ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 201/11770/18 (пр. № 1-кп/201/873/2018), відомості про яке 26 жовтня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002174, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радянське Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 31 серпня 2018 року близько 22.30 години, проходячи повз будівлі історичного музею, розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 18, побачив вікно з фасаду в даній будівлі та в цей час у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення в приміщенні будівлі через вказане вікно, де реалізуючи свій злочинний умисел, грубо порушуючи ст. 30 Конституції України, у вказаний час та місці, обвинувачений ОСОБА_4 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, використовуючи заздалегідь підготовлену фомку, шляхом видавлювання пластикового вікна, проник до середини приміщення будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим, всупереч волі законних власників, незаконно проник до вищевказаної будівлі, яка належить державі.

В подальшому, ОСОБА_5 31 серпня 2018 року близько 23.40 години разом із співробітниками охорони ТОВ «ВЕТО», прийшли до будівлі історичного музею за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 18, і побачили пошкоджене пластикове вікно будівлі, у приміщення якої, у куті, знаходився обвинувачений ОСОБА_4 , який грубо порушив гарантоване Конституцією України право на недоторканість іншого володіння особи, після чого, обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у незаконному проникненні до іншого володіння, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючої покарання останнього обставин, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам, даним про особу обвинуваченого, який не займається суспільно-корисною працею, не має постійного джерела доходу, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутністю таких обставин, що у своїй сукупності свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 162 КК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ металеву фомку, яка зберігається у камері зберігання речових доказів Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1