Справа № 520/8355/18
Провадження № 1-кп/520/940/18
УХВАЛА

21.11.2018 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщені суду у стадії підготовчого провадження у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000056 від 27.06.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м.Одеси 04.07.2018 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000056 від 27.06.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України.
Ухвалою судді від 06.07.2018 обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні був призначений до підготовчого судового засідання на 11.09.2018, яке неоднаразово відкладалося через клопотання сторін.
Прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, для внесення подання про визначення підсудності, для повернення обвинувального акту прокурору немає. Угода не укладалася.
Обвинувачений ОСОБА_3 заявив письмову скаргу на бездіяльність слідчого в порядку ч.2 ст.303 КПК України та просить визнати бездіяльність слідчих СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка полягає у нездійснені ними процесуальних дій по кримінальному провадженню №0000056 від 27.06.2017 року, які вони зобов`язані вчинити у визначений КПК України строк, а саме: вчинення дій, передбачених ст.ст. 276-278 КПК України щодо належного повідомлення ОСОБА_3 про підозру, у зв`язку з чим він згідно положень ч.1 ст. 42 КПК України набуває статусу підозрюваного, та визнати не вчиненими дії щодо вручення повідомлення про підозру 06 червня 2018р.
Свою скаргу обвинувачений мотивує тим, що повідомлення про підозру по кримінальному провадженню, у вчиненні ним злочину передбаченого ст.366-1 КК України, було складено та підписано 21 березня 2018р. слідчим СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 . Проте, його було повідомлення про підозру - 06.06.2018р. слідчим СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 . Крім того, його було повідомлено про підозру на вулиці біля дому, де він мешкає за адресою АДРЕСА_1 , без дотримання загального порядку виклику до органу досудового розслідування та без детального роз`яснення прав.
Оскільки слідчі Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вручили йому повідомлення про підозру від 21 березня 2018р. з порушенням встановленого ст.278 КПК України строку, а саме через 2 місяця та 16 днів від дня його складення; з порушенням порядку складення підозри, встановленого ст. 277 КПК України, а саме повідомлення не містить підпис слідчого, який здійснив повідомлення; з порушенням порядку визначеного ст.276 КПК України, а саме йому не було повідомлено та роз`яснено права, передбачені ст. 42 КПК України, що є порушенням його права особи на захист; він просить обвинувальний акт повернути прокурору для усунення недоліків.
Адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання обвинуваченого.
Прокурор надала письмові заперечення проти задоволення скарги обвинуваченого на бездіяльність слідчих, які не повідомили його про підозру відповідно до Закону, та просила залишити скаргу без розгляду, надавши копії судових рішень, якими це питання вирішувалися на стадії досудового розслідування: копію ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 26.06.2018 про відмову у задоволенні скарги з цих же підстав, та копію ухвали Апеляційного суду Одеської області від 16.07.2018 щодо названої ухвали слідчого судді, якою скарга сторони захисту залишена без задоволення а ухвала слідчого судді без змін.
Крім того, обвинувачений заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.ст.290, 291 та його копія і копія реєстру матеріалів досудового розслідування не вручені ні захиснику, ні обвинуваченому, що є грубим порушенням права на захист. Необхідність повернення обвинувального акту прокурору обвинувачений мотивував й тим, що повідомлення про підозру йому вручено з порушенням вимог КПК України, неправильно встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, та відсутні докази у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання обвинуваченого.
Прокурор наддала письмові заперечення проти задоволення клопотання обвинуваченого та просила призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, додатково надані сторонами документи на обґрунтування і спростування тверджень, дійшов висновку про таке.

Обвинувальний акт по формі і за змістом складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України, затверджений уповноваженим прокурором. Підстав для закриття кримінального провадження, для внесення подання про визначення підсудності, для укладання угоди не має.

Разом з тим, копія обвинувального акту та копія реєстру матеріалів досудового розслідування не була вручена обвинуваченому та його захиснику у встановленому законом порядку. До обвинувального акту не додані розписки сторони захисту про отримання таких документів.

Відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України по формі і змісту в широкому розумінні положень процесуального законодавства передбачає також обов`язкове надання прокурором копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування під розписку підозрюваному та його захиснику (ст.293 КПК України).

Саме з одночасним вчиненням прокурором процесуальних дій переданням обвинувального акту щодо особи до суду і наданням його копії під розписку підозрюваному, законодавець встановив юридичний факт зміни процесуального становища підозрюваного на обвинуваченого, що є гарантією реалізації забезпечення засад кримінального судочинства і прав особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, вказана вимога закону в частині вручення під розписку копії обвинувального акту підозрюваному і захиснику прокурором не виконана, що є порушенням ч.4 ст.22 КПК України засад змагальності і доведеності перед судом переконливості доказів, ч.1 ст.26 КПК засади вільного користування сторонами своїми правами у межах та у спосіб, визначених КПК України тощо.

Факт невручення підозрюваному і його захиснику копії обвинувального акту, рівно як і відсутність розписок підозрюваного і захисника про його отримання, є істотним порушенням процесуального закону, що веде до безумовного скасування будь-якого судового рішення.

Отже, наведені недоліки є перешкодою для призначення обвинувального акту до судового розгляду та законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Висновок суду про необхідність повернення обвинувального акту прокурору через наведені обставини також ґрунтується на ухвалі Апеляційного суду Одеської області від 23.10.2018 у справі №520/4166/17, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.27 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційні суди узагальнюють судову практику і через інформування про неї спрямовують судову практику місцевих судів, надають методичну допомогу місцевим судам у застосуванні законодавства.

Положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантований п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явлення особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, від 25.07.2000 у справі Матточіа проти Італії.

Право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.3 ст.6 Конвенції, рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 у справі Пелісьє та Сассі проти Франції.

Європейський суд з прав людини неодноразово розкривав зміст діяльності державних установ і правоохоронних органів «відповідно до закону», згідно якого уповноважені посадовці повинні діяти на підставі норм матеріального права при суворому дотриманні норм процесуального права, інакше стверджується порушення ст.7 Конвенції.

Факти відправки копії обвинувального акту підозрюваному і захиснику по пошті, покладення копії обвинувального акту на стіл сторони захисту безпосередньо в судовому засіданні, не можуть вважатися належним його врученням обвинуваченому і захиснику під розписку, які, в свою чергу, не прикоснулися до документів і заявили про неправомірність дій прокурора. Більш того, на відміну від повідомлення особі про підозру, законодавець виключає можливість прокурору вручати копію обвинувального акту в порядку, передбаченому для вручення повідомлень, тобто по пошті.

При цьому суд не приймає до уваги посилання прокурора на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 10.06.2015, якою було скасовано рішення суду першої інстанції, який повернув обвинувальний акт прокурору через невручення його копії обвинуваченому, оскільки назване судове рішення суперечить практики Апеляційного суду Одеської області, яке за часом є останнім.

Тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Скаргу обвинуваченого на порушення порядку повідомлення про підозру необхідно залишити без розгляду, оскільки це питання вирішувалося і є судові рішення, які не скасовані і набрали законної сили.

Питання ж доведеності вини і правильності кваліфікації у підготовчому судовому засіданні судом не вирішується, оскільки вказані питання віднесені Законом до наступної стадії процесу стадії судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314-317, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі викладеного у мотивувальній частині ухвали:
- обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000056 від 27.06.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України, повернути прокурору;
- скаргу обвинуваченого на порушення порядку повідомлення про підозру залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий ОСОБА_1