Єдиний унікальний номер 722/1862/18
Номер провадження 1-в/722/3/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2019 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю: прокурора: ОСОБА_3

та захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт,

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним вище клопотанням, в якому просив замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді випраних робіт.

Засуджений ОСОБА_5 та представник СВК №67 ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, в яких засуджений підтримав своє клопотання, а представник ДУ «СВК (№67)» заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вважаючи його передчасним.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання засудженого підтримав, вважаючи що оскільки всі накладені на засудженого дисциплінарні стягнення на час розгляду справи є погашеними, то суд не повинен їх враховувати під час розгляду клопотання. Просив суд врахувати, що за час відбування покарання ОСОБА_5 закінчив навчальний центр та отримав спеціальність, що невідбутий строк покарання є незначним та що працюючи, засуджений буде відраховувати щомісячно до Державного бюджету єдиний соціальний внесок, і таким чином зміцнювати бюджет Пенсійного фонду України.
Прокурор Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечувала.
Враховуючи думку всіх учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та частково особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений: вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.12.2016 року, зміненим ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області від 29.03.2017 року, за ч.2 ст.187, ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна, крім житла. Згідно ч.5 ст.72 КК України засудженому зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29.03.2017 року по день набрання вироком суду законної сили (05.05.2017 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (01 місяць 06 днів).

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховується з 29.03.2017 року.

Кінець строку відбування покарання засудженого 23.08.2019 року.

Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, є правом, а не обов`язком суду.

Згідно п.2 ч.4 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув більше половини строку покарання, призначеного судом. Невідбутий засудженим строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання становить 06 місяців 24 дні.

Із досліджених судом матеріалів клопотання та особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 29.03.2017 року.

До державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» прибув 17.05.2017 року. По прибуттю до установи і по серпень 2017 року до будь-яких оплачуваних робіт не залучався. З приводу працевлаштування до персоналу колонії не звертався. З вересня 2017 року по жовтень 2017 року був працевлаштований днювальним навчального закладу при установі. З листопада 2017 року по лютий 2018 року працевлаштований в якості днювального відділення. Свої обов`язки та поставлені йому завдання намагався виконувати. З березня 2018 року по даний час до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучається та з приводу працевлаштування не звертався. Під час перебування в установі, за допущення злісних порушень встановленого порядку відбування покарання, в трьох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені. Заохочень не має.

Роботи з самообслуговування та благоустрою установи виконує під контролем. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, але не завжди робить для себе належні висновки. В січні 2018 року закінчив навчання у навчальному центрі при установі, де йому присвоєно кваліфікацію «Машиніст камерізальних машин 4-го розряду». Намагається утримувати у чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку.

Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими документами, а саме: характеристикою ОСОБА_5 , довідкою про заохочення і стягнення засудженого, довідкою відділу організації та нормування праці СВК №67 від 02.01.2019 року, довідкою про стан здоров`я засудженого протягом часу відбування покарання.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», до обов`язків посадових і службових осіб установ виконання покарань входить реалізація законних прав та інтересів засуджених.

Згідно з п.11 розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить періодична оцінка ступеня виправлення засуджених.

Відповідно до атестаційних листів засудженого, які містяться в матеріалах особової справи, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 як:

-станом на 01.11.2017 року «не став на шлях виправлення»;

-станом на 01.01.2018 року «не став на шлях виправлення»;

-станом на 18.07.2018 року «не став на шлях виправлення».

Згідно протоколу засідання комісії Сокирянської виправної колонії №67 від 17.05.2018 року засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в клопотанні перед судом про застосування ст.82 КК України, як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення.

Суд погоджується з таким висновком комісії СВК з огляду на таке.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови, під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається, законодавець в якості критеріїв оцінки виправлення засудженого вказує на беззаперечне дотримання засудженим режиму відбування покарання, сумлінне ставлення до праці, яке полягає у систематичному виконанні норм виробітку та прагненні здобуття чи підвищення професійного та освітнього рівня.

Сумлінна поведінка засудженого під час відбування покарання повинна проявлятися у виконанні засудженим всіх засобів виправлення, що у своїй сукупності створило б йому позитивну характеристику, за наслідками чого, до нього було би застосовано відповідні заходи заохочення з боку адміністрації установи.

Така поведінка засудженого має бути зразковою для інших осіб, які відбувають порання та повинна стимулювати їх до позитивних змін.

З досліджених судом матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , зокрема його характеристик вбачається, що засуджений протягом незначного часу відбування покарання тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності за вчинення порушень вимог режиму відбування покарань, у тому числі за таке, яке згідно ст.133 КВК України вважається злісним порушенням. При цьому, незважаючи на те, що накладені на засудженого дисциплінарні стягнення в 2018 році погашені, враховуючи відсутність у засудженого жодних заохочень, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого протягом всього часу відбування покарання не була сумлінною та не свідчила про те, що він став на шлях виправлення.

Засуджений тривалий період часу до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався, неналежним чином відносився до виконання поставлених йому завдань, потребував постійного контролю.

Враховуючи наведені вище норми закону, характеризуючі дані про особу засудженого, його несумлінне відношення до праці, неохоче, під контролем виконання робіт з благоустрою, негативне відношення до виховних заходів, які проводяться у відділенні, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, а тому застосування відносно нього ст.82 КК України є передчасним.

При цьому, суд не погоджується із думкою захисника про те, що оскільки всі накладені на засудженого дисциплінарні стягнення на час розгляду справи є погашеними, то під час розгляду даного клопотання суд не повинен враховувати поведінку останнього по вчиненню даних порушень режиму відбування покарання, оскільки для оцінки ступеню виправлення останнього судом враховується поведінка засудженого протягом всього часу відбування покарання.

Суд не погоджується також з іншими доводами захисника, оскільки такі доводи суперечать положенням ст.82 КК України.

За таких обставин, клопотання засудженого є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.6, 65 ч.2, 126 ч.4 КВК України, ст.ст.61,82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського районного
суду Чернівецької області ОСОБА_1