ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/680/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" березня 2019 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 ,

неповнолітнього ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0002399 від 02.03.2017 р.,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Дарницького районного суду м. Києва 07.08.2018 р. надійшло вищезазначене клопотання прокурора, в якому зазначено, що 22.02.2017 приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_6 прийшов за місцем проведення заняття фізичної культури в школі І-ІІІ ступенів №266 Дарницького району міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Вербицького 14-Г. Після чого, почав чіплятись до свого однокласника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме намагався вдарити презервативом йому в обличчя, однак ОСОБА_7 відштовхнув руку ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 піти до матів, на що останній погодився.
На матах ОСОБА_6 обхватив обома руками з переду потерпілого ОСОБА_7 та кинув його на мат, після чого впав на ліву руку та плече ОСОБА_7 , чим спричинив останньому з власної необережності середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому діафізу лівої плечевої кістки в проксимальній третині зі зміщенням уламків.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 своїми діями вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, та на момент вчинення цього діяння він не досяг віку кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення, прокурор просила застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 примусовий захід виховного характеру у виді застереження.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 в судовому засіданні просила закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Неповнолітній ОСОБА_6 підтримав свого представника.
Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію законного представника неповнолітнього та просив закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання законного представника неповнолітнього, оскільки на її думку ОСОБА_5 не є суб`єктом злочину та не може бути притягнутий до кримінальній відповідальності, а тому й не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності. У зв`язку з цим, прокурор наполягала на застосуванні до неповнолітнього примусового заходу виховного характеру у виді застереження.
Представник служби у справах дітей в судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду клопотання.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник просили суд розглянути справу без їх участі, зазначивши про відсутність матеріальних претензій до неповнолітнього ОСОБА_6 .
Вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України - кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання щодо доцільності задоволення клопотання законного представника неповнолітнього, суд керується відповідними роз`ясненнями, які викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» (далі- Постанова), в п. 2 якої зазначено, що примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України. Якщо в матеріалах справи крім зазначених наявні й інші підстави для звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності (наприклад, передбачені статтями 45-49 КК України, які за правовими наслідками є більш сприятливими для забезпечення його інтересів, мають бути обрані саме ці підстави. Наведені положення Постанови свідчать про те, що така підстава звільнення від кримінальної відповідальності як закінчення строків давності є більш сприятливою для забезпечення інтересів неповнолітнього, та кореспондують з вимогами ч.1 ст. 501 КПК України, вказуючи на обов`язок суду при вирішенні клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру враховувати й інші підстави для звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності.

Зазначені мотиви викладені також в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 17.07.2018 р. за наслідками перегляду ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 16.03.2018 р. про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 с. 106 КК України - звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 106 КК України - щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, встановлюються такі строки давності: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.

Злочин, передбачений ст. 128 КК України відповідно до положень ч.2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

З часу вчинення ОСОБА_6 зазначеного в клопотанні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, минуло понад два роки.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що у зв`язку із закінченням строків давності згідно з п. 3 ч.1 ст. 501 КПК України до неповнолітнього ОСОБА_6 не слід застосовувати примусовий захід виховного характеру та відповідно до положень ч.2 ст. 500 КПК України у застосуванні примусових заходів виховного характеру слід відмовити.

Разом з тим, враховуючи наявність підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, яка є більш сприятливою для забезпечення інтересів неповнолітнього, суд визнає клопотання законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 підлягає закриттю у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 106 КК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 106 КК України, ч.2 ст. 284, ч.2 ст. 500, п.3, ч.1 ст. 501 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0002399 від 02.03.2017 р. - відмовити.

Звільнити неповнолітнього ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за скоєння дій, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України на підставі п.1 ч.2 ст. 106 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Закрити кримінальне провадження № 0002399 від 02.03.2017 р. за фактом вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушеня, передбаченого ст. 128 КК України у зв`язку із звільненням неповнолітнього від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1