печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника Національного банку України ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду судове провадження за клопотанням прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань, Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань, Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на всі документи, які передані на зберігання Національному банку України ПАТ КБ «Південкомбанк» за період 2007-2015 р.р., які стосуються банківського нагляду, переписки та взаємовідносин з ПАТ КБ «Південкомбанк», які знаходяться в розпорядженні Національного банку України. Заборонити службовим особам Національного банку України знищувати документи, які передані на зберігання Національному банку України ПАТ КБ «Південкомбанк» за період 2007-2015 р.р., а також на усі документи Національного банку України за період 2007-2015 р.р., які стосуються банківського нагляду, переписки та взаємовідносин з ПАТ «КБ «Південкомбанк». Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з викладених в ньому підстав. Представник Національного банку України ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказав на відсутність підстав для накладення арешту на документи. Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що у провадженні слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України, перебуває кримінальне провадження №0000368, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.15 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч.ч.1, 2 ст. 205, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 218-1, ч. 2 ст. 366 КК України.

28 квітня 2017 року співвласника ПАТ «КБ «Південкомбанк» ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, а голову правління ПрАТ «МЕТАЛ ЮНІОН» ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

В подальшому матеріали кримінального провадження за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 згідно ст.217 КПК України виділено в окремі провадження.

Відповідно до фактичних обставин кримінального провадження, предметом його розслідування є кримінальні правопорушення, вчинені службовими особами та основними акціонерами ПАТ КБ Південкомбанк і ПАТ Терра Банк, які протягом 2010-2014 років, зловживаючи своїм службовим діючи за попередньою змовою з службовими особами низки юридичних осіб в складі злочинної організації вчинили розтрату на користь третіх осіб грошових коштів вкладників вказаних банківських установ в особливо великих розмірах, що призвело до віднесення КБ Південкомбанк і ПАТ Терра Банк постановами правління Національного банку України від 23.05.14 № 305 від 21.08.14 №518 відповідно до категорії неплатоспроможних.

Попередня правова кваліфікація у кримінальному провадженні, зазначених епізодів злочинної діяльності, ч. 5 ст. 191 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, віднесене до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлений слідством час та місці, приблизно на початку 2012 року у ОСОБА_6 виник умисел спрямований на розтрату чужого майна на користь третіх осіб шляхом зловживання своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах.

Документи ПАТ КБ Південкомбанк за період 2007-2015 р.р., а також документи Національного банку України за період 2007-2015 р.р., які стосуються банківського нагляду, переписки та взаємовідносин з ПАТ «КБ «Південкомбанк», знаходяться в розпорядженні Національного банку України, про що свідчить акт прийому передачі документів, відповідно до якого ліквідатором передано всі документи для збереження до НБУ. Сторона обвинувачення вважає за необхідне накласти арешт на документи ПАТ КБ Південкомбанк за період 2007-2015 р.р., а також документи Національного банку України за період з 2007-2015 р.р., які стосуються банківського нагляду, переписки та взаємовідносин з ПАТ КБ Південкомбанк, які знаходяться в розпорядженні Національного банку України, оскільки зазначені документи в розумінні ст.ст 98-100 КПК України зберегли на собі сліди кримінального правопорушення. Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Також, арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Згідно з ч. 3 ст. 170 КК України - арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного/ обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, і перебувають у нього або інших осіб фізичних осіб, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову. Також, ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про накладення арешту на всі документи, які передані на зберігання Національному банку України ПАТ КБ «Південкомбанк» за період 2007-2015 р.р., які стосуються банківського нагляду, переписки та взаємовідносин з ПАТ КБ «Південкомбанк», які знаходяться в розпорядженні Національного банку України. Крім того, вважає за необхідне заборонити службовим особам Національного банку України знищувати документи, які передані на зберігання Національному банку України ПАТ КБ «Південкомбанк» за період 2007-2015 р.р., а також на усі документи Національного банку України за період 2007-2015 р.р., які стосуються банківського нагляду, переписки та взаємовідносин з ПАТ «КБ «Південкомбанк». На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40, 131-132, 167, 170-171 КПК України, -
У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань, Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на всі документи, які передані на зберігання Національному банку України ПАТ КБ «Південкомбанк» за період 2007-2015 р.р., які стосуються банківського нагляду, переписки та взаємовідносин з ПАТ КБ «Південкомбанк», які знаходяться в розпорядженні Національного банку України. Заборонити службовим особам Національного банку України знищувати документи, які передані на зберігання Національному банку України ПАТ КБ «Південкомбанк» за період 2007-2015 р.р., а також на усі документи Національного банку України за період 2007-2015 р.р., які стосуються банківського нагляду, переписки та взаємовідносин з ПАТ «КБ «Південкомбанк».
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Повний текст ухвали буде проголошений 26.11.2018 року о 16-10 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1