пр. № 1-кп/759/518/19
ун. № 759/1407/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві у кримінальному провадженні № 0009935 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макарів Київської обл., громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності,

сторони кримінального провадження прокурор ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_3 , інші учасники представник потерпілого ОСОБА_5 -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009935 від 10.12.2018, з додатками відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 23.01.2019.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 26.12.2014 звернулась до Святошинського районного центру зайнятості м. Києва, розташованого по вул. Я.Коласа, 19-а в м. Києві (на даний час Святошинська районна філія Київського міського центру зайнятості, розташована за адресою: м. Київ, вул. Г.Юри, 14-б) з приводу реєстрації її, як безробітньої, та надання допомоги у пошуку роботи. Відповідно до наказу Святошинського районного центру зайнятості м. Києва від 29.12.2014 № НТ 141229 ОСОБА_3 надано статус безробітньої та згідно наказу від 05.01.2015 № НТ 150105 призначено допомогу по безробіттю відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з виплатою з Фонду загальнообов`язкового соціального страхування на випадок безробіття вказаних коштів шляхом їх перерахування на картковий рахунок ОСОБА_3 .

Одночасно з цим, ОСОБА_3 під підпис ознайомлено з правами та обов`язками безробітного відповідно до ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення» від 05.07.2012, зокрема з тим, що безробітний зобов`язаний відвідувати центр зайнятості, де він зареєстований, не рідше одного разу на 30 днів, та зобовязаний протягом трьох робочих днів повідомляти до центру зайнятості про обставини, що тягнуть за собою припинення реєстрації, у тому числі виконання оплачуваної роботи чи надання послуг.

Разом з тим, ОСОБА_3 з метою незаконного заволодіння коштами Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття, що виплачуватимуться в якості допомоги по безробіттю, булла прийнята на посаду бухгалтера Іудейської релігійної громади в Подільському районі м. Києва відповідно до протоколу №5 від 28.05.2015, звідки згідно протоколу №6 від 30.06.2015 була звільнена на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП за прогул.

Крім того, ОСОБА_3 в період часу з 05.06.2015 по 31.07.2015 на підставі договору № 283-275 про професійне навчання безробітного від 05.06.2015 пройшла курс навчання за професією «Інтернет маркетинг» в НПУ ім. М.П.драгоманова.

Відвідуючи Святошинський районний центр зайнятості м. Києва, розташований по вул. Я.Коласа, 19-а в м. Києві, та реалізуючи права зареєстрованого безробітного, ОСОБА_3 продовжувала умисно приховувати обставини, що обумовили б припинення її реєстрації та отримувала матеріальне забезпечення.

Відповідно до наказу Святошинського районного центру зайнятості м. Києва від 01.10.2015 № НТ 151001 припинено реєстрацію ОСОБА_3 , як безробітньої та виплати їй допомоги по безробіттю. Таким чином, ОСОБА_3 шляхом обману, заволодівши грошовими коштами в сумі 6001,30 грн., завдала Фонду загальнообов`язкового соціального страхування на випадок безробіття матеріальну шкоду.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки вона заволоділа шляхом обману чужим майном.

Обвинувачена в судовому засіданні звернулась з клопотанням про закриття кримінального провадження та звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, свою вину визнала у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини вчинення нею злочину.

Прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання.

Обвинуваченій ОСОБА_3 роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є звільненням від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими підставами, на що ОСОБА_3 зазначила суду, що вона розуміє ці обставини і просить звільнити її від кримінальної відповідальності за спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали даного кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», закриття кримінальної справи зі звільненням особи від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. За змістом ст. ст. 44, 49 КК України за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує та відсутні підстави, передбачені ч. 5 ст. 49 КК України.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що обвинувачена у період часу з 26.12.2014 до 01.10.2015 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років, даний злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України та з дня його вчинення пройшло більше трьох років, що відповідно до ст. 49 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності. Обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість, згодна на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Згідно матеріалів даного кримінального провадження ОСОБА_3 у розшуку не перебувала, а також в ході судового розгляду відомостей про те, що перебіг давності переривався на підставі ч. 3 ст. 49 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття даного кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст. 49 КК України, ч. 2 ст. 284, ст. ст. 285-288, ст.ст. 369-372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0009935 відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_6
.