ч. 3ст. 15 -ч. 3 ст. 186 КК України, і призначено покарання:
- за вчинення злочину передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп.;
- за вчинення злочину, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 186 ч. 3 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає наступні, покладені на нього судом, на підставі ст. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У відповідності до ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом повного складання призначених за ст. 125 ч. 1 ст.15 ч. 3; ст. 186 ч. 3 КК України покарань, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 років, із звільненням на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає наступні, покладені на нього судом, на підставі ст. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та штрафом у сумі 850 грн. 00 коп.

Вказаним вироком встановлено, що 1.01.2017 р., біля 00 год. 30 хв., ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник ів домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_9 .
З метою реалізації свого умислу ОСОБА_8 умисно, діючи з корисливих мотивів, таємно, в кімнаті вказаного домоволодіння з тумби взяв телевізор «Samsung» вартістю 4366 грн. 67 коп. та тюнер «Хtra» вартістю 350 грн. 00 коп. на загальну суму, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи від 20.01.2017 р. № 367 4716 грн. 67 коп., які належать ОСОБА_9 та направився з ними до виходу з дому. Однак в цей момент прокинувся неповнолітній ОСОБА_10 , онук потерпілої який спав в даній кімнаті та помітивши незнайомого чоловіка, звернувся до нього з зауваженням щодо вчиняємих ним дій. Після цього ОСОБА_8 , поклавши телевізор та тюнер, схопив за шию неповнолітнього ОСОБА_10 та придушуючи почав його трясти та припинив свої дії лише коли останній вчинив опір, а саме вдаривши ОСОБА_8 ногою в область паху. Далі ОСОБА_8 , усвідомлюючи що його дії вже помічені та не реагуючи на зауваження ОСОБА_11 , знову взяв телевізор з тюнером та направився до виходу з будинку, але через активні дії ОСОБА_10 по припиненню протиправних дій, ОСОБА_8 злочинний умисел до кінця не довів з причин які не залежали від його волі та полишив місце злочину.
Крім того, ОСОБА_8 , через 15 хвилин, тобто о 00 год. 45 хв. 01.01.2017 р. повернувся до домоволодіння АДРЕСА_3 , де зустрів діда ОСОБА_10 гр-на ОСОБА_12 та внаслідок виниклого конфлікту і почувши що ОСОБА_12 має намір викликати поліцію, ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, наніс ОСОБА_12 один удар кулаком правої руки в область лівого ока, спричинивши тілесні ушкодження, а саме: садно на тлі синця, яке, згідно висновку судово-медичного експерта № 9-Ая/17 від 04.01.2017 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень..

Не погодившись з рішенням районного суду заступник прокурора Харківської області ОСОБА_7 подав на нього апеляційнускаргу.

Заступник прокурора Харківської області ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок Харківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп.; за вчинення злочину, передбаченого ч. 3ст. 15- ч. 3 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років; відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає наступні, покладені на нього судом, на підставі ст. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_13 відмовився від своєї апеляційної скарги.
Вислухавши доповідь судді; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Разом з цим, перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що апеляційні доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним єрішення,ухвалене компетентнимсудом згідноз нормамиматеріального праваз дотриманнямвимог щодокримінального провадження,передбачених цимКодексом.
Статтею 374ч.4п.2КПК Українивстановлено,щоу резолютивній частині обвинувального вироку зазначаються покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.
Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, суд спочатку призначив покарання за ч. 1 ст. 125 та ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 186 КК України, а потім, не визначивши остаточного покарання відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Колегія суддів бере до уваги роз`яснення, які містяться в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України статочного покарання, виходячи з його виду й розміру.
Таким чином, районним судом при постановленні вироку було невірно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а саме ч. 1 ст. 70 КК України, яка в даному випадку підлягала застосуванню, з наведених вище підстав.

Крім того, суд першої інстанції після звільнення від відбування покарання застосував ч.1 ст.70 КК України, визначивши покарання, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначенихпокарань у виді штрафу та позбавлення волі.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Як вбачається з роз`яснень, що містяться в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»,при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань провадиться за правилами, передбаченими ст. 72 КК України. Коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.

За таких обставин, твердження апелянта про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченій покарання є обґрунтованим, а оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, п.4 ч. 1 ст. 408 КПК України, вирок суду першої інстанції змінити та вважати ОСОБА_8 засудженим до остаточного покарання за ч. 1ст. 125, ч. 3ст. 15 -ч. 3 ст. 186 КК України, відповідно до ч.1 ст. 70 КК України,за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 років.Окрім того ОСОБА_8 слід звільнити з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст.405,407, 408 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2018 року в чистині призначеного ОСОБА_8 покараннязмінити.

Вважати ОСОБА_8 засадженим за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. , а за ч. 3ст. 15- ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставіч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_14 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, в період іспитового строку покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Ухвала набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді