Ухвала

25 лютого 2019 року
м. Київ
Провадження № 51-10184ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року, вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 06 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,

встановила:
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 грудня 2018 року касаційну скаргу потерпілої залишено без руху, а в подальшому, ухвалою від 21 січня 2019 року повернуто їй на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, у зв`язку із неусуненням зазначених в ухвалі суду недоліків у встановлений строк.
12 лютого 2019 року потерпіла втретє подала касаційну скаргу разом з клопотанням про поновлення їй строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.
Перевіривши касаційну скаргу та доводи зазначеного в ній клопотання, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання потерпілої про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути ОСОБА_4 виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Так, у клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, на обґрунтування поважності причини пропуску строку касаційного оскарження потерпіла зазначає, що оскільки апеляційний суд не направив їй ухвалу, вона вимушена була звернутися до суду апеляційної інстанції через певний проміжок часу, у зв`язку з чим вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин.
На думку колегії суддів, вказана потерпілою причина пропуску строку на касаційне оскарження не є поважною, оскільки вона вжила заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження і це не завадило їй скласти та подати першу касаційну скаргу в межах передбаченого законом трьохмісячного строку.
Враховуючи наведену причину та відсутність інших, колегія суддів вважає, що прохання ОСОБА_4 про поновлення їй строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду не підлягає задоволенню, а причина його пропуску не є поважною, оскільки, як вбачається з наявних матеріалів у касаційному суді, потерпіла двічі зверталася з касаційними скаргами до суду касаційної інстанції, однак належно оформлену касаційну скаргу, так і не подала.
Крім того, із змісту касаційної скарги вбачається, що потерпіла порушує питання строку касаційного оскарження, посилаючись на ст. 222 ЦПК України, однак наведене прохання не відноситься до компетенції суду касаційної інстанції з огляду на норми кримінального процесуального законодавства.
Крім того, потерпіла в третій касаційній скарзі так і не усунула недоліки, про які їй було наголошено в ухвалі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 грудня 2018 року.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів
постановила:
Відмовити потерпілій ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року, вироку Татарбунарського районного суду Одеської області від 06 грудня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року щодо ОСОБА_5 і повернути їй касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3