"12" листопада 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив:
05.11.2018р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання заявника ОСОБА_3 про скасування арешту майна, яке було вилучене 11.10.2018 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.10.2018р.
В обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що арешт на майно накладено необґрунтовано та повинен бути скасований, оскільки у кримінальному провадженні заявнику не було повідомлено про підозру, тобто не надано статусу підозрюваного та накладення арешту на майно порушує його права як власника щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю, а тому вважає, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба.
Заявник до судового засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Старший слідчий СУ ГУ НП в Харківській області, підполковник поліції ОСОБА_4 , до судового засіданні не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, проти задоволення клопотання заперечує, вважаючи, що застосований під час досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна є обґрунтованим та забезпечує всебічне, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України його метою є забезпечення збереження речових доказів. Подані слідчим заперечення долучені до матеріалів справи.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За змістом ст. 174 КПК України, особа, яка звернулася з клопотанням про скасування арешту майна, повинна довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя при постановленні ухвали від 16.10.2018 про арешт вказаного майна, виходив з того, що слідчим було доведено, що присутній ризик відчуження майна, передбачений статтею 170 КПК України, крім того, судом врахована можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, слідчому судді не надано, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту з майна.
Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді від 16.10.2018 р. при розгляді клопотання про арешт майна, не змінилися, а саме те, що арештоване майно є речовим доказом матеріальним об`єктом, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Заявником не доведена необхідність скасування застосованого судом арешту на майно в рамках кримінального провадження, оскільки на думку слідчого судді наявні ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1