УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2019 р.

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2017 року за №0000844 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою юридичною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого на посаді заступника начальника ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області (до 18.05.2018 знаходився у відпустці по догляду за дитиною), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова надійшов з прокуратури харківської області обвинувальний акт затверджений 03.12.2018 прокурором ОСОБА_3 за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні вказаного злочину.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні одноособово. Обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами КПК України. Провадження за обвинувальним актом підсудне цьому суду, оскільки було за ухвалою апеляційного суду направлено з іншого суду до Київського районного суду м. Харкова. Підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору немає. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Обвинуваченому та захисникам було надано достатньо часу для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, такий строк до 29.11.2018 включно було встановлено ухвалою слідчого судді, тому обвинувачений вважається таким, що ознайомлений. Також обвинуваченому та його захиснику ОСОБА_5 вручався обвинувальний акт та реєстр, однак останні відмовилися його отримувати, що було зафіксовано на відеозапис.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК. Зокрема, 29.11.2018 року він надав слідчому, який здійснював розслідування цього кримінального провадження, документи, які підтверджують його повноваження як захисника Гордіна, тому з цього дня він набув статусу захисника. 29.11.2018 він почав знайомитися з матеріалами досудового розслідування, а саме з першим томом. В цей же день ОСОБА_7 була вручена повістка на 03.12.2018 для вручення обвинувального акту та реєстру досудового розслідування. 03.12.2018 слідчий запропонував йому та ОСОБА_7 отримати обвинувальний акт та реєстр, пояснивши, що слідчий діє на підставі доручення прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва. Натомість, він відмовився від отримання копії зазначеного обвинувального акту, оскільки вважає, що надання обвинувального акту на даному етапі досудового розслідування, а також надання його слідчим, а не прокурором у зазначений спосіб, не відповідає вимогам КПК України з наступних причин. Зокрема, він не ознайомився в повному обсязі з матеріалами, а ухвала слідчого судді від 05.11.2018 його не стосувалася, а стосувалася обвинуваченого та інших захисників, тому ненадання йому як захиснику знайомитися з матеріалами є порушення обвинуваченого на захист. Також, слідчий ОСОБА_8 не мав повноважень на вручення обвинувального акту та реєстру, оскільки таким правом наділений прокурор. Крім того, вручення обвинувального акту здійснювалось в присутності двох понятих, які є студентами, тому вони є залежними від прокуратури. Обвинувальний акт був направлений до суду за підписом заступника прокуратура Харківської області ОСОБА_9 , який не наділений повноваженнями бути процесуальним керівником в цьому кримінальному провадженні.

Обвинувачений просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, посилаючись на вищевказані захисником підстави. Зазначив, що станом на 29.11.2018 він розірвав угоди про надання адвокатських послуг з трьома адвокатами, які здійснювали його захист у цьому кримінальному провадженні, та уклав договір з новим адвокатом ОСОБА_5 , який в цей день розпочав знайомитися з матеріалами справи, однак незаконно був обмежений слідчим на таке ознайомлення. 03.12.2018 року слідчий вручав йому та його захиснику обвинувальний акт, однак він відмовився з вищевказаних підстав. Крім того, прокуратура Харківської області не мала повноважень на здійснення досудового розслідування, оскільки це кримінальне провадження не відноситься до підслідності прокуратури.

Потерпілий ОСОБА_6 думку прокурора підтримав, просив призначити до судового розгляду.

Представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 та потерпілий не з`явились, представник надав заяву про проведення засідання, призначеного на 22.01.2019, у його відсутність та відсутність потерпілого.

Суд, вислухавши клопотання, думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт наряду з іншими реквізитами обов`язково має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину, зокрема за епізодом від 07.08.2015 року, за ч. 3 ст. 190 КК України шахрайстві - заволодінні та придбанні права на майно шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах. Зокрема, інкримінується, що … Після чого, ОСОБА_4 використавши заздалегідь підроблені невстановленими особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження: довідку КП «Жилкомсервіс» дільниця №41 про реєстрацію та проживання осіб у квартирі вих. №742 від 07.08.2015, звіт ФО-П ОСОБА_12 про оцінку майна від 06.05.2015, заяву від 07.08.2015 на ім`я нотаріуса ОСОБА_13 про добровільність намірів та продаж вперше квартири у поточному році нібито від імені ОСОБА_14 , діючи за попередньою домовленістю з нотаріусом ОСОБА_13 , виготовили фіктивний договір про укладання угоди купівлі-продажу квартири між ОСОБА_4 та ОСОБА_14 , де підпис від імені померлої виконала невстановлена в ході досудового розслідування особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження. Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на реалізацію спільної злочинної мети, нотаріусом ОСОБА_13 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07.08.2015 о 19 годині 17 хвилин внесено запис про право власності на квартиру АДРЕСА_3 , за ОСОБА_4 під №10726115.

Отже, ОСОБА_4 інкримінується те, що крім осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, він, діючи за попередньою домовленістю з співучасником - нотаріусом ОСОБА_13 , виготовили фіктивний договір про укладання угоди купівлі-продажу квартири, та нотаріусом ОСОБА_13 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності на квартиру.

Разом з тим, інкримінуючи ОСОБА_4 злочинні дії безпосередньо в групі з нотаріусом ОСОБА_13 , остання не приймає участі у справі як обвинувачена, відомості щодо вручення їй підозри відсутні, не має відомостей про те, в якому статусі ця особа перебуває.

Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини", п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції").
Таким чином, неконкретне обвинувачення, пред`явлене обвинуваченому, призведе до порушення його прав на захист та позбавляє суд можливості роз`яснити йому суть обвинувачення, що гарантує обвинуваченому право захиститися від чітко сформованих інкримінованих обставин вчинення злочину та залежно від цього обрати певну лінії захисту.

В обвинувальному акті вказано на вчинення злочину обвинуваченим за співучасті з іншою особою - нотаріусом ОСОБА_13 ,- що є порушенням однієї із концептуальтних засад кримінального провадження - презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

З урахуванням вимог КПК України та практики Європейського суду, зміст обвинувального акту відносно ОСОБА_4 прямо вказує на співучасть іншої, конкретизованої в обвинувальному акті особи, у вчиненні злочину, який ставиться у вину ОСОБА_4 , та є фактичною констатацією цього факту і, всупереч принципу презумпції невинуватості, безпідставно стверджує про причетність вказаної особи до вчинення зазначеного злочину.
Встановлені органом досудового розслідування щодо ОСОБА_4 фактичні обставини справи, не можуть вважатися встановленими щодо іншої особи, прізвище якої зазначене в обвинувальному акті і потребують окремого дослідження при розслідуванні справи відносно цієї особи.
Зазначення в обвинувальному акті обставин кримінального правопорушення, скоєного іншою, крім обвинуваченого особою, яка фактично на даний час не притягується до кримінальної відповідальності в даному провадженні, не лише входить у колізію з нормами кримінального процесуального законодавства щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст.ст. 2, 7 КПК України завданням кримінального провадження та загальним засадам кримінального провадження, зокрема забезпеченню до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а тому є незаконним.
З огляду на конституційно-правову та кримінальну засаду презумпції невинуватості є юридичний факт вчинення злочину, а тому беручи до уваги положення ст.17 КПК України, у яких реалізується положення ст.129 Конституції України, особа не може вважатися такою, що вчинила кримінальне правопорушення при відсутності обвинувального вироку щодо неї, який набрав законної сили.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд дійшов до висновку про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 в цій частині суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки порушує права, свободи та інтереси іншої особи, прізвище якої розкрито в обвинувальному акті.

Наведені порушення свідчать про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, що з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, ст.9 ч.6, ст.ст. 21, 22, ч.4 ст.291 КПК України визнається судом істотним порушенням вимог процесуального закону, яке фактично нівелює принципи безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду та унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, та з урахуванням положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.
В обвинувальному акті формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України неконкретизоване, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, у зв`язку з чим наявні підстави для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Отже, обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що є підставою для його повернення прокурору згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Оскільки, обвинувальний акт не відповідає вимогам п. п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, то він підлягає поверненню прокурору для вказаних усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність вимогам КПК України.

Згідно зі ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику.
До обвинувального акту долучені розписки підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 «про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування від 03.12.2018», у яких слідчим в ОВС другого СВ СУ прокуратури області ОСОБА_8 зазначено «від отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів відмовився у присутності понятих», також містяться підписи двох понятих ОСОБА_15 1996 р.н. та ОСОБА_16 1997 р.н. (а.с. 29,30)
До обвинувального акту також долучено диск з відеозаписом, на якому міститься відео, згідно з яким представившись слідчим в ОВС другого СВ СУ прокуратури області ОСОБА_8 , останній здійснює процесуальну дію, а саме вручення ОСОБА_4 та захиснику ОСОБА_5 копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, посилаючись на те, що він є уповноваженою особою, оскільки здійснює таке вручення на підставі доручення прокурора ОСОБА_3 .
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 40 КПК слідчий уповноважений здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Враховуючи вищевказані норми КПК України суд вважає, що прокурор, який здійснює процесуальне курівництво, може уповноважити слідчого на здійснення такої процесуальної дії як вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, враховуючи, що норми КПК України такої заборони не містять.
Разом з тим, стверджуючи, що обвинувальний акт вручався підозрюваному та його захиснику 03.12.2018 року уповноваженою особою слідчим ОСОБА_8 , який вчиняв вказану процесуальну дію на підставі доручення прокурора ОСОБА_3 , - до обвинувального акту такого доручення надано не було, хоча повинно було бути долучено, враховуючи, що вказане доручення є необхідним документом для належного підтвердження вручення у встановленому КПК порядку обвинувального акту з реєстром та відмови підозрюваного та захисника від його отримання. Відсутність вказаного доручення прокурора позбавляє можливості перевірити судом зміст такого доручення (на яку саме процесуальну дію видавалося доручення; в якому кримінальному провадженні), ким та кому саме видавалось доручення (яким прокурором, якому слідчому).
Відсутність вказаного доручення спростовує факт виконання у встановленому порядку вимог ст. 293 КПК України, спростовує факт належного вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 та захиснику ОСОБА_5 тому розписки та відеозапис про відмову від отримання обвинувального акту з реєстром не можуть свідчити про виконання вимог ст. 293 КПК.
Долучені до обвинувального акту описи про направлення поштовим зв`язком обвинувального акту з реєстром ОСОБА_17 та його захиснику не свідчать про отримання особами обвинувального акту. В засіданні прокурор зазначила, що відомості щодо отримання поштою обвинувального акту стороною захисту відсутні.
Тому обвинувальний акт підлягає поверненню з вказаних підстав.

Як вбачається з Ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.11.2018 року клопотання начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_18 про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №00844 було частково задоволено; підозрюваному ОСОБА_4 та його захисникам - ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 було встановлено строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 29.11.2018 року включно.

Таким чином, згідно з ч. 10 ст. 290 КПК та вказаної ухвали після спливу встановленого строку, сторона кримінального провадження вважається такою, що реалізувало своє право на доступ до матеріалів.

Згідно з п. 19 ст. 3 КПК, § 3 «Сторона захисту» КПК стороною захисту є, зокрема, підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, їхні захисники.

Таким чином, згідно з вказаними нормами КПК України сторона захисту вважається з 30.11.2018 року такою, що реалізувало своє право на доступ до матеріалів.

Той факт, що ОСОБА_4 станом на 29.11.2018 розірвав угоди про надання адвокатських послуг з трьома адвокатами, які здійснювали його захист у цьому кримінальному провадженні та були вказані в ухвалі від 05.11.2018, та уклав договір з новим адвокатом ОСОБА_5 , - не тягне за собою автоматичного встановлення нового строку на ознайомлення для нового захисника, оскільки, по-перше, згідно з вимогами ч. 10 ст. 290 КПК саме сторона захисту вважається ознайомленою з матеріалами, а не конкретно лише підозрюваний та його захисники, по-друге, хоча підозрюваний самостійно і обирає захисників, однак він самостійно і несе наслідки своєчасного та несвоєчасного вчинення (реалізації) таких дій, в тому числі, і залучення нового захисника в останній день ознайомлення з матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд не вбачає порушення стороною обвинувачення права на захист ОСОБА_22 з підстав не ознайомлення адвоката ОСОБА_5 з матеріалами кримінального провадження.

Посилання захисту на те, що обвинувальний акт вручався в присутності двох понятих, які є студентами та залежними від прокуратури, - не є підставою для повернення акту, оскільки вручення слідчим обвинувального акту фіксувалось на відео, тому відсутні підстави для виникнення сумнів щодо тих обставин, які фіксувались на відео за участю таких понятих.

Посилання захисту з приводу того, що обвинувальний акт був направлений до суду за підписом заступника прокуратура Харківської області ОСОБА_9 , який не наділений повноваженнями бути процесуальним керівником в цьому кримінальному провадженні, - суд не вважає підставою для повернення обвинувального акту.

Посилання захисту щодо не підслідності цього кримінального провадження прокуратурі є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд, -
У х в а л и в:

Обвинувальний акт, затверджений 03.12.2018 року прокурором відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадження слідчих регіональної прокуратури Харківської області ОСОБА_23 , у кримінальному провадженні №0000844 від 03.08.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, - повернути прокурору, який склав обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі недоліків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1