Справа № 180/2422/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Марганці подання заступника начальника Томаківського РВ ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням випробувального терміну відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого -

встановив:

Заступник начальника Томаківського РВ ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, посилаючись на те, що з 04 листопада 2016 року на виконанні у Томаківському районному відділі на виконанні перебуває вирок стосовно ОСОБА_4 . Його було ознайомлено з порядком відбування покарання. Під час відбування покарання ОСОБА_4 характеризувався посередньо. 22 червня 2017 року надійшло повідомлення від Прокуратури м.Волновахи про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Цим засуджений порушив порядок та умови відбуття призначеного покарання. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 перебуває у провадженні Волноваського р/с Донецької області. 20 вересня 2017 року закінчився іспитовий строк ОСОБА_4 .

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином.

Заступник начальника Томаківського РВ ФДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області ОСОБА_3 надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор в судове засідання не зявився, повідомлений належним чинном про дату та час судового засідання.

В силу ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали подання, дослідивши надані матеріали особової справи вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

На виконанні в Томаківському РВ ФДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області перебуває вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України до трьох років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, зобов`язано не виїзжати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, строк відбування покарання закінчився 20 вересня 2017 року.

Як встановлено судом, Військовою прокуратурою Маріупольського гарнізону 22 червня 2017 року винесено постанову про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000035 від 13 лютого 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407, ч.3 ст. 405 КК України. Військовою прокуратурою Маріупольського гарнізону 22 червня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000035 від 13 лютого 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407 КК України. Відповідно листа Волноваського районного суду Донецької області від 21 травня 2018 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст.407, ч.3 ст. 405 КК України станом на 21 травня 2018 року не розглянуто, судове засідання призначене на 19 червня 2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

В матеріалах справи відсутній вирок суду, яким визнано винним та засудженим ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого за ч.4 ст.407, ч.3 ст. 405 КК України.

Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) вважається невинуватою.

Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, а отже, і відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.

Принцип презумпції невинуватості закріплений також у багатьох міжнародних договорах, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Конвенція).

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку.

Тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення подання.

На підставі наведеного, керуючись ст. 78 ч. 1 КК України, ст. ст. 372,539 ч. 3,4,5 КПК України, суд -

постановив:

Подання заступника начальника Томаківського РВ ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, ухваленого 20 вересня 2016 року у зв`язку з закінченням іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1