справа № 495/7261/18
номер провадження 1-кп/495/417/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про продовження строку тримання під вартою
22 грудня 2018 рокум.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальних провадженнях № 0001051, № 0001745, № 0002209, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 13.12.2010р. Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 27.03.2011р. Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 27.02.2015р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки із застосуванням ст. 76 КК України;
- 09.04.2015р. Білгород-Дністровським міськрайонний судом Одеської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки із застосуванням ст. 76 КК України;
- 16.08.2017р. Білгород-Дністровським міськрайонний судом Одеської області за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ізмаїл Одеської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей; не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ; судимого:
- 05.11.1997р. Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) до трьох років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на два роки;
- 16.04.1999р. Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141 КК України (1960 року) до трьох років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на два роки;
- 23.07.2002р. Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 27.07.2006р. Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 187 КК України до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
встановив:
В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходяться кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
До суду від прокурора ОСОБА_3 надійшли клопотання, підтримані нею та прокурором ОСОБА_4 в судовому засіданні, про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , які обґрунтовані тим, що в наявний час ризики, що були підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою не зникли та не перестали існувати, а судове провадженняпо розгляду обвинувальних актів не завершено.

Захисник-адвокат, обвинувачені в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на те, що клопотання не обґрунтовані та ризики не доведені доказами, просили суд відмовити в задоволенні клопотань прокурора та змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, розглянувши клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , заслухавши обґрунтування прокурорів, заперечення обвинувачених та їх захисника-адвоката, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадженняне було завершене до його спливу, вирішення якого відбувається в порядку передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Судом встановлено, що судове провадження по кримінальних провадженнях не закінчено, строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 листопада 2018 року закінчується 06 січня 2019 року.

Оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком понад три роки, здорові, не працюють, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків обвинувачених в місці їх постійного проживання, раніше неодноразово судимі, застосований до них раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не порушували у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості такого порушення, що не залежало від їх волі, не маючи постійного джерела доходів для забезпечення себе необхідним для життєдіяльності, перебуваючи на волі, мають реальну можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж судовому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що не надасть можливості забезпечити виконання процесуальних рішень, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора, які надійшли до суду, є обґрунтованими і підлягають задоволенню та обраний відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити на строк шістдесят днів з моменту постановлення наявної ухвали, тобто з 22 грудня 2018 року.
Суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також існувати не перестали.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199 КПК України, суд прийшов до висновку про необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням їх в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів з 22 грудня 2018 року по 19 лютого 2019 року, у зв`язку з чим клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених підлягають задоволенню.

Суд не бере до уваги твердження захисника-адвоката, обвинувачених, що обвинувачені не можуть триматися під вартою у зв`язку з чим необхідно змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження зазначеного.

Крім того, до суду від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло клопотання, підтримане ним та його захисником-адвокатом в судовому засіданні, в якому просив суд доручити відповідальним особам слідчого ізолятора, де він утримується, забезпечити здійснення необхідного йому медичного обстеження та лікування, оскільки його самопочуття погане і йому необхідне обстеження та лікування, а у слідчому ізоляторі йому не забезпечується належна медична допомога.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до статей 3, 49 Конституції України, ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» людина, її життя і здоров`я, честь, гідність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на охорону здоров`я і медичну допомогу; держава створює умови для ефективного і доступного медичного обслуговування; обвинувачений має право на кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря і закладу охорони здоров`я.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (рішення від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (рішення від 04.10. 2005 року у справі «Сарбан проти Молдови», від 22.12.2008 року у справі «Алексанян проти Росії», від 27.01.2011 року у справі «Євген Олексеєнко проти Росії»).

Враховуючи зазначене, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, з метою забезпечення дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає необхідним зобов`язати Державну установу «Ізмаїльський слідчий ізолятор» забезпечити здійснення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_6 та надання йому належної медичної допомоги відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 206, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,
постановив:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» з моменту постановлення наявної ухвали, тобто з 22 грудня 2018 року. Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується 19 лютого 2019 року.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» з моменту постановлення наявної ухвали, тобто з 22 грудня 2018 року. Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 19 лютого 2019 року.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Доручити Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» забезпечити здійснення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_6 та надання йому належної медичної допомоги.

Доручити Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» забезпечити надання до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області документів про стан здоров`я ОСОБА_6 .
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченим та направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду ОСОБА_1