справа № 691/1358/15-к
провадження № 1-кп/691/14/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді ОСОБА_1

за участі секретарів судових засідань ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перевальськ, Луганської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, учасника бойових дій, інваліда ІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 297 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, стороною обвинувачення ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 11.08.2015 року, близько 02.00 години, він, разом та за попередньою змовою зі своїм сином ОСОБА_9 , діючи спільно, з метою вчинення крадіжки, проник на територію меморіального комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по вул. Леніна, с. Валява, Городищенського району, Черкаської області, звідки умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом, шляхом демонтажу, намагався викрасти металеву трубу, загальною довжиною 6,75 м, діаметром 70 мм, якою, в подальшому розпорядився б на власний розсуд, проте свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як його дії було викрито сторонніми особами.

Такі дії, ОСОБА_9 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 297 КК України, як незакінчений замах на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на пам`ятнику, спорудженому в пам`ять тих, хто боровся проти нацизму в роки Другої світової війни, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, не доведене до кінця з причин, які не залежали від його волі.

В якості доказів винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині, за клопотанням прокурора, були допитані представник потерпілого та свідки:

- представник потерпілого ОСОБА_10 , яка показала, що з 06.11.2015 року вона працює сільським головою села Валява. Зі слів попереднього голови ОСОБА_11 , знає, що декілька людей, в тому числі обвинувачений, намагалися зрізати трубу на меморіальному комплексі, але їм завадили це зробити жителі села, зокрема: ОСОБА_12 . Трубу не зрізали, а на місці виявили лише пилку по металу. Даний комплекс не огороджений та захоронень в ньому немає. Далі вона описала, з чого складається меморіальний комплекс, в який, на її думку, також входять труби для тримання прапорів. Щодо кількості труб та їх розміщення, точної інформації навести не змогла, пояснивши, що труби знаходяться за однією з меморіальних стін. Меморіальний комплекс знаходиться на балансі сільської ради, проте, які саме спорудження знаходяться на балансі, вона не знає. Цивільний позов в даному кримінальному провадженні сільська рада не заявляла, який розмір шкоди, спричиненої злочином, не знає;

- свідок ОСОБА_13 , який показав, що всі події відбувалися з 10 на 11.08.2015 року, в день народження його брата ОСОБА_12 . Близько 01.30 години, вони провели дівчат та поверталися додому, він був у навушниках. Коли спускалися біля ОСОБА_14 , ОСОБА_12 почув скрежет полотна по металу. Вони разом піднялися на пагорб сходами і зайшли через правий бік стели. Брат йшов за ним, а потім повернувся та пішов зліва. Зліва стояли ОСОБА_15 , вони нічого не пиляли. Коли піднімались на Пагорб, звуків пиляння не було. Він включив фонарик і вони запитали, що ті там роблять, а ОСОБА_15 побігли вниз і заховались. Пилка залишилась у трубі, яка в одному місці була повністю перепиляна, а в іншому наполовину, вони її не чіпали та пішли вниз, де зустріли ОСОБА_15 . З ними говорив ОСОБА_12 , про що - не знає, так як в той час розмовляв по телефону. Потім відбулася бійка, через що, він не знає, після чого вони пішли. За той час, коли вони обходили стелу, сторонні люди могли з-за неї втекти в сторону огородів чи в сторону посадки. Через деякий час приїхали хлопці, яким він телефонував. Вони з ОСОБА_12 забрали пилку, яку наступного дня віднесли у сільську раду;

- свідок ОСОБА_12 , який показав, що 10.08.2015 року, близько 01.00 години, вони з братом ОСОБА_13 йшли повз ОСОБА_16 , зупинилися перекурити і почули пиляння труб. Вони піднялися туди, він зайшов з однієї сторони, а брат з іншої. Коли почали підніматися звук був, а коли піднялися, то все стихло. Брат посвітив фонарем і вони побачили ОСОБА_15 . Він не бачив, що ОСОБА_15 пиляли, але вони стояли біля труби, у якій знаходилась пилка. Вони крикнули ОСОБА_15 «Стій!», а вони почали тікати. Вони побігли за ними, а коли наздогнали, ті почали чинити опір, виникла бійка. Після бійки ОСОБА_15 пішли, а вони подзвонили хлопцям. Інших людей на ОСОБА_17 він не бачив, хоча там є освітлення. За ті 30-40 секунд, що вони обходили стелу, сторонні люди могли з-за неї втекти. Після бійки, він з хлопцями забрали пилку, яку наступного ранку віддали до сільської ради, де їх допитували. Крадіжки на комплексі й раніше були. Когось знайшли, а когось ні;

- свідок ОСОБА_18 , який показав, що в серпні 2015 року, він, окрім основної роботи зварювальником, працював ще й охоронцем на заводі у нічний час. Близько 01.00 години, йому зателефонували знайомі хлопці та попросили під`їхати до меморіального комплексу, оскільки вони впіймали осіб, які намагалися викрасти з комплексу трубу. По приїзду, його зустріли ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_19 та розповіли, що вони впіймали переселенців з Луганської області батька й сина ОСОБА_15 , які намагалися зрізати трубу. Коли він піднявся на пагорб, в одній із труб за меморіальною стіною був надріз, в якому знаходилась пилка. Труби розміщені впродовж стіни, на деякій відстані від неї та призначені для тримання прапорів на свята. Він порадив хлопцям забрати пилку, щоб потім надати до правоохоронних органів. В деталях вони нічого не розповідали. Повідомили тільки, що у них з ОСОБА_15 виникла бійка, проте тілесних ушкоджень на них він не бачив, оскільки було темно. Запаху алкоголю від них не відчував. Через декілька днів, коли він їх зустрів, то вони повідомили, що йшли гуляти повз меморіальний комплекс та, зі сторони комплексу, почули звуки різання металу. Після цього, вони піднялись на пагорб, зайшли за одну з меморіальних стін та побачили, що біля однієї із труб, спиною до них, сиділи двоє людей, які, на їх запитання «Що ви тут робите?», кинулись до них в бійку;

- свідок ОСОБА_19 , який показав, що очевидцем подій він не був. Вночі в серпні 2015 року, він на автомобілі повертався додому, проїжджав біля ОСОБА_14 та почув крик ОСОБА_12 . Він зупинився та побачив ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які розповіли, що вони йшли з гулянки та почули звуки пиляння на меморіальному комплексі, у них виникла бійка, в результаті якої їх побили. Вони всі поїхали назад до пам`ятника та пішли до труби. До них ще приєднався ОСОБА_18 . Почекали там близько півгодини ОСОБА_15 , але ніхто не прийшов. Потім вони роз`їхались по домівках. Куди поділась пилка, він не пам`ятає, на наступний день вона вже була. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 алкоголю не вживали;

- свідок ОСОБА_20 , яка показала, що в неї в будинку по АДРЕСА_3 , з травня 2015 року, проживають ОСОБА_9 , який є якимсь її далеким родичем, та його син. Вони приїхали з м. Алчевськ. Хотіли купити хату у с. Валява та там жити. Домовилися із бабою ОСОБА_21 , що будуть у неї куплять. Остання знаходиться у будинку престарілих, а вона, її двоє дітей та ОСОБА_9 з сином, навідувалися до цієї хати, наглядали за нею. Дана хата знаходиться біля ОСОБА_14 . ОСОБА_9 та його син ніде не працювали, допомагали їй по господарству, часто від`їжджали до м. Київ. В будинку вони живуть в різних кімнатах, чи відлучаються ОСОБА_15 кудись у нічний час, вона не знає. На території її домоволодіння знаходиться кухня, сарай та гараж з різними інструментами, до якого ОСОБА_9 мав доступ. Одного разу в серпні місяці, після опівночі, вона почула розмову ОСОБА_9 з сином, що нібито вони чули якісь звуки біля хати, яку хотіли придбати, і вони туди пішли. Вона від слідчого дізналась, що ОСОБА_15 щось скоїли біля пам`ятника, який знаходиться на ОСОБА_22 . Від людей в селі вона почула, що вони хотіли щось там зрізати, але вона в це не вірить. Вважає, що кримінальну справу порушили через будинок, який вони хотіли купити, так як були люди, які не хотіли, щоб вони його придбали;

- свідок ОСОБА_11 , який показав, що на час скоєння вказаного злочину, він був головою сільської ради с. Валява. Зранку зателефонували ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та повідомили, що вночі вони виявили двох осіб, які руйнували ОСОБА_16 . Він заїхав додому до хлопців, забрав їх та вони поїхали на ОСОБА_16 . Коли вони туди приїхали, він побачив, що одна труба перепиляна повністю, а інша до половини. Хлопці віддали йому пилку по металу, яку там знайшли, вона знаходилася у поліетиленовому пакеті. Дану пилку слідчий у нього потім вилучив у якості речового доказу. Зі слів хлопців, вони впіймали ОСОБА_9 та його сина, коли ті пиляли труби на ОСОБА_22 . Хлопці розповідали, що коли йшли додому вночі, почули звук пиляння на пагорбі, піднялися і побачили ОСОБА_15 , за якими гналися, а потім між ними відбулась бійка. Він запросив дільничного до сільської ради, склали листа від виконавчого комітету до поліції та почалося розслідування. ОСОБА_9 він знає, той приїхав чи то з м. Луганськ, чи то з м. Донецьк та приходив до нього знайомитися. Щодо самого ОСОБА_14 , пояснив, що там знаходиться перепоховання воїнів Великої Вітчизняної Війни. Територія Пагорбу освітлюється, фонарі стоять знизу до самої стели і хоча за нею, фонарів немає, але освітлюється і та територія. Труба, яка була перепиляна, входила у металевий каркас, зроблений для того, щоб ставити прапори на свята. Все, що знаходиться на ОСОБА_22 , є меморіальним комплексом. Чи внесений комплекс в реєстр історичних пам`яток, не знає, але сільська рада зверталася з таким проханням. Крадіжки з комплексу були й раніше, неодноразово знімали мідь зі скульптур;

- свідок ОСОБА_23 , який показав, що, за зверненням Валявської сільської ради до Управління культури, він був відряджений до с. Валява, Городищенського району, Черкаської області для встановлення чи входить до складу меморіального комплексу флагшток, оскільки паспорт на меморіальний комплекс не давав чіткої картини, що саме увійшло до комплексу. На час введення об`єкта в експлуатацію, паспорти виготовлялись типографським способом і заповнялись на печатній машинці, в зв`язку з чим не всі складові комплексу можливо були внесені до паспорту. Він виїхав та, разом з представником сільської ради, оглянув комплекс та встановив, що флагшток являвся складовою частиною комплексу. Акт складав сам. Комплекс є об`єктом культурної спадщини. В паспорті були вказані не всі споруди, а оскільки відповідь щодо складу комплексу давалась по паспорту, тому виникла розбіжність. В паспортах зазначались головні споруди, а інші дрібні ні. Раніше земельна ділянка під пам`ятники не виділялась і її межі не визначались, в тому числі і на комплекс у с. Валява;

- свідок ОСОБА_24 , яка показала, що вона працює три роки на посаді секретаря виконавчого комітету Валявської сільської ради. Приймала участь під час обстеження ОСОБА_14 . Під час проведення обстеження вони були вдвох з ОСОБА_23 представником управління культури Черкаської обласної державної адміністрації. Вони обійшли весь комплекс, обдивившись де що знаходиться. Зі слів односельчан знає, що молоді хлопці жителі с. Валява, вночі почули, що на ОСОБА_22 щось відбувається, пішли туди і застали ОСОБА_9 з сином, які різали метал. Була порушена кримінальна справа і в зв`язку з цим проводилось обстеження меморіального комплексу. Вона знає, що на Пагорбі є перепоховання воїнів, які захищали с. Валява під час Другої Світової Війни. Сільська рада подавала запит до райвійськкомату, який це підтвердив. Також, сільська рада виносила рішення про таке перепоховання, яке відбулося у 80- роках. Знає про це, як постійний житель села. На її думку, флагштоки є частиною меморіального комплексу, вони приєднані до стіни, встановлені були дуже давно. ОСОБА_23 , провівши обстеження комплексу, підтвердив, що флагштоки входять в єдиний меморіальний комплекс. Вона не являється експертом в питаннях архітектури і культурної спадщини, точного визначення флагштоку не знає. Після обстеження ОСОБА_25 , новий технічний паспорт на нього не виготовлявся.

Окрім того, в якості доказів винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині, прокурор в судовому засіданні надав наступні письмові докази:

- протокол огляду місця події від 13.08.2015 року з фототаблицею, згідно якого було оглянуто меморіальний комплекс «Пагорб Слави», який розташований по вул. Леніна у с. Валява, Городищенського району, Черкаської області;

- копію акту приймання передачі об`єктів соціальної сфери у комунальну власність від 02.10.2000 року, згідно якого меморіальний комплекс (пам`ятник) являє собою постать жінки з вінком у руках на постаменті, підніжжя якого викладено чорним та червоним мармуром плит та тротуарними з бетону плит, в композицію пам`ятника входить буто-бетонна Стелла, на якій закріплені плити з висіченням імен та барельєф покритий міддю. Пам`ятник розташований на горбі, на якому збудовані мозаїчні східці внизу, біля входу до пам`ятника скульптура «Кобзаря». Все перелічене передано в комунальну власність місцевої влади;

- копію висновку про вартість майна (витяг із звіту про незалежну експертну оцінку майна), складеного оцінювачем ОСОБА_26 від 18.09.2015 року, згідно якого вартість труби сталевої довжиною 6,75 м, діаметром 70 мм, товщина стінки 3 мм, станом на 11.08.2015 року склала 375,50 гривень;

- протокол огляду предмету від 19.10.2015 року, згідно якого в каб. № 11 СВ Городищенського РВ УМВС було оглянуто пилку по металу, яку було добровільно видано ОСОБА_11 та яка фактично являється засобом, за допомогою якого було вчинено злочин;

- постанову про визнання речовим доказом від 19.10.2015 року, згідно якого пилку, призначену для розпилювання металевих виробів було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні та здано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів при Городищенському РВ УМВС України в Черкаській області;

- постанову про перекваліфікацію від 20.10.2015 року, згідно якої дії ОСОБА_9 та ОСОБА_9 по кримінальному провадженню № 0000389 від 13.08.2015 року перекваліфіковано з ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 297 КК України на ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 297 КК України;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 28.10.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_13 заявив, що впізнав на крайньому лівому фотознімку особу, яку застав при спробі викрадення металевих труб з «Пагорба Слави»;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 31.10.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_12 заявив, що впізнав на крайньому лівому фотознімку особу, яку застав при спробі викрадення металевих труб з «Пагорба Слави»;

- постанову про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 27.11.2015 року, згідно якої виділено з матеріалів досудового розслідування за № 0000389 матеріали досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_9 (сином) кримінального правопорушення в окреме провадження;

- копію акту про обстеження об`єкту (пам`ятки) культурної спадщини від 12.05.2016 року, згідно якого т.в.о. начальника Археологічної інспекції управління культури Черкаської облдержадміністрації ОСОБА_23 , у присутності секретаря Валявської сільської ради Городищенського району ОСОБА_24 , було проведено обстеження історичного об`єкту культурної спадщини, пам`ятки монументального мистецтва місцевого значення меморіального комплексу «Пагорб Слави воїнам Великої Вітчизняної Війни», який знаходиться за адресою вул. Центральна (колишня вул. Леніна) у с. Валява, Городищенського району, Черкаської області. Під час обстеження встановлено, що флагштоки, виготовлені зі сталевих труб різного діаметру та довжини, розміщені з тильного боку стели, складають з нею єдиний комплекс;

- копію протоколу №7 засідання виконкому Валявської сільської Ради народних депутатів, Городищенського району, Черкаської області, УРСР від 05.04.1979 року, згідно якого, серед іншого, було вирішено до 01.11.1979 року провести перезахоронення останків загиблих воїнів в братську могилу на пагорбі «Слави»;

- копію рішення виконавчого комітету Городищенської районної Ради народних депутатів від 10.05.1979 року № 208 «Про перезахоронення воїнів Радянської Армії, які загинули за звільнення села Валяви в роки Великої Вітчизняної Війни 1941-1945 рр. та борців за Радянську владу, які загинули від рук куркулів 21 травня 1920 р.», згідно якого було вирішено перезахоронення останків загиблих провести в братську могилу на Пагорбі Слави села Валяви.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у скоєні вказаного кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 297 КК України, не визнав. При цьому, пояснив, що в ніч з 10 на 11.08.2015 року, після 00.00 години, вони з сином почули шум зі сторони будинковолодіння, яке вони хотіли придбати та в зв`язку з цим наглядали за ним, оскільки власниця в будинку не проживала, та вирішили піти подивитися, що там відбувається. Дорога їхня пролягала повз ОСОБА_16 , оскільки зазначений будинок знаходився неподалік від нього. Проходячи повз ОСОБА_16 , він помітив силует чоловіка, який намагався втекти в хащі, що знаходилися за стелою ОСОБА_14 . Він вирішив його наздогнати, проте той виявився спритнішим і він втратив його з поля зору. В цей час, як він повертався до сина, до них підбігли хлопці, та між ними відбулася розмова щодо того, хто різав труби на ОСОБА_22 , в результаті якої, йому палицею нанесли удар по голові, від чого він втратив свідомість. Прийшовши до тями, у нього зав`язалась бійка з одним із хлопців, яку він, з власної волі, припинив, та вони із сином пішли додому. Бажання йти до будинковолодіння вже не було, оскільки цьому помішала бійка, в результаті якої він отримав тілесні ушкодження. Ніяких речей, при поході до будинковолодіння вони з собою не брали. Вважає себе забезпеченою людиною, а тому потреби здійснювати крадіжки майна, у нього не має.

За клопотанням сторони захисту, судом був допитаний свідок ОСОБА_9 , який пояснив, що обвинувачений ОСОБА_9 є його батьком. Як почалась війна на сході, вони з батьком пішли воювати, а після звільнення зі служби, територію, де вони проживали, було окуповано, тому вони приїхали до с. Валява. Проживали у своєї родички, купили трактор. Також вони хотіли придбати будинок та домовилися з жителькою села бабою ОСОБА_21 , що вона продасть їм свій будинок, що знаходився біля обеліска. Оскільки, баба ОСОБА_27 знаходилася в притулку для пристарілих, вони, за її дорученням, доглядали за цим будинком. З 10 на 11.08.2015 року, після 00.00 години, він вийшов на двір та почув шум зі сторони хати, за якою вони доглядали. Він сказав про це батьку і вони разом пішли туди. Вони пішли через огород, перейшли через дорогу і хотіли пройти до хати повз обеліск. В цей час вони помітили за обеліском чоловіка з фонариком. Батько побіг за ним, оскільки вони подумали, що саме цей чоловік, щось пиляв біля хати, яку вони хотіли придбати, але загубив його з виду і повернувся до обеліску. В цей час до них підійшов ОСОБА_13 та запитав, що вони пиляють. Вони відповіли, що самі шукають тих, хто пиляє, і ОСОБА_13 пішов. Вони вже хотіли піти додому, але ОСОБА_13 покликав хлопців, які почали говорити, що це вони з батьком хотіли зрізати трубу. Вони намагались їм пояснити, що не пиляли трубу, але ті не хотіли слухати. Хлопці були п`яні. Почалася бійка, ОСОБА_12 вдарив батька по голові, він заступився за батька. Чому хлопці вирішили, що це саме вони пиляли, не знає. В той день, у них при собі не було ні фонарика, ні пилки.

Також, стороною захисту було додано наступні письмові докази:

- копію частини довіреності від 22.06.2015 року, згідно якої ОСОБА_28 уповноважила ОСОБА_9 представляти її інтереси в усіх установах, перед усіма фізичними та юридичними особами, вести її справи, для чого надала йому певні права;

- копію паспорту ОСОБА_28 серії НОМЕР_1 , виданого 26.06.1997 року Городищенським РВ УМВС в Черкаській області;

- договір від 08.07.2015 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_28 про наміри придбати будинок по АДРЕСА_4 ;

- лист т.в.о. начальника Управління культури Черкаської обласної державної адміністрації від 08.02.2016 року № 01-22/153, згідно якого, відповідно до складеного паспорта на об`єкт культурної спадщини, до складу меморіального комплексу флагшток не входив;

- лист т.в.о. начальника Управління культури Черкаської обласної державної адміністрації від 08.04.2016 року № 01-22/404, згідно якого, відповідно до паспорта на об`єкт культурної спадщини, складеного у 1983 році, до складу меморіального комплексу входили: скульптура, постамент, скульптура «Кобзаря», стела з барельєфом, братська могила. До складу меморіального комплексу флагшток не входив;

- копію паспорту на меморіальний комплекс братська могила, пам`ятник односельчанам, розташований по АДРЕСА_2 ;

- лист відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Городищенської РДА від 19.01.2015 року № 01-арх з доданим до нього топопланом, згідно яких топоплан ділянки із зазначенням Пагорба Слави, інформації, де був встановлений флагшток, не містить;

- висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 26.04.2016 року № 1088/Ж, згідно якого, при огляді, у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на передній поверхні лівої вушної раковини в проекції верхньої третини завитка, в проекції основи лівої вушної раковини в верхній третині визначаються рубці, що є наслідком загоєння ран. Вказані тілесні ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Характер та морфологія виявлених ушкоджень у вигляді ран, свідчить про те, що вони утворилися від дії тупого предмету, за давністю можуть відповідати терміну не менше 1 - 1,5 року до моменту проведення обстеження;

- заява ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 11.01.2017 року, яку він подав до Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області;

- фотознімки (29 шт.) меморіального комплексу «Пагорб Слави Воїнам Великої Вітчизняної Війни» та прилеглої до нього території.

Згідно положень ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.

Оцінивши, надані прокурором докази, суд вважає наступне.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, сторона обвинувачення, як на безпосередніх очевидців події, вказує на ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Проте, як вбачається з показань останніх, наданих ними в суді, вони не бачили, що саме ОСОБА_9 та його син здійснювали дії, направлені на розпилювання труб на ОСОБА_22 . ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були очевидцями лише того, що ОСОБА_9 та його син стояли біля труб в одній із яких знаходилася пилка по металу, в зв`язку з чим вони і припустили, що саме ті розпилювали труби. Окрім того, вказані свідки не заперечували того, що будь-які інші треті особи, з урахуванням рельєфу та насаджень, які знаходились за стелою, могли утекти з ОСОБА_17 за той час, коли вони піднімались на Пагорб та обходили стелу, оскільки звуки пиляння металу припинились на півдороги їхнього підняття на ОСОБА_16 , що в часі склало близько 40 секунд.

Таким чином, ймовірність наявності на ОСОБА_22 в ніч з 10 на 11.08.2015 року третіх осіб, які могли б бути причетними до скоєного, у судовому засіданні не спростована.

Окрім того, це узгоджується з показами свідка захисту ОСОБА_9 , який прямо зазначив про присутність на ОСОБА_22 третьої особи, яка вчинила злочин та зникла під час її переслідування ОСОБА_15 за час, який свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 витратили для того, щоб піднятися на ОСОБА_16 та зайти за стелу.

Факт перебування ОСОБА_9 на ОСОБА_22 в ніч з 10 на 11.08.2015 року не з ціллю вчинення злочину, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_20 , а також письмовими доказами, наданими стороною захисту про існування цивільно-правових відносин між обвинуваченим та ОСОБА_28 щодо намірів придбання належного останній будинку, який знаходиться поряд з ОСОБА_29 , які стороною обвинувачення в судовому засіданні не спростовані.

Інші, допитані в судовому засіданні, свідки не були очевидцями подій на ОСОБА_22 в ніч з 10 на 11.08.2015 року та зазначили у своїх поясненнях, що знають про обставини скоєного злочину зі слів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Щодо письмових доказів, наданих стороною обвинувачення, то суд вважає наступне.

Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до положень ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами за доручення слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Таким чином, виходячи з вище наведених норм закону, доказом, що підтверджує вартість майна та розмір спричиненої матеріальної шкоди потерпілому є висновок експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КПК України, експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право, відповідно до Закону України «Про судову експертизу», на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери знань.

Згідно ст. 10 Закону України «Про судову експертизу», судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про судову експертизу», атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України.

Згідно обвинувального акту, внаслідок кримінального правопорушення завдана матеріальна шкода на суму 375, 50 гривень.

В якості доказу розміру спричинених збитків Валявській сільській раді, стороною обвинувачення додано копію висновку про вартість майна (витяг із звіту про незалежну експертну оцінку майна від 18.09.2015 року), складеного оцінювачем ОСОБА_26 , який не внесений до реєстру атестованих судових експертів.

Враховуючи вище викладене, суд визнає висновок про вартість майна від 18.09.2015 року, складений оцінювачем ОСОБА_26 , недопустимим та неналежним доказом в даному кримінальному провадженні, в зв`язку з чим клопотання захисника обвинуваченого про визнання недопустимим доказом по справі витяг із звіту про незалежну експертну оцінку майна від 18.09.2015 року, підлягає до задоволення.

Інші письмові докази, надані стороною обвинувачення, не підтверджують причетність ОСОБА_9 до скоєного злочину.

Щодо речового доказу, а саме пилки по металу, то суд вважає, що даний доказ також не підтверджує причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Інших доказів причетності ОСОБА_9 до інкримінованого злочину, прокурор не надав.

При цьому, суд вважає, що прокурором ОСОБА_5 надано достатньо належних доказів того, що труба, яка, згідно обвинувального акту, є предметом злочину, являється складовим елементом меморіального комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться по вул. Леніна у с. Валява, Городищенського району, Черкаської області, а тому дії особи, яка вчинила даний злочин правильно кваліфіковано за ст. 297 КК України.

Крім того, як зазначалось вище, згідно положень ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Згідно обвинувального акту, кваліфікуючою ознакою інкримінованих дій ОСОБА_9 є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб (з сином ОСОБА_9 ). Проте, в ході судового слідства, стороною обвинувачення жодного належного доказу про вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 інкримінованого злочину за попередньою змовою з сином ОСОБА_9 не надано. При цьому, суд не вважає належним доказом постанову про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 27.11.2015 року, згідно якої виділено з матеріалів досудового розслідування за № 0000389 матеріали досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_9 (сином) кримінального правопорушення в окреме провадження, оскільки ані підозри, ані копії обвинувального акту, ані будь-якого іншого доказу щодо проведення досудового розслідування щодо ОСОБА_9 (сина) та встановлення в його діях якогось складу злочину, суду не надано.

Більш того, син обвинуваченого ОСОБА_9 , за клопотанням сторони захисту, в даному кримінальному провадженні, був допитаний в якості свідка захисту, проти допиту якого присутній в судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 не заперечував.

Таким чином, суд вважає, що висунуте ОСОБА_9 обвинувачення за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 297 КК України не відповідає вимогам ст. 91 КПК України.

Згідно положень ст. 91 КПК України, суд, при ухваленні вироку також враховує обставини, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 . А саме: те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, учасником бойових дій, інвалідом ІІ групи, учасником АТО, в зв`язку з чим має нагороди, та має позитивні характеристики: командира 24-го окремого штурмового батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Збройних Сил України (травень-листопад 2014 року) народного депутата України ОСОБА_30 ; голови партії «Європейська партія України», народного депутата України IV VII скликань ОСОБА_31 ; начальника центрального автомобільного управління Збройних Сил України Озброєння Збройних Сил України генерал-майора ОСОБА_32 ; командира 24-го окремого штурмового батальйону Сухопутних військ Збройних Сил України підполковника ОСОБА_33 ; президента Міжнародної академії наук і інноваційних технологій ОСОБА_34 .

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 21 Постанови ПВС України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», виправдувальний вирок постановляється, зокрема, за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним.

Згідно п. 23 зазначеної Постанови, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В силу вимог ч. 1,3 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_9 до незакінченого замаху на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на пам`ятнику, спорудженому в пам`ять тих, хто боровся проти нацизму в роки Другої світової війни, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, не доведене до кінця з причин, які не залежали від його волі, а відтак, ОСОБА_9 , у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КК України, необхідно визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 297 КК України та виправдати.

Речові докази по справі, а саме: пилку для пиляння металевих виробів, яка знаходиться в камері схову речових доказів Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, суд вважає за необхідне знищити.

Цивільний позов та процесуальні витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , до вступу вироку в законну силу, не застосовувати.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 297 КК України та виправдати у зв`язку за недоведеністю вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення (злочину).

Речові докази по справі, а саме: пилку для пиляння металевих виробів, яка знаходиться в камері схову речових доказів Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, знищити.

Цивільний позов та процесуальні витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , до вступу вироку в законну силу, не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити виправданому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1