Справа № 524/3498/19
Провадження №1-кс/524/2122/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2019 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту в матеріалах кримінального провадження внесеного 01 травня 2019 року до ЄРДР за №0001506, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні №0001506, яке погоджено прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , а саме просив накласти арешт на портфель сірого кольору з чорними вставками, вилучений згідно протоколу огляду 15 травня 2019 року в ході слідчої дії за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 , з метою забезпечення схоронності речового доказу та проведення ряду слідчих дій.
У судовому засіданні слідчий СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Власник майна потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не прибув по невідомим суду причинам.
Слідчий суддя, вислухавши клопотання, пояснення слідчого, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.
У ч.ч. 1 - 4 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
У ч. 5 ст. 171 КПК України зазначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
На обґрунтування клопотання слідчий посилався на необхідність накладення арешту для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, усунення протиріч під час досудового розслідування та перевірки дійсності встановлених обставин, необхідні вилучені речі, які мають значення речових доказів, які будуть мати суттєве значення, як для кваліфікації правопорушення, так і для вирішення питання про притягнення певних осіб до відповідальності, у тому числі для/та з метою використання в подальшому для проведення слідчих дій по встановленню обставин вчинення злочину.
Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що досудовим слідством для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, усунення протиріч під час досудового розслідування та перевірки дійсності встановлених обставин, необхідні вилучені речі, які мають значення речових доказів, які будуть мати суттєве значення, як для кваліфікації правопорушення, так і для вирішення питання про притягнення певних осіб до відповідальності, у тому числі для/та з метою використання в подальшому для проведення слідчих дій по встановленню обставин вчинення злочину, а також враховуючи недопущення порушень законних прав та інтересів власника майна у світлі ст. 1 Протоколу (колишня назва Перший Протокол) Європейської конвенції з прав людини, слідчий суддя дійшов висновку, що, за наявності наведених обставин, сукупності підстав та розумних підозр, відсутність доведеності за абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України необхідності такого арешту у повному обсязі, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.
Необхідно накласти арешт на рюкзак сірого кольору з чорними вставками, який був тимчасово вилучений згідно протоколу огляду 15 травня 2019 року та передати його на відповідальне зберігання та у користування ОСОБА_6 , як власнику цього майна.
Керуючись ст. 167, 170, 171, 173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 задовольнити частково.
Накласти арешт на рюкзак сірого кольору з чорними вставками, який був тимчасово вилучений згідно протоколу огляду 15 травня 2019 року у ОСОБА_5 та передати його на відповідальне зберігання та у користування ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: