У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/3426/18 № 1-в/610/2/2019

м. Балаклія 15.01.2019 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: ОСОБА_1

за участі

секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про роз`яснення судового рішення,

в с т а н о в и в:

Слідчий просить роз`яснити ухвалу слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 07.12.2018р. (справа № 610/3426/18, 1-кс/610/1417/2018), а саме в якій частині клопотання задоволено, а в якій відмовлено, якщо необхідно якесь майно повернути особі, то просив суд не змінюючи зміст вказаної ухвали конкретизувати її, виконати приписи ст. 173 КПК України та роз`яснити перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, із зазначенням її анкетних даних у разі прийняття такого рішення, порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Слідчий, треті особи, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт та їх представник для участі у розгляді заяви не прибули. Треті особи і їх представник просили розглянути клопотання за їхньої відсутності. За правилом ч. 2 ст. 380 КПК України їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви про роз'яснення рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд який його ухвалив, за заявою учасників судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Таким чином необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю або суперечливістю викладених у ньому висновків, в тому числі можливістю різного їх тлумачення, тобто коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.

Виходячи з аналізу вказаної норми, роз`ясненню підлягає суть прийнятого рішення, а не мотиви та підстави для його прийняття. При цьому, суд не має права змінювати зміст судового рішення та відомостей, викладених у ньому.

За ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 від 07.12.2018р. клопотання слідчого про арешт майна задоволено частково. Накладено арешт на майно: 1) автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3307» реєстраційний № НОМЕР_1 , позбавивши права на відчуження, розпорядження цим майном, 2) деревину дубу об'ємом 10м3, позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування цим майном. В іншій частині клопотання відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є позбавлення права на: 1) відчуження, 2) розпорядження та/або 3) користування майном.

В резолютивній частині судового рішення чітко зазначено яким шляхом накладено арешт на кожний з видів майна.
Щодо автомобіля не застосовано позбавлення права на користування ним. З часу оголошення в присутності слідчого резолютивної частини ухвали очевидним для нього є, що власнику і фактичним володільцям автомобіля не заборонено користуватися ним.

Звертаючись з клопотанням слідчий просив лише накласти арешт на майно, не конкретизуючи яким саме шляхом це зробити. Тому, є очевидною відмова у повному задоволенні клопотання з цієї підстави. Обґрунтування прийнятого рішення в цій частині міститься у складеному і оголошеному 10.12.2018р. о 08.55год. повному тексті ухвали.

Більш того, заява про роз`яснення судового рішення до суду надійшла о 16.00год. 10.12.2018р., тобто далеко після оголошення повного тексту ухвали.

Виходячи з цього, убачаються достатні підстави вважати, що слідчий шляхом використання цієї процесуальної можливості фактично намагається не виконувати судове рішення.
Хоча у своєму клопотання зазначає власником автомобіля ОСОБА_4 , фактичним користувачем ОСОБА_5 (а.с. 2), долучав до нього роздруківку з інформаційної бази даних «Армор» (а.с. 12), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_4 (а.с. 20), при розгляді клопотання за його участі долучалася і досліджувалася довіреність від ОСОБА_4 на ОСОБА_6 та інших (а.с. 45).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно до ч. 2 ст. 21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Вимога про роз'яснення слідчому законодавства та порядку виконання судового рішення задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на нормі ст. 380 КПК України.

Про судове рішення власник та володільці автомобіля поінформовані та обізнані, зверталися за поверненням їм майна.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, судове рішення про накладення арешту на майно відповідає критерію обґрунтованості судового рішення, що підтверджено результатом його перегляду в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 380 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Повністю відмовити у роз`ясненні судового рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, через Балаклійський районний суд.

Головуючий ОСОБА_1