Справа № 740/4259/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/202/19
Категорія - ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника-адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000726 від 19 червня 2018 року, за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2018 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм ПП «АгроПрогрес», не одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 4 290 гривень процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що близько 14 години 18 червня 2018 року ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку за місцем свого проживання за адресом: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, завдав ОСОБА_10 , яка в той час лежала на печі будинку, множинних ударів рукою в область голови та тулуба. У подальшому, під час триваючого конфлікту, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, завдав один поштовх в область спини ОСОБА_10 , коли остання перебувала у вертикальному положенні, внаслідок чого вона вдарилась передньою поверхнею тулуба об дерев`яний піл, розташований біля печі.

У результаті завданих ударів ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді: сполучної травми із залученням декількох ділянок тіла, а саме внутрішньо-черепної травми, що включає в себе набряк головного мозку, що є наслідком субдурального та субарахноїдального крововиливу в скронево-тім`яну ділянку справа, крововиливу в м`які тканини голови в правій скроневій ділянці, рани, синці та садна обличчя, закритої тупої травми живота, що включає в себе пошкодження у виді чисельних розривів та розтріскувань великої долі печінки, крововиливів у петлі тонкого кишечника, брижу, паранефральну клітковину справа, підшкірно-жирову клітковину передньої черевної стінки, які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 у вечірній час ОСОБА_10 померла на місці події.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити, застосувати положення ст. 69 КК України та залишити покарання, призначене судом за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі, мотивуючи тим, що після настання смерті потерпілої. його підзахисний ОСОБА_6 допоміг доставити тіло до моргу і самостійно прибув до Ніжинського відділу поліції, не намагався уникнути покарання.

Характер спричинених потерпілій тілесних ушкоджень, позбавляв обвинуваченого можливості об`єктивно оцінити стан потерпілої через сильне алкогольне сп`яніння останньої.

Вважає, що перебування ОСОБА_10 у стані тривалого алкогольного запою з 04 червня 2018 року і по день настання її смерті, негативно вплинуло на сімейне життя та роботу по господарству його підзахисного та надавало суду підстави визнати це пом`якшуючою обставиною внаслідок збігу тяжких особистих сімейних чи інших обставин.

Допитані у судовому засіданні свідки, вказували на те, що померла ОСОБА_10 за життя систематично знаходилась в стані запою, обвинувачений допомагав їй пролікуватись, але вона витримувала недовго та знову починали пити.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати через м`якість призначеного ОСОБА_11 покарання та ухвалити новий вирок, яким обвинуваченому за ч. 2 ст. 121 КК України призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі, аргументуючи тим, що суд призначив обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкції ч. 2 ст. 121 КК України, при цьому, у мотивувальній частині вироку не обґрунтував і у резолютивній його частині не послався на ст. 69 КК України. У той же час, для застосування положень ст. 69 КК України, по справі не вбачається жодних правових підстав.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового засідання свою провину визнав частково, а тому про каяття як пом`якшуючу обставину, судити не можна, злочин вчинив, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та по відношенню до особи, з якою перебував у сімейних відносинах, а тому заслуговує на покарання у виді 08 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про пом`якшення покарання, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту та просив про посилення покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , від яких настала смерть потерпілої, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому в цій частині вирок суду не перевіряється.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Виходячи зі змісту вимог ст. 65 КК України та загальних засад призначення покарання, суд першої інстанції порушив матеріальний закон та призначив ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі без застосування положень ст. 69 КК України, що не відповідає, як тяжкості вчиненого злочину, так і особі винного та меті покарання, яке повинне сприяти виправленню та запобіганню вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Суд першої інстанції, вказуючи на наявність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, не звернув уваги, що під час судового розгляду ОСОБА_6 вину визнав частково, категорично заперечив факт нанесення ОСОБА_10 удару у праву скроню та виказував здивування з приводу того, що потерпіла не могла померти від тих ляпасів, що він їй завдавав. Зазначав про те, що численні синці на тілі загиблої могли утворитись і від того, що будучи в стані запою та постійного алкогольного сп`яніння, потерпіла падала і могла одержати тілесні ушкодження.

Щире каяття передбачає визнання особою факту вчинення злочину, дійсне відверте, а не уявне визнання своєї провини, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, чого з боку обвинуваченого не вбачається.

Обвинувачений ОСОБА_6 жалкує з приводу тих наслідків, що настали з огляду на суворість відповідальності, проте у нього відсутня критика до своїх дій.

Судово-медичні данні вказують на те, що потерпілій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдавались тілесні ушкодження тупими предметами з елементами давлення, тертя ковзання, по давності спричинення усі тілесні ушкодження виникли незадовго до настання смерті потерпілої.

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №232 від 29.08.2018 року потерпіла ОСОБА_10 отримала не менше 20 травмуючих ударів і могла відчувати сильний (особливо сильний) фізичний біль.

Аргументи захисту, що труднощі у веденні господарства є тією провокуючою обставиною, що могла викликати у обвинуваченого поклик до спричинення тілесних ушкоджень, не заслуговують на увагу.

З протоколу огляду місця події від 19 червня 2018 року та фототаблиці до нього вбачається, що будинок та прибудинкова територія обвинуваченого знаходяться в охайному вигляді, у кімнатах чисто та прибрано, а тому труднощі у веденні домашнього господарства без допомоги цивільної дружини, не є тими тяжкими особистими, сімейними обставинами, що пом`якшують покарання за навмисне побиття до смерті ОСОБА_10 , з якою обвинувачений прожив однією сім`єю протягом 25 років.

Та обставина, що ОСОБА_6 доставив тіло загиблої до моргу, не є проявом каяття та усвідомлення провини. Обвинувачений на той час вважав, що потерпіла померла від вживання алкогольних напоїв.

За правилами ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення може призначити покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті.

За відсутності пом`якшуючих обставин та з урахуванням наявності двох обтяжуючих обставин вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, обставин справи, ступеня тяжкості злочину, характеристики винного, у якого поряд з першою судимістю, повністю відсутня критика до своїх дій та наслідків, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 належить призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-407, 409, 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14