УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року

м. Київ
справа № 146/586/15-к
провадження № 51-750ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2018 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року.
Суть питання
Як убачається з долучених до касаційної скарги, копій судових рішень, ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 02 березня 2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України до покарання виді позбавлення волі на строк 7 років.
Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого суду захисник ОСОБА_5 оскаржив його до апеляційного суду.
Вінницький апеляційний суд ухвалою від 04 грудня 2018 року залишив апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення, а ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2018 року без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , просить скасувати ухвали місцевого і апеляційного судів і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_5 , зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду та незгоду з даною судами оцінкою доказам при розгляді кримінального провадження щодо його підзахисного ОСОБА_4 , що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Водночас, ОСОБА_5 , не зазначив, які саме порушення допустили місцевий суд, відмовляючи в задоволенні його заяви про перегляд вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 02 березня 2016 року за нововиявленими обставинами та апеляційний суд, залишаючи вказане рішення місцевого суду без змін. Зокрема захисник не обґрунтовує, в чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом як ухвали місцевого суду так і ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 412, 459, 466, 419 цього Кодексу.
Крім того касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3