В И Р О К
КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

7 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

При секретареві ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянула матеріали кримінального провадження № 0003378 відносно ОСОБА_6 , з апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, зі слів працюючого тренером тренажерного залу «Спортлайф», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 17 жовтня 2017 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та йому призначено покарання: - за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна; - за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки; - за ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки; - за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 17.10.2017 року, остаточне покарання ОСОБА_6 призначено у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Справа № 754/11783/18 Апеляційне провадження: № 11-кп/824/1115/2018 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_8 Доповідач у суді апеляційної інстанції:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 стягнуто витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні у розмірі 4 147 грн. 00 коп.

Вироком також вирішено долю речових доказів.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, а саме: незаконне заволодінні паспортом та іншими важливими документами; незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно; підроблення офіційного документу (паспорту), який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем; використання завідомо підробленого документу, які він вчинив наступних, описаних у вироку, обставин.

ОСОБА_6 29 березня 2018 року у невстановлений час, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 залишив без нагляду свою куртку, дістав з кишені вказаної куртки паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданий 01 вересня 2006 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в місті Києві на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; довідку про присвоєння ідентифікаційного коду па ім`я ОСОБА_9 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Geely Emgrand», д.н.з. НОМЕР_2 , серія НОМЕР_3 , та ключі від вказаного автомобіля. Після чого вийшов на вулицю, за допомогою вказаних ключів відкрив дверцята автомобіля Geely Emgrand», д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований біля будинку № 17-А по вул. Сабурова в місті Києві та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись цим автомобілем на власний розсуд, тим самим, повторно, незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 166 715 грн. 80 коп.

В подальшому, в той самий день, у невстановлений час, ОСОБА_6 реалізуючи злочинний умисел, направлений на підробку офіційного документу, у невстановленому досудовому розслідуванням місці, підробив паспорт громадянина України шляхом вклеювання власної фотокартки у паспорт серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто самостійно вніс зміни в вищевказаний паспорт з метою його подальшого використання.

Крім того, ОСОБА_6 29 березня 2018 року, у невстановлений час, вирішив використати завідомо підроблений документ, а саме: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , зі вклеєною власною фотокарткою, перебуваючи у приміщенні ТОВ «Лізингова компанія РЕНТ КАР» за адресою: місто Київ, вул. Старокиївська, 10, з метою отримання грошових коштів, діючи умисно та протиправно, пред`явив уповноваженій особі ТОВ «Лізингова компанія РЕНТ КАР», завідомо підроблений офіційний документ - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та використав його при укладанні при цьому договору фінансового лізингу, предметом якого був автомобіль «Geely Emgrand», д.н.з. НОМЕР_2 , який і був укладений між ним та вказаною компанією.

Не піддаючи сумнівам правильність висновків суду першої інстанції про фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність юридичної кваліфікації вчинених ОСОБА_6 діянь, заступник прокурора міста Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у зв`язку з неправильним, на думку апелянта, застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного винуватцю покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

При цьому заступник прокурора міста Києва не ставить під сумнів правильність визначення основного покарання, визначеного ОСОБА_6 судом як за кожне з кримінальних правопорушень, за які його засуджено, так і за їх сукупністю, а також і за сукупністю з попереднім вироком але зауважує, що судом при призначенні покарання за ч.2 ст. 289 КК України не призначено додаткового покарання у виді конфіскації майна, це рішення суд жодним чином не вмотивував та не обґрунтував, між тим, подальші дії обвинуваченого, вчинені ним після незаконного заволодіння транспортним засобом та чужими документами прямо вказують на корисливий характер кримінальних правопорушень, які, до того ж, були вчинені в період іспитового строку, визначеного судом за аналогічне кримінальне правопорушення.

Таким чином, прокурор вважає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання вироком Деснянського районного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року, всупереч вимогам ч. 2 ст. 59, ч. 1 ст. 65 КК України, суд першої інстанції ухвалив помилкове рішення та не призначив останньому обов`язкове, в даному випадку, додаткове покарання у виді конфіскації майна.

На підставі викладеного прокурор просить вирок Деснянського районного суду міста Києва від 19.09.2018 стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким визначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, за ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року, остаточне покарання ОСОБА_6 призначити у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Заслухавши доповідь судді, виступи прокурора на підтримку апеляційних вимог, обвинуваченого проти їх задоволення, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги та учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів визнає наступне.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_6 за описаних у вироку обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289; ч. ч.1 та 4 ст. 358; ч. 3 ст. 357 КК України, як і висновки щодо виду та розміру основного покарання, яке належить призначити обвинуваченому за ці кримінальні правопорушення, в апеляційному порядку ніким оскаржені не були, а тому, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог, вказані висновки судова колегія не перевіряє, не досліджує, не аналізує, не оцінює, погоджуючись із ними.

Що стосується необхідності призначення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289 КК України передбаченого санкцією цієї правової норми як альтернативного додаткового покарання у виді конфіскації майна, на чому наполягає апелянт, то своє рішення про не призначення цього покарання суд у вироку нічим не вмотивував та не обґрунтував.

Між тим, як видно з матеріалів кримінального провадження, і сам обвинувачений в апеляційному засіданні цих обставин не заперечував, нові кримінальні правопорушення він вчинив у період іспитового строку за попереднім вироком, яким він був засуджений за незаконне заволодіння транспортним засобом.

Ці кримінальні правопорушення він вчинив саме з корисливою метою, скориставшись чужим підробленим паспортом та чужим транспортним засобом, яким він незаконно заволодів, для отримання коштів, які мав намір звернути на погашення особистих боргів, що й виконав.

За таких обставин, не зважаючи на відсутність у потерпілого матеріальних претензій до обвинуваченого, судова колегія визнає, що у цьому конкретному випадку додаткове покарання за ч.2 ст. 289 КК України конфіскація всього особисто йому належного майна належить до ОСОБА_6 застосувати, бо це додаткове покарання відповідатиме вимогам ст. ст. 50 та 60 КК України щодо мети покарання як кари за скоєне, упередження вчинення нових аналогічних злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, принципам індивідуалізації та відповідності покарання тяжкості скоєного і відомостям про особу обвинуваченого.

Отже, апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва судова колегія задовольняє в повному обсязі.

На підставі всього викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Вказаний вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289 КК України; за сукупністю злочинів, у відповідності до ч.1 ст. 70 КК України; та за сукупністю вироків, у відповідності до ст. 71 КК України скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворих покарань, визначених вироком за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки; - за ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки; - за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року, остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржений касаційним порядком до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня проголошення.

Судді: