Справа № 368/1768/18
провадження № 1-кс/368/419/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" грудня 2018 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання в кримінальному провадженні № 0000584, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.. 309 ч. 1 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, -
ВСТАНОВИВ :
12 грудня 2018 року слідчий слідчого відділення Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000584, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.. 309 ч. 1 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.
Дане клопотання обґрунтовано тим, що 11.12.2018 р. о 14 год. 30 хв. ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції та зберігав при собі висушену речовину рослинного походження зеленого кольору, зовні схожу на рослини конопель.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 показав, що 11.12.2018 року перебував в місті Кагарлик у власних справах та о 13:30 йшов по напрямку до автовокзалу, щоб поїхати до місця власного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . По вул. Якіра біля будинку 9А був зупинений працівниками поліції, які виявили в нього наявність речовини зеленого кольору рослинного походження, зовні схожої на рослини конопель. Дану рослину зірвав самостійно літом 2018 року на території с. Бурти, висушив та зберігав для власного вживання.
В подальшому після приїзду слідчооперативної групи, в ході особистого обшуку ОСОБА_5 від 11.12.2018 року було виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зеленого кольору та поміщено до спеціального пакету №02436586
У відповідності до ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Вилучені в ході проведення особистого обшуку від 11.12.2018 року предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, необхідне для повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування.
Виходячи з того, що при проведенні особистого обшуку від 11.12.2018 р. у громадянина ОСОБА_5 виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, а також те, що є достатні підстави підозрювати громадянина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.309 КК України, а тому в кримінальному провадженні є необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
У відповідності до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.
Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Підставою для арешту вказаного майна є достатність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Метою арешту вилучених речей є забезпечення їх збереження як речових доказів.
Заслухавши слідчого ОСОБА_4 , думку прокурора ОСОБА_3 , який клопотання підтримав, перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Встановлено, що у провадженні слідчого слідчого відділення Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000584 від 11.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.. 309 ч. 1 КК України.
Слідчим доведено, що предмети що мають ознаки предметів, обіг яких заборонено на території України, а саме: паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, який поміщено до спеціального пакету «Експертна служба» № 02436586, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу огляду місця події від 11.12.2018 року, майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Слідчим суддею при накладені арешту тимчасово вилученого майна, враховано достатність доказів наданих слідчим, що вказують на вчинення кримінального правопорушення та можливість збереження первинного стану вилучених речей, проведення експертиз.
Слідчий суддя констатує, що метою арешту вказаного майна є забезпечення кримінального провадження, а тому клопотання підлягає до задоволення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.. ст.. 170-175, 309, 371, 372, 395 КПК України (в редакції 2012 року), слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Кагарлицького відділення Обухівського відділу ГУ НП в Київській області про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.
Накласти арешт на вилучені 11 грудня 2018 р. у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , майно, а саме: паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, який поміщено до спеціального пакету № 02436586, що має значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000584 від 11.12.2018 р.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим слідчого відділення Кагарлицького відділення Обухівського відділу ГУ НП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1