АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про відмові у відкритті апеляційного провадження

14.12.2018 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеса від 26.11.2018 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

встановив

Оскарженою ухвалою Київського районного суду м. Одеса від 26.11.2018 року, було продовжено строк застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25.01.2019 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, на зазначену ухвалу, обвинуваченим ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга, в якій він вказав, що вважає зазначене рішення необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Вивчивши матеріали апеляційної скарги, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження з наступних підстав:

Як вбачається з копії оскаржуваної ухвали, вона прийнята за результатами розгляду судового засідання при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тобто на стадії судового розгляду.

Ухвала районного суду, яку оскаржує обвинувачений ОСОБА_2 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлена під час проведення судового розгляду та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Що стосується викладених в апеляційній скарзі тверджень скаржника щодо можливості оскарження в апеляційному суді ухвали районного суду про продовження строку запобіжного заходу, яка постановлена під час судового розгляду, та яка обвинуваченим ОСОБА_2 оскаржена фактично в аспекті положень ст. 55 Конституції України та ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, щодо гарантованого кожному права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та на ефективний засіб юридичного захисту його порушеного права в національному органі, то слід зазначити наступне.

Права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Главою 31 КПК України і передбачений інститут оскарження судових рішень, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Згідно зі ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ч.2 ст.392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Таким чином, саме за допомогою чіткого визначення в Кримінальному процесуальному законі України порядку і переліку тих ухвал суду, які підлягають апеляційному оскарженню, знаходить свою реалізацію конституційний припис закріплений в п.8 ч.3 ст.129 Конституції України, щодо забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, за виключенням випадків, встановлених законом.
Приймаючи до уваги наведене, керуючись ч.1 ст.5 КПК України, яка визначає, що апеляційний суд зобов`язаний прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення, та виходячи зі змісту ст.392 КПК України, яка містить вичерпний перелік судових рішень, які відповідно до діючого КПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, виконуючи вимоги ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду у даному випадку не може бути предметом перегляду апеляційним судом Одеської області, а тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 слід відмовити, повернувши апеляційну скаргу та додані до неї документи, особі, яка її подала.
На підставі викладеного та керуючись ст. 392, 399 КПК України, апеляційний суд,-

постановив

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеса від 26.11.2018 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в зв`язку з тим, що зазначена ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного суду, протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_1 .