справа № 588/2020/18
провадження № 1-кп/588/27/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянці під час підготовчого провадження обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Станова Тростянецького району Сумської області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, непрацюючий, неодружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 22.06.2018 Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 1 статті 185 КК України у вигляді 80 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України,

У С Т А Н О В И В :
Будучи засудженим вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 22.06.2018 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 80 (восьмидесяти) годин громадських робіт, засуджений ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та не бажаючи відбувати призначене судом покарання, вчинив умисний злочин проти правосуддя, за наступних обставин.

26.07.2018 після набрання законної сили, вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 22.06.2018 за яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді 80 (восьмидесяти) годин громадських робіт, було направлено для виконання до Тростянецького районного сектору філії ДУ «Центр пробації», де 03.10.2018 в приміщенні службового кабінету йому роз`яснено порядок і умови відбування вказаного покарання, а також наслідки ухилення від його відбування, в тому числі у вигляді кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України, та в цей же день направлено для відбування громадських робіт до Станівської сільської ради, куди засуджений з`явився лише 10.10.2018.

Незважаючи на це, будучи обізнаним з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також будучи ознайомленим з графіком відбуття громадських робіт на жовтень, ОСОБА_4 11,12,16 та 17 жовтня 2018 року для відбування громадських робіт відповідно до складеного графіку не з`явився без поважних причин, з приводу чого персоналом органу пробації 17.10.2018 до нього застосовано застереження у вигляді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.

Продовжуючи порушувати встановлений порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт, не зважаючи на попередження про можливість притягнення до кримінальної відповідальності, будучи обізнаним з наслідками за ухилення від відбування даного виду покарання, а отже діючи свідомо, 18, 19, 22, 23, 24 жовтня 2018 року, засуджений ОСОБА_4 знову без поважних причин не з`явився для відбування громадських робіт до Станівської сільської ради, з приводу чого 24.10.2018 працівниками уповноваженого органу з питань пробації йому повторно виносилося застереження у вигляді письмового попередження про можливість притягнення до кримінальної відповідальності, яке він ігнорував та продовжував вказаним чином ухилятися від призначеного судом покарання.

У подальшому, вже після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до даного реєстру досудових розслідувань передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, незважаючи на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та його опитування з даного приводу, засуджений ОСОБА_4 продовжував свідомо ухилятися від відбування призначеного судом покарання, що виразилося у неприбутті без поважних причин на відбування громадських робіт.

Отже, ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, незважаючи на вказані заходи не відбував призначених годин, відпрацьовано 0 годин, а у листопаді останній виходив на відпрацювання лише один день, а саме 06.11.2018, відповідно з числа призначених годин громадських робіт графіком на листопад 2018 року, відбув лише 4 години. В інші дні ОСОБА_4 не з`явився на відбуття громадських робіт без поважних на те причин, тим самим ухиляючись від відбування призначеного судом покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Таким чином, станом на 28.11.2018 не відбута міра покарання засудженого ОСОБА_4 за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 22.06.2018 становить 76 (сімдесят шість) годин громадських робіт.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження прокурором Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду від 28 листопада 2018 року про визнання винуватості ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України, за змістом якої ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні, в обсязі оголошеної йому підозри. Сторони визнали правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за частиною 2 статті 389 КК України.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за частиною 2 статті 389 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків повністю приєднавши невідбуте покарання у виді 76 годин громадських робіт за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 22.06.2018 в перерахунку у відповідності до статті 72 КК України (з розрахунку, що 1 дню обмеження волі відповідає 8 годин громадських робіт), у виді 9 днів обмеження волі. Остаточно призначити покарання у виді 1 року 9 днів обмеження волі.

Зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у та лікаря-нарколога, непрацює, неодружений, раніше судимий, має постійне місце проживання, сторони дійшли згоди про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та прийняття рішення про його звільнення від відбування покарання на підставі статті 75 КК України, із встановленням обов`язків, визначених статтею 76 КК України.

В угоді передбачені як наслідки її укладення та затвердження, визначені статтею 473 КПК України, так і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Розглядаючи угоду про визнання винуватості, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статтею 389 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_4 визнав себе винуватим, ураховуючи положення статті 12 КК України належать до злочинів невеликої тяжкості.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 2 статті 389 КК України, вказав, що не оспорює пред`явлене обвинувачення, щиро розкаявся, сприяв слідству, йому зрозуміле покарання передбачене угодою і він погоджується на його призначення.

ОСОБА_4 пояснив, що повністю розуміє права, передбачені частиною 4 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Обвинуваченому судом роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені статтею 476 КПК України, а також роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Шляхом опитування обвинуваченого суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду, оскільки вважає її такою, що відповідає вимогам закону, його підзахисний згоден на її затвердження, добровільно уклав угоду, розуміє наслідки укладення угоди, він щиро розкаявся.

Прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості, вважав її такою, що відповідає вимогам закону, а покарання визначено в угоді у межах санкції частини 2 статті 389 КК України.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не установлено.

Дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря-нарколога, характеризується посередньо, має постійне місце реєстрації та проживання.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого.

Отже, ОСОБА_4 за частиною 2 статті 389 КК України слід призначити покарання узгоджене сторонами у вигляді обмеження волі.

Також, на підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків необхідно повністю приєднати частину невідбутого покарання у виді 76 годин громадських робіт за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 22.06.2018 в перерахунку у відповідності до статті 72 КК України.

Ураховуючи особу обвинуваченого, установлені пом`якшуючі обставини, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання та ізоляції від суспільства, а тому слід звільнити ОСОБА_4 на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому, ураховуючи його особу, характер вчиненого діяння, іспитовий строк тривалістю 1 рік. При цьому на період дії іспитового строку необхідно покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Наявні у справі речові докази документи особової справи органу пробації № 11-2018 відносно ОСОБА_4 необхідно залишити при матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов не подавався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 листопада 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному 31.10.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000379, укладену між прокурором Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 , за участі захисника ОСОБА_9 .

Визнати ОСОБА_6 винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 389 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання у виді 76 годин громадських робіт за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 22.06.2018, що згідно ст. 72 КК України відповідає 9 дням обмеження волі, із розрахунку, що одному дню обмеження волі відповідає вісім годин громадських робіт, та остаточно призначити покарання ОСОБА_10 у виді 1 року та 9 днів обмеження волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: документи особової справи органу пробації № 11-2018 відносно ОСОБА_6 залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1