Справа № 1-кп/593/52/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" січня 2019 р. Бережанський районний суд Тернопільської області
в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бережани кримінальне провадження, внесене 27 листопада 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000272 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге Теребовлянського району Тернопільської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, розлученого, має на утриманні троє малолітніх дітей, не депутата, не працюючого, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 , судимого 11 вересня 2018 року Бережанським районним судом за ч.1 ст. 186 КК України до 200 годин громадських робіт, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи 11 вересня 2018 року судимим Бережанським районним судом за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, на шлях виправлення не став, а знову вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.
24 листопада 2018 року, близько 12 години 30 хвилин, у ОСОБА_4 , який в цей час перебував біля господарства, що розташоване в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , і в якому проживав її батько ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, він, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, зайшов через відчинену хвіртку у господарство ОСОБА_7 , що розташоване за вказаною адресою, підійшовши до вхідних дверей житлового будинку, які не були зачинені на ключ, відчинив їх та проник у коридор житлового будинку. Перебуваючи у коридорі вказаного житла та доводячи свій злочинний намір до кінця, побачивши, що вхідні двері до іншого приміщення зачинені на ключ, потягнув за дверну ручку їх на себе, в результаті чого пошкодив засув на верхній частині дверей та замок, і двері відчинились. У подальшому ОСОБА_4 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії носять таємний характер, оскільки ОСОБА_8 , який лежав в одній із кімнат, перебував у безпорадному стані через свій стан здоров`я, почав шукати у різних кімнатах серед речей грошові кошти, у кухні на кріслі побачив жіночу сумку, із якої вийняв гаманець та, відкривши його, викрав із нього грошові кошти в сумі 1300 гривень, що належать ОСОБА_6 . Після цього, з викраденими грошима з місця вчинення злочину зник, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_6 на суму 1300 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
27 грудня 2018 року між прокурором Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, інших істотних для даного кримінального провадження обставин.

Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у звязку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним та суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, однак вищевказана угода, укладена між сторонами кримінального провадження, відповідає вимогам ст. 469 КПК України, оскільки діями ОСОБА_4 шкода завдана інтересам окремих осіб, а саме потерілому ОСОБА_6 , який дав прокурору письмову згоду на укладення цієї угоди, про що підтвердив також і потерпілий у судовому засіданні.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 і у відповідності до ст. 65 КК України із врахуванням особи винного та тяжкості вчиненого злочину призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Остаточне покарання за супупністю вироків засудженому ОСОБА_4 призначити за правилами ст. 71 Кримінального кодексу України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 11 вересня 2018 року. Перерахунок невідбутої частини покарання за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 11 вересня 2018 року у вигляді громадських робіт, з менш суворого виду покарання у більш суворий вид покарання, згідно п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України провести виходячи із такого співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.
А так згідно довідки Бережанського РС з питань пробації ОСОБА_4 відбув лише 84 години громадських робіт, тому невідбуту частину покарання, а саме 116 годин громадських робіт на підставі ст. 71, 72 КК України слід частково приєднати до погодженого сторонами покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 грудня 2018 року між прокурором Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 71 КК України до призначеного покарання часткового приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бережанського районного суду від 11 вересня 2018 року у виді 116 ( сто шістнадцять) годин громадських робіт, які за п.1 ч.1 ст. 72 КК України перевести у покарання у виді 14.5 днів позбавлення волі і остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох ) років 10 ( десяти) днів позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави 715 (сімсот пятнадцять) грн. за проведення дактилоскопічної експертизи за № 1.4-1008/18 від 10 грудня 2018 року в кримінальному провадженні № 0000272 .

Речові докази по справі дактилокарти на імя ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , які містяться в опечатаному сейф-пакеті № 2222942, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя: