Справа №127/2581/19
Провадження №1-кс/127/1557/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницька область, Козятинський район, с. Куманівка, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 , 26.01.2019 року звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Вінницький області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000211 від 22.05.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено,що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим Козятинським районним судом Вінницької області: 27.04.1991 за ст. 140 ч. 1, 44 КК України до штрафу у розмірі 150 грн.; 02.07.1993 за ст.ст. 208, 140 ч. 2 КК України до 3-х років позбавлення волі умовно з іспитовим строком на 3 роки; 23.06.1996 за ст.ст. 117 ч. 1, 117 ч. 2, 118 ч. 2, 42 КК України до 6 років позбавлення волі, в 2004 році запропонував раніше судимому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спільно вчиняти крадіжки великої рогатої худоби і коней на території різних районів та областей, розташованих поблизу Козятинського району Вінницької області, на що вони дали свою згоду. Таким чином ОСОБА_4 з корисливих мотивів, прагнучи швидкого особистого збагачення, з метою заволодіння чужим майном, організував та очолив злочинну групу, до складу якої залучив ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .

Як організатор і керівник злочинної групи, ОСОБА_4 виконував організаційно-розпорядчі функції: керував діями членів організованої злочинної групи, займався підготовкою вчинення злочинів, приймав рішення про час та місце їх вчинення, способи прикриття злочинної діяльності, приймав активну участь у вчиненні злочинів, забезпечував членів організованої злочинної групи мобільним зв`язком та транспортними засобами для мобільного пересування і перевезення викраденого майна, збував викрадене майно, розподіляв між членами організованої групи кошти, виручені від злочинної діяльності.

ОСОБА_7 діючи згідно із вказівками ОСОБА_4 : приймав безпосередню участь у вчиненні крадіжок, перевезенні викраденого майна, підбирав знаряддя для вчинення злочинів.

ОСОБА_8 діючи згідно із вказівками ОСОБА_4 : приймав безпосередню участь у вчиненні злочинів, перевозив членів організованої злочинної групи на місця вчинення злочинів, спостерігав за оточуючою обстановкою з метою попередження у випадку виникнення небезпеки викриття під час вчинення злочинів, сприяв у перевезенні викраденого майна, підбирав знаряддя для вчинення злочинів.

Для вчинення злочинів ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заздалегідь підготували та використовували як знаряддя: монтировки, молот, сокири, мотузки, уздечка, ножі, лебідку. А для корегування дій учасників організованої злочинної групи під час вчинення злочинів та попередження про небезпеку викриття - мобільний зв`язок, за допомогою мобільних телефонів, що були в їх користуванні.

З метою мобільного пересування та перевезення викраденого, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 використовували спеціально придбані для вчинення злочинів автомобілі Фольксфаген та Ауді 80 держаний номерний знак (надалі днз) НОМЕР_1 , право керувати і розпоряджатися якими мали ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на підставі довіреностей, а також автопричіп „ПР БЗП-5 днз НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Викрадених велику рогату худобу і коней ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 забивали у малолюдних місцях та розробляли туші, після чого м`ясо збували, а виручені кошти ОСОБА_4 розподіляв між учасниками організованої злочинної групи.

Діючи згідно розробленого плану злочинної діяльності, ОСОБА_4 в складі очолюваної ним організованої злочинної групи, а також за попередньою змовою з ОСОБА_7 , на протязі з січня 2004 р. по червень 2005 р., вчинив 49 крадіжок чужого майна - великої рогатої худоби та коней з сільськогосподарських підприємств і домоволодінь громадян на території: Козятинського, Погребищенського, Калинівського, Літинського, Хмільницького районів Вінницької області, Андрушівського, Ружинського, Бердичівського районів Житомирської області та Білоцерківського району Київської області.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна крадіжки, вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб, пов`язаної з проникненням у приміщення чи інше сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а також у вчиненні в складі організованої групи таємного викрадення чужого майна крадіжки, вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

15.08.2005 постановою слідчого в ОВС СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 , було оголошено у розшук.

17.08.2005 досудове слідство у кримінальній справі зупинено відповідно до пункту 1 частини 1 статті 206 Кримінально-процесуального кодексу України.

02.03.2012 постановою Ленінського районного суду м. Вінниці відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

ОСОБА_4 затриманий о 19 годині 00 хвилин 25.01.2019 відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Вінниці, а 26.01.2019 йому повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України.

Допитана в якості підозрюваного ОСОБА_4 від показів відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився.

Водночас, його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме показами засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; вироком Козятинського міськрайсуду Вінницької області від 13 листопада 2007 року (справа № 1-24/07) та іншими матеріалами кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, а також те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що свідчить його перебування у розшуку з 2005 року, незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними показів під час судового розгляду, перешкодити кримінальному провадженні іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Враховуючи викладене, з метою виконання підозрюваним покладених судом процесуальних обов`язків, недопущення спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, запобігання вчинення інших злочинів та перешкоджати кримінальному провадженню, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували з приводу обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000211, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 22.05.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000211за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України.
26.01.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК КК України обґрунтована.

У відповідності з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочинів за одне з яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, підозрюваний офіційно не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, не одружений, дітей на утримані не має, що свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів, хоча не судимий, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нових злочинів. Крім того, підозрюваний тривалий час перебував в розшуку про що свідчить постанова слідчого в ОВС СУ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_9 від 10.08.2005 року, а також враховуючи багатоепізодність кримінального правопорушення, суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.

Визначити строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 19 год. 00 хв. 25 березня 2019 року в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 25 березня 2019 року.

Одночасно визначити заставу в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень, які можуть бути внесені як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із Вінницької областібез дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя