Провадження № 1-кп/523/1185/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2018 р.

Коллегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженні по звинуваченню ОСОБА_7 , у скоєнні кримінальних правопорушень за ст.ст. 115 ч. 1, 263 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Суворовського району м. Одеси надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженні по звинуваченню ОСОБА_7 , у скоєнні кримінальних правопорушень за ст.ст. 115 ч. 1, 263 ч. 1 КК України.
З`ясувавши думку прокурора, який вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів, а також подав клопотання щодо обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на ризики, захисника, який просив не призначати кримінальне провадження до судового розгляду, та повернути обвинувальний акт до прокуратури, оскільки в ньому не було викладено намір обвинуваченого на вбивство потерпілого. Заслухавши думки інших учасників розгляду, суд дійшов до висновку, що справа підлягає поверненню з наступних підстав.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути прокуророві обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам діючого КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Згідно ч. 1-3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, як випливає зі змісту Кримінального процесуального Кодексу, формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст. 91 вказаного Закону, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину.

Проте, таких вимог Кримінального процесуального Кодексу України в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 на переконання суду, органом досудового слідства в повній мірі не виконано, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є не конкретними, не містять чітко сформульованого обвинувачення, чим порушено один з основних конституційних принципів права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд, тобто позбавлено права обвинуваченого знати, в яких конкретно діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а також позбавляє суд можливості належним чином встановити істину в кримінальному провадженні, роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто, межі судового розгляду визначаються виходячи із висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

П.1 ч. 3 ст. 42 КПК України встановив, що обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Це право також гарантовано ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, тобто право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п.34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Також відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Однак всупереч викладених вимог діючого законодавства, в обвинувальному акті відсутні данні про залучення під час досудового розслідування потерпілих. Також відсутні відомості щодо спроб визначити потерпілих та залучити їх до участі у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 551 КПК України суд, прокурор або слідчий за погодженням з прокурором надсилає до уповноваженого (центрального) органу України запит про міжнародну правову допомогу у кримінальному провадженні, яке він здійснює.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування не вжито всіх передбачених Кримінально-процесуальним законодавством України заходів для встановлення особи потерпілого (родичів або членів сім`ї, які проживають на території Азейбаржану) та забезпечення ним наданих законом прав, зокрема для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування та обвинувальним актом, надання показів, заявлення клопотань та цивільного позову, тощо.

Згідно вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Викладені в обвинувальному акті фактичні обставини справи не відображають форму вини за епізодом ч. 1 ст. 115 КК України.

Інших вимог до обвинувального акта, ніж перелічені вище, чинний КПК України не передбачає та всупереч вимог обвинувальний акт не міститьповних відомостей формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 115 ч. 1 КК України, а також в акті не зазначені дані потерпілих визначені ч. 6 ст. 55 та п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Разом з тим, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає можливість повернення обвинувального акту чи клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у разі їх невідповідності вимогам КПК України, та норми діючого кримінально-процесуального закону передбачають можливість повернення обвинувального акту через недоліки, які є суттєвими і можуть бути перешкодою для призначення судового розгляду кримінального провадження до судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 прокурору для усунення недоліків досудового розслідування, у зв`язку з невідповідністю вимогам діючого Законодавства.
Таким чином, керуючись ст.ст. 42, 55, 91, 291, 337, 314-317, 369-372, 395 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по звинуваченню ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення за ст.ст. 115 ч. 1, 263 ч. 1 КК України, - повернути прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.

Клопотання прокурора прокуратури Одеської області про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 2 (два) місяці, - задовольнити.

Обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24.02.2019 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3