Справа №212/2830/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження від 06 липня 2018 року за № 0001909 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше, неодноразово судимого: 10.07.2001 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 140 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнився 09.11.2001 по відбуттю строку покарання; 08.05.2002 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст.185 ч.2,75 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з випробувальним терміном строком на 1 рік; 21.03.2003 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст.185 ч.3,186 ч.3,69 ,70 ,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 25.08.2005 умовно-достроково на 1 рік 1 місяців 5 днів; 06.02.2006 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 185 ч.2, 71 КК України на 2 роки 7 місяців позбавлення волі, звільнився 30.05.2008 по відбуттю строку покарання; 10.11.2008 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 185 ч.2, 75 КК України на 2 роки позбавлення волі, з випробувальним терміном строком на 1 рік; 03.08.2009 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 186 ч.2, 71 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнився 17.12.2013 по відбуттю строку покарання; 19.02.2016 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 185 ч.2, 125 ч.1, 70 ч.1., 75 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі, з випробувальним терміном строком на 1 рік; 26.04.2017 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 185 ч.3, 75,76 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробувальним терміном строком на 1 рік; 10 грудня 2018 року вироком Дніпровського апеляційного суду засуджено за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
з участю прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_3 будучи неодноразово судимим на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, в період іспитового терміну, знову вчинив умисний корисний злочин.

Так, ОСОБА_3 , повторно, 09 квітня 2018 року близько 15.00 години зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем роботи гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де на стійці побачив мобільний телефон «Samsung А700Н» в корпусі темно-синього кольору, в цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення даного мобільного телефону.

Того ж дня, близько 15.01 години ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину «The Point», який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, Покровський район, мкр. 4-й Зарічний, 20Д, реалізуючи раптово виниклий намір направлений на таємно викрадення чужого майна та обернення на свою користь, з корисливого мотиву, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_6 , переконавшись у відсутності можливих свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав із стійки вказаного магазину, належний ОСОБА_6 , мобільний телефон «Samsung А700Н» ІМЕІ: НОМЕР_1 в корпусі темно-синього кольору, вартістю 4309,60 гривень, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 132 від 24.04.2018, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши на свою користь, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 , майнову шкоду, що згідно висновку судово товарознавчої експертизи 4309,60 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно в квітня 2018 року ним було викладено мобільний телефон «Samsung» темно-синього кольору в приміщенні магазину «The Point», який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, мкр. 4-й Зарічний.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, повторно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, на обліку у лікаря-психіатра не перебував та не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з березня 2018 року з приводу вживання опіоїдів з шкідливими наслідками, не працюючого, не одруженого, обставинами що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставиною, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Суд, з врахуванням матеріалів досудової доповіді, прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України з врахуванням вироку Дніпровського апеляційного суду від 10.12.2018 року.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене покарання поглинути покаранням призначеним за вироком Дніпровського апеляційного суду від 10.12.2018 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не обирався.

Речові докази: СД-Р диск з відеофайлами зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1