Єдиний унікальний номер справи 185/8256/18
Провадження № 1-кп/185/228/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001741 від 16 серпня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого ШУ «Героїв Космосу», має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2018 року о 15.00 годині ОСОБА_3 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 відпочивали та вживали спиртні напої. В ході розмови між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, під час якого між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 відбулася бійка, внаслідок якої ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження. Після зазначених подій ОСОБА_8 та ОСОБА_10 покинули вказане домоволодіння, а ОСОБА_3 залишився вдома.

16 серпня 2018 року о 19.15 годині ОСОБА_3 подзвонив ОСОБА_8 та запропонував зустрітися та поспілкуватися з приводу конфлікту, який виник між останніми напередодні.

16 серпня 2018 року о 19.30 годині ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 , та іншими особами приїхали на автомобілі таксі під керуванням водія ОСОБА_11 до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3

16 серпня 2018 року о 19.40 годині ОСОБА_3 побачивши, що до його будинку під`їхав автомобіль, розуміючи, що у вказаному автомобілі перебуває ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому, з метою реалізації свого злочинного наміру, а також з метою помститися за образи на свою адресу, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяв з собою ніж, вийшов з будинку, побачив на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_12 , утримуючи ніж в правій руці, підбіг до автомобіля, та відкривши дверці даного автомобіля зі сторони переднього пасажира, наніс два удари ножем ОСОБА_8 - в область живота та правого стегна.

Таким чином, своїми злочинними, умисними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота та пошкодженням тонкого кишечнику та внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, а також колото-різана рана правого стегна, яка відноситься до легких тілесних пошкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в судовому засіданні визнав повністю, щиро кається у вчиненому, пояснив, що дійсно 16 серпня 2018 року о 15.00 годині за адресою: м. Павлоград, вул. Гражданська, 35/2 під час сумісного вживання алкоголю у нього з ОСОБА_8 виник конфлікт, під час якого відбулася бійка. О 19.15 годині він зателефонував ОСОБА_8 та запропонував зустрітися та поспілкуватися з приводу конфлікту. 16.08.2018 року о 19.40 год., побачивши, що до його будинку під`їхав автомобіль, де був ОСОБА_8 , взяв із собою ніж, він підбіг до автомобіля, відкрив передні пасажирські двері та наніс ОСОБА_8 два удари ножем - в область живота та правого стегна. З потерпілим раніше у нього були дружні стосунки. Позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнає у повному обсязі.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що обвинувачений його товариш. 16 серпня 2018 року о 15.00 годині він разом з обвинуваченим та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 спілкувалися та вживали спиртні напої, під час чого між ними виник конфлікт та бійка. Він пішов з будинку обвинуваченого, після чого він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_13 пішли у парк. Він викликав таксі, по дорозі вони заїхали у аптеку, купили пігулки та поїхали до сестри ОСОБА_10 ОСОБА_14 . Вони забрали з собою ОСОБА_14 та поїхали до будинку обвинуваченого. Далі обвинувачений відкрив двері автомобіля таксі та вдарив його ножем. Йому були завдані 2 удари - в область черевної порожнини та ноги. Матеріальна шкода не відшкодована. Підтримує позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Просить призначити обвинуваченому не суворе покарання.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що обвинувачений її знайомий. 16 серпня 2018 року їй зателефонувала ОСОБА_13 та сказала, що обвинуваченого побили та попросили як медичного працівника подивитися, чи не зламаний у нього ніс. За нею приїхало таксі, у якому був потерпілий, ОСОБА_13 та ОСОБА_10 . Вона сіла на задньому сидінні між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , потерпілий сидів спереду на пасажирському сидінні. Коли таксі зупинилось, вона писала щось у своєму мобільному телефоні, згодом таксі почало швидко їхати по вул. Дніпровській м. Павлограда, потерпілий став кричати, що йому боляче та показав руки у крові. Вони повезли потерпілого у лікарню.

Як пояснила суду свідок ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 та її цивільний чоловік ОСОБА_10 допомагали перевозити меблі на дачу, а вона в цей час була вдома. Зі слів їй відомо, що останні вживали алкоголь, після чого між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 виник конфлікт та бійка. ОСОБА_8 розбив обличчя ОСОБА_3 . До неї додому прийшов потерпілий, а після нього ОСОБА_10 . ОСОБА_3 у цей час залишався у себе вдома. Далі вона, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 пішли на річку. Їй зателефонував ОСОБА_3 та сказав, що у нього щось з обличчя, а йому йти на роботу. Вона зателефонувала ОСОБА_14 , та запитала у неї як у медичного працівника, чи звертатися ОСОБА_3 до лікарні. Вони купили ліки та заїхали на таксі за ОСОБА_14 . Вони приїхали до обвинуваченого. ОСОБА_3 підійшов до автомобіля та відкрив передні пасажирські двері, в руках у нього вона нічого не бачила. Вона та ОСОБА_10 вийшли з таксі, відвели ОСОБА_3 від автомобіля та завели у двір.

Згідно висновку експерта № 263 від 07 вересня 2018 року, згідно наданої медичної документації ОСОБА_8 було нанесено проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням тонкого кишечнику та внутрішньочеревною кровотечею, а також колото-різана рана правого стегна. Проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням тонкого кишечнику та внутрішньочеревною кровотечею за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, згідно п. 2.1.1 а), 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року. Колото-різана рана правого стегна за своїм характером відноситься до легких тілесних пошкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день), згідно п. 2.3.1. а), п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року. Ушкодження спричинене по ударному механізму предметом (знаряддям), що мало колючо-ріжучими властивостями типу клинка ножа. Час утворення тілесних ушкоджень може відповідати терміну вказаному як в ухвалі, так і в медичній документації, тобто 16.08.2018 року. Тілесні ушкодження утворились від двох ударів. Напрямок ранових каналів в медичній документації не вказані. Потерпілий ОСОБА_8 міг отримати виявлені у нього тілесні ушкодження внаслідок нанесення йому двох ударів ножем підозрюваним ОСОБА_3 , в область черевної порожнини та область правого стегна.

Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 24 вересня 2018 року, серед пред`явлених на фотознімках ножів потерпілий ОСОБА_8 впізнав пред`явлений ніж на фото № 3, яким 16 серпня 2018 року приблизно о 19.40 годині ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження.

Зазначені докази винуватості ОСОБА_3 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимий, у відповідності до ст. 12 КК України вчинив тяжкий злочин, за місцем роботи характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Таким чином, покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи думку потерпілого, який просив не призначати ОСОБА_3 покарання, пов`язане з позбавленням волі, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і вважає можливим звільнення його від покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 3346 грн., моральної шкоди у розмірі 20000 грн., заявлений потерпілим ОСОБА_8 підлягає задоволенню у повному обсязі, як законний, обґрунтований та підтверджений доказами, а також на підставі ст.ст. 1166, 23, 1167 ЦК України, ст. 79 ЦПК України, оскільки судом встановлена винність обвинуваченого у вчиненні злочину та причинний зв`язок між учиненим обвинуваченим злочином та наслідком його злочинних дій.

При цьому, розглядаючи цивільний позов потерпілої сторони у частині відшкодування моральних збитків суд враховує принципи розумності, справедливості, майнового стану обвинуваченого, реальності виконання судового рішення, та разом з тим, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого, настанням небажаних для потерпілого наслідків, у вигляді порушення життєвого укладу, оскільки перебуваючи на лікуванні потерпілий не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, фізичний біль, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, поганому сні, потерпілий продовжує лікування, не отримує відшкодування збитків від обвинуваченого.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді (5) п`яти років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку три (3) роки він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 3346 грн. та моральної шкоди у розмірі 20000 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 3346 (три тисячі триста сорок шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) грн.

Речові докази: розкладний ніж чорного кольору, вилучений за адресою: АДРЕСА_1 , переданий до камери схову Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, згідно квитанції № від знищити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1