Справа № 372/3978/18
Провадження 1-кс-1669/18
ухвала
Іменем України

13 грудня 2018 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

13.12.2018 року Слідчий Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, майор поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001162 від 12.12.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке обґрунтовує тим, що 12.12.2018 приблизно о 15 годині ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем марки «КІА» модель «RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , здійснюючи виїзд на автодорогу Київ-Знам`янка (на відрізку автодороги 44 км. + 500 м.), від вул. Загребля, в м. Обухів, Київської обл., не надала перевагу в русі, та здійснила зіткнення із автомобілем марки ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 із причепом марки ПР модель ПА1-011 реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер рами НОМЕР_7 , під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в напрямку до м. Знам`янка, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень, ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

12.12.2018 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди оглянуто і вилучено транспортні засоби, автомобіль марки «КІА» модель «RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , марки ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 із причепом марки ПР модель ПА1-011 реєстраційний номер НОМЕР_6 , які поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Обухівського ВП ГУ НП в Київській області.
В ході досудового розслідування виникла необхідність в проведені судових інженерно-транспортних експертиз, за експертною спеціалізацією «дослідження технічного стану транспортних засобів», «транспортно-трасологічні дослідження», «дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться за зверненням сторони кримінального провадження, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Для експертного дослідження транспортний засіб, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, необхідно зберігати у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне експерт, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого транспортного засобу.
Для дослідження експертам необхідно надавати транспортний засіб без внесення в їх конструкцію будь яких змін, та без здійснення будь яких ремонтно відновлювальних робіт.
Транспортний засіб, на який необхідно накласти арешт, вважаюється тимчасово вилученим, тобто, який вилучений в ході огляду може бути використаний як доказ причетності конкретних осіб до вчинення кримінального правопорушення.

Річ, на яку необхідно накласти арешт, а саме на транспортні засоби автомобіль марки «КІА» модель «RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , марки ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 із причепом марки ПР модель ПА1-011 реєстраційний номер НОМЕР_6 , які вважаються тимчасово вилученими, не відносяться до документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відсутність вказаних транспортних засіб унеможливлює встановлення всіх обставин, які мають значення у цьому кримінальному провадженні, і як наслідок призведе до порушення вимог ст. 2 КПК України щодо повного і неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Підставою накладення арешту на майно, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

А тому, у досудового слідства виникла необхідність накласти арешт на транспортні засоби автомобілі марки «КІА» модель «RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , марки ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 із причепом марки ПР модель ПА1-011 реєстраційний номер НОМЕР_6 , для того щоб запобігти можливості його приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити, відчужити.

Метою, накладення арешту на виявлені під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби, а саме автомобілі марки «КІА» модель «RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , марки ВАЗ-21099 реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 із причепом марки ПР модель ПА1-011 реєстраційний номер НОМЕР_6 , які вилучені на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Обухівського ВП ГУНП в Київській області, відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів, оскільки існують достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що були об`єктом кримінального протиправно дій та набутті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до п. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі (особам), у якої його було вилучено.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Судом встановлено, що СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 00011062 від 12.12.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки слідчий не довів правової підстави для застосування арешту, зокрема, те, що транспортний засіб є доказом злочину, окрім того, слідчим не доведено наявність ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя не вбачає процесуальних підстав для ухвалення рішення на користь доводів клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001162 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_6