Провадження № 1-кп/520/1117/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі с/з ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_11 ,
представника ювенальної превенції ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002266 від 11.08.2018 року у відношенні
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 02.10.2017 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.289 КК України до трьох років обмеження волі, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Нова Маячка, Цюрупинського району, Херсонської області, громадянина України, українця, раніше не судимого; проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України

ВСТАНОВИВ:

На початку липня 2018 року, більш точний час та місце не встановлені, неповнолітній ОСОБА_7 , запропонував своїм знайомим ОСОБА_6 , неповнолітньому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , шляхом зловживання довірою його знайомої ОСОБА_13 заволодіти її майном, а саме мобільним телефоном, який у подальшому можливо реалізувати у ломбард. При цьому розподілили ролі таким чином, що ОСОБА_7 повинен під вигаданим приводом отримати від ОСОБА_13 , телефон, яким під час імітування пограбування повинен заволодіти ОСОБА_5 . Надалі ОСОБА_6 , повинен відволікати потерпілу ОСОБА_13 та переконати її у нападі невідомою особою на ОСОБА_7 , а в цей час ОСОБА_4 повинен спостерігати за навколишнім оточенням.
04.07.2018 року о 15:00 год., в м. Одеса, неповнолітній ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , знаходячись біля ЗОШ № 65, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 90, зустрілись з неповнолітньою ОСОБА_14 та неповнолітньою ОСОБА_13 . Далі, неповнолітній ОСОБА_7 діючи відповідно до відведеної йому ролі, в ході розмови, зловживаючи довірою та з метою заволодіння чужим майном, ввівши в оману своїми намірами, попросив та отримав у ОСОБА_13 нібито для здійснення дзвінка, мобільний телефон марки «Meizy M3 Note», вартістю 3 239 грн.
В цей же час, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , який діяв повторно, знаходились за адміністративною будівлею ЗОШ № 65, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 90, та візуально спостерігали за діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Діючи раніше досягнутого плану, згідно домовленості, ОСОБА_5 , підбіг до ОСОБА_7 та нібито наніс останньому один удар в обличчя та при цьому заволодів мобільним телефоном марки «Meizy M3 Note», після чого побіг у невідомому напрямку.
ОСОБА_6 відповідно до визначеної йому ролі, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , відволікав ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та наполягав на тому, щоб вони не зверталися до поліції.
Заволодівши шахрайським шляхом вищезазначеним майном, неповнолітній ОСОБА_7 , неповнолітній ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли при цьому отримали змогу розпорядитись мобільним телефоном марки «Meizy M3 Note», на власний розсуд, тим самим спричинили ОСОБА_13 , матеріальний збиток на суму 3 239 грн.
За таких обставин, своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 , неповнолітній ОСОБА_7 , та неповнолітній ОСОБА_5 , вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Допитний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.190 КК України визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази.

Дійсно, на початку липня 2018 року, більш точний час та місце він не пам`ятає, оскільки минув значний проміжок часу, ОСОБА_7 , запропонував йому та ОСОБА_6 з ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою ОСОБА_13 , з яким ОСОБА_7 раніше був знайомий, заволодіти її майном, а саме мобільним телефоном, який у подальшому можливо реалізувати у ломбард. При цьому розподілили ролі таким чином, що ОСОБА_7 повинен під вигаданим приводом отримати від ОСОБА_13 , телефон, яким під час імітування пограбування повинен заволодіти ОСОБА_5 . Надалі ОСОБА_6 , повинен відволікати потерпілу ОСОБА_13 та переконати її у нападі невідомою особою на ОСОБА_7 , а в цей час він повинен спостерігати за навколишнім оточенням.
04.07.2018 року приблизно о 15:00 год., ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_6 , знаходячись біля ЗОШ № 65, зустрілись з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Далі, ОСОБА_7 в ході розмови отримав у ОСОБА_13 для здійснення дзвінка, мобільний телефон марки «Meizy M3 Note».
В цей же час, він разом з ОСОБА_5 знаходились за будівлею ЗОШ № 65, та спостерігали за діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Після чого, ОСОБА_5 , підбіг до ОСОБА_7 та нібито наніс останньому один удар в обличчя та при цьому заволодів мобільним телефоном марки «Meizy M3 Note», після чого побіг від нього.
В цей же час, ОСОБА_6 відволікав ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та просив їх, щоб вони не викликали співробітників поліції.
Заволодівши вищезазначеним мобільним телефон вони з місця вчинення злочину зникли, телефон здали до ломбарду
У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде скоювати кримінальних правопорушень. Просив розглянути справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Допитний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.190 КК України визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази. Дійсно, 04.07.2018 року приблизно о 15:00 год., діючи разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом шахрайства заволоділи мобільний телефоном, що належить потерпілій ОСОБА_13 . Згідно відведеної ролі, він повинен був вдарити ОСОБА_7 , імітувавши пограбування та заволодіти вищезазначеним мобільним телефоном.

Заволодівши вищезазначеним мобільним телефон вони з місця вчинення злочину зникли, телефон здали до ломбарду
У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде скоювати кримінальних правопорушень. Просив розглянути справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Допитний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.190 КК України визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази. Дійсно, 04.07.2018 року приблизно о 15:00 год., діючи разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 шляхом шахрайства заволоділи мобільний телефоном, що належить потерпілій ОСОБА_13 . Відповідно до визначеної йому ролі, він відволікав ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та наполягав на тому, щоб вони не зверталися до поліції.
Заволодівши вищезазначеним мобільним телефон вони з місця вчинення злочину зникли, телефон здали до ломбарду
У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде скоювати кримінальних правопорушень. Просив розглянути справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Допитний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.190 КК України визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази. Дійсно, 04.07.2018 року приблизно о 15:00 год., діючи разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 шляхом шахрайства заволоділи мобільний телефоном, що належить потерпілій ОСОБА_13 . Згідно відведеної йому ролі він в ході розмови отримав у ОСОБА_13 для здійснення дзвінка, мобільний телефон марки «Meizy M3 Note». Саме він запропонував вчините вказане кримінальне правопорушення.
Заволодівши вищезазначеним мобільним телефон вони з місця вчинення злочину зникли, телефон здали до ломбарду, а виручені грошові кошти витратили на власний розсуд.
У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде скоювати кримінальних правопорушень. Просив розглянути справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги, що неповнолітній обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.190 КК України, визнали у повному обсязі, надала до суду відповідні заяви, про розгляд провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинувачених, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують їх особистість. Також, обвинуваченим було роз`яснено, що в даному випадку вони позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують їх особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно; та вина обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітніми.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , судом не встановлено.

При призначенні покарання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ними кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику, їх щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітніми, а також думку потерпілого, який претензій матеріального та морального характеру до неповнолітніх обвинувачених не має, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст.75,104 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, а також думку потерпілого, який претензій матеріального та морального характеру не має, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 , від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, а також думку потерпілого, який претензій матеріального та морального характеру не має, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставини, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу.

Разом з тим, вироком Київського районного суду м. Одеси від 02.10.2017 року, ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1 ст.289 КК України у вигляді 3 років обмеження волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, яке останній не відбув.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Відповідно до ст.71 КК України та п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, то суд на підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

В п.10 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що у разі засудження особи за злочин, вчинений у період не відбутого покарання за попереднім вироком, та призначення покарання, яке згідно з ч.3 ст.72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст.71 КК України і призначити за сукупністю вироків остаточне покарання. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності не відбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне визначити остаточно покарання ОСОБА_4 з урахуванням вимог ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків з самостійним виконанням призначених покарань відповідно до ч.3 ст.72 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 та п.п.2,4 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
-виконувати заходи, передбачені пробаційною программою.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити без зміни домашній арешт.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 та п.п.2,4 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
-виконувати заходи, передбачені пробаційною программою.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, залишити без зміни домашній арешт.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, залишити без зміни домашній арешт.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн., в дохід держави.

На підставі ч.1 ст.71 та ч.3 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного цим вироком покарання повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 02.10.2017 року вигляді 3 років обмеження волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільненими від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, та штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн. в дохід держави , визначивши самостійне виконання покарань.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, залишити без зміни домашній арешт.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового розгляду не заявлено.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1 .