КИЪВСЬКИЙ АПЕЛЯЦЫЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 19 березня 2019 року апеляційну скаргупідозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Борисів, республіка Білорусь, громадянина України, працюючого на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в тому АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

за участі: прокурора підозрюваного ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , погоджене прокурором третього відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з одночасним визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, за винятком необхідності надання невідкладної медичної допомоги йому та членам його сім`ї. Крім того, покладено на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя врахував характер висунутої підозри ОСОБА_5 , дані про його особу, вік, стан здоров`я, соціальне становище, а також відсутність даних про наявність з його сторони спроб ухилитися від органу досудового розслідування, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, та прийшов до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Не погоджуючись з таким рішенням, підозрюваний подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а обраний запобіжний захід занадто суворим.

Стверджує, що повідомлення про підозру ґрунтується виключно на свідченнях заявника ОСОБА_9 , який, серед іншого, зазначив в протоколах допиту про те, що грошові кошти ним передавались двома частинками адвокату ОСОБА_10 . Проте, в самому повідомленні про підозру зазначено, що грошові кошти в розмірі 3500 доларів США отримав прокурор ОСОБА_5 .

Додає, що обґрунтування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України стороною обвинувачення ґрунтується виключно на припущеннях, нічим не підтверджене та навпаки спростовується доказами, які сторона захисту надала слідчому судді разом із своїми запереченнями.

Вважає, що домашній арешт у певний період доби значно обмежує його права, свободи та інтереси, оскільки ОСОБА_5 постійно перебуває під контролем правоохоронних органів, тим більше, що він носить електронний браслет.

Наголошує автор апеляційної скарги на характеризуючі дані про особу ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання, тісні соціальні зв`язки, проживає з дружиною, яка перебуває у декретній відпустці та малолітньою дитиною і фактично одноособово утримує їх.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інші способи неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Другим слідчим відділом Другого управління організації досудових розслідувань (Управління розслідування злочинів вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Центрального апарату Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 11 грудня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003071, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
04 лютого 2019 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та наступного дня повідомлено про підозру в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого їй службового становища.
06 лютого 2019 року слідчий другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , за погодженням прокурора третього відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з одночасним визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено та застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, за винятком необхідності надання невідкладної медичної допомоги йому та членам його сім`ї. Крім того, покладено на останнього обов`язків, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи згідно з вимогами чинного законодавства судом враховано вагомість наявних доказів, які свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, характеризуючі дані про особу підозрюваного, його майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність підстав, які б переконували суд, що менш суворий запобіжний запобіжній захід здатний запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, який в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, органами досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики оцінені слідчим суддею в межах КПК України наданих на даній стадії кримінального провадження, що дає законні підстави для обмеження свободи ОСОБА_5 , а тому доводи автора апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, всупереч доводам апеляційної скарги.

Так, оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри про ймовірну причетність ОСОБА_5 до у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати його у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Також слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року).

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням авторів апеляційної скарги, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому враховуючи всі обставини у їх сукупності, підстав для відмови в застосуванні запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про можливу причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Наявність характеризуючи дані про особу ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання, тісні соціальні зв`язки, проживає з дружиною, яка перебуває у декретній відпустці та малолітньою дитиною та одноособово утримує їх, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а тому доводи ОСОБА_5 , в тому числі і ті, на які звертається увага в апеляційній скарзі є непереконливими.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, - залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/1711/2019 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1