ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/702/19 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 635/931/18 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

заявника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 17.04.2019 про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на повідомлення про підозру, -

в с т а н о в и л а :

15.04.2019 ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Харківського районного суду Харківської області зі скаргою на повідомлення про підозру, в якій просила скасувати процесуальну дію слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджену з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_6 , повідомлення від 28.12.2018 ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 191 КК України в кримінальному провадженні № 0000227; зобов`язати слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 або прокурора Харківської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_6 внести відомості до ЄРДР про скасування повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 191 КК України в кримінальному провадженні № 0000227.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 17.04.2019 у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на повідомлення про підозру відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 17.04.2019 скасувати повністю та прийняти нове судове рішення, яким скасувати процесуальну дію слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджену з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_6 , повідомлення від 28.12.2018 ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 191 КК України в кримінальному провадженні № 0000227; зобов`язати слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 або прокурора Харківської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_6 внести відомості до ЄРДР про скасування повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 191 КК України в кримінальному провадженні № 0000227.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що сторона захисту не може мати різний обсяг прав з огляду тільки на певний реєстраційний номер кримінального провадження і дату внесення відомостей про його реєстрацію, які не мають жодного відношення до обставин, за якими повідомлено про підозру.

Крім цього, зазначала, що безпідставним об`єднанням кримінальних проваджень, порушеннями закону під час закриття і виділенням матеріалів кримінального провадження слідчим та прокурором штучно створено формальні умови для позбавлення підозрюваної ОСОБА_7 права на оскарження повідомлення про підозру на підставі пункту 10 частини 1 статті 303 КПК України.

Вважала, що прикінцевими положеннями Закону № 2147 від 03.10.2017 передбачено застосування пункту 10 частини 1 статті 303 КПК України стосовно конкретних кримінальних правопорушень, відомості про які внесено до ЄРДР до 16.03.2018.

Відомості про кримінальне правопорушення за частиною 5 статті 191 КК України, за якими їй повідомлено про підозру, внесено до ЄРДР 17.03.2018 за № 0000463.

Потім прокурор об`єднав це кримінальне провадженні з кримінальним провадженням за № 0000227 віл 01.02.2018 за частиною 1 статті 358 КК України, і робить останній основним.

Але надалі справа про кримінальне правопорушення за частиною 1 статті 358 КК України за № 0000227 від 01.02.2018, всупереч вимогам закону, не закривається і не виділяється в окреме провадження, а залишається лише з тією метою, щоб штучно створити умови для формальної відмови стороні захисту в оскарженні підозри за пунктом 10 частини 1 статті 303 КПК України, що є очевидною дискримінацією, порушенням прав підозрюваного, та вимог ЄСПЛ і Конституційного Суду України.

ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 191 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР після 16.03.2018, а саме 17.03.2018 за № 000463, тобто після набуття чинності змін до КПК України щодо права на оскарження до слідчого судді повідомлення про підозру відповідно до пункту 10 частини 1 статті 303 КПК України, а тому вважала, що має права, передбачені зазначеною вимогою.

Крім цього, посилалася на необґрунтованість повідомлення про підозру, яка повідомлена без наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, що є порушенням вимог статті 276 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 слідчий суддя виходив з тих обставин, що положення пункту 10 частини 1 статті 303 КПК України не має зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після 16.03.2018, а відомості по кримінальному провадженню № 0000227 внесенні до ЄРДР 01.02.2018, а подальшому кримінальні провадженні № 0000463, № 0000450 об`єднані в одне, та прийшов до висновку, що вказане повідомлення про підозру від 28.12.2018 в об`єднаному кримінальному провадженні не може бути оскаржене на досудовому провадженні.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає його обґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно із загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині 1 статті 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Водночас стаття 58 Конституції України допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Формою реалізації частини 1 статті 58 Конституції України є положення частини 1 статті 5 КПК України, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, який набрав законної сили 16.03.2018 , частина 1 статті 303 КПК України була доповнена пунктом 10, а отже, вказаний пункт за загальним правилом підлягає застосуванню з дати набрання чинності цим Законом, в частині таких змін.

Згідно з пунктом 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» положення пункту 10 частини 1 статті 303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін.

Таким чином, з підстав зазначених у пункті 10 частини 1 статті 303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру, у справах (кримінальних провадженнях), по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін, тобто з 16.03.2018.

В судовому засіданні встановлено, що відомості про кримінальне провадження № 0000227 внесено до ЄРДР 01.02.2018, а в подальшому кримінальні провадження № 0000463 та № 0000450 об`єднані в одне.

28.12.2018 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 191 КК України, в об`єднаному кримінальному провадженні.

Тобто, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру, з огляду на те, що зазначена скарга подана на рішення, що не підлягає оскарженню.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не є підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 17.04.2019 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: