У Х В А Л А
Справа № 126/2557/18

Провадження № 1-кс/126/852/2018

28 листопада 2018 року м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі слідчого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участі підозрюваної ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчого

ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши скаргу підозрюваної ОСОБА_3 на дії слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про вручення підозри,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на дії слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про вручення підозри з тих підстав, що як стверджує, на досудовому слідстві перебуває кримінальне провадження № 0000011 від 03.04.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України.

12.09.2018 року слідчим ОСОБА_5 їй була вручена підозра у вчиненні нею кримінального правопорушення за ч.1 ст. 140 КК України.

Ці дії слідчого вона вважає протиправними, а саму підозру незаконною з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити, зокрема, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі із зазначенням часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Однак слідчий не врахував, що потерпіла ОСОБА_7 поступила до КП "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування" о 7 год. 50 хв. 29.01.2015 року під час чергування лікаря ОСОБА_8 , яка о 8 год. 29.01.2015 року передала чергування лікарю ОСОБА_9 , а вона прийняла чергування о 16 год. 29.01.2015 року.

Слідчий в підозрі посилається на недотримання нею вимог п.п. 2.12, 2.13 Посадової інструкції лікаря акушера-гінеколога стаціонару перинатального центру ІІ рівня Бершадської ОЛІЛ № 883 від 16.01.2014 року, в той час коли її посадова інструкція була затверджена головним лікарем медичного закладу 16.01.2014 року за № 884.

Саме нею були виявлені у потерпілої об`єктивні ознаки "клінічного вузького тазу". Відповідно до наказу МОЗ України від 27.12.2011 року № 977 "Про внесення змін до наказу МОЗ України від 15.12.2003 року № 582 "Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги" у потерпілої були наявні всі підстави до розродження не природним шляхом, а операцією кесаревого розтину. Такий висновок зробила й експертна комісія Головного бюро СМЕ МОЗ України у своїх підсумках № 187/16 від 25.05.2016 року.

У підозрі слідчим з посиланням на висновок засідання КЕК Департаменту охорони здоров`я та курортів ОДА від 16.04.2015 року вказується на ряд чинників, які сприяли розвитку гнійно-септичного ускладнення після операції кесарського розтину, а саме: одна операційна в перинатальному центрі для проведення чистих гінекологічних операцій та кесарського розтину; відсутність одноразової білизни для проведення кесарського розтину; відсутність достатньої кількості сучасного шовного матеріалу, що в своїй сукупності призвели до необхідності ампутації матки з придатками у потерпілої ОСОБА_7 .

Однак за наявність цих чинників вона не може нести відповідальність. Слідством не встановлено, чи могло існування цих чинників при проведенні антибіотикотерапії, ЕКГ, УЗД матки при бактеріальному дослідженні біологічного матеріалу потерпілої привести до наслідків, що настали, оскільки в картині загальної медицини стан ОСОБА_7 не був критичний та не міг призвести до тяжких наслідків, вона сумлінно виконувала обов`язки, визначені ст. 78 Основ законодавства України про охорону здоров`я.

Просить визнати дії заступника начальника СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 по врученню 12.09.2018 року їй підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України протиправними; рішення слідчого ОСОБА_5 щодо вручення їй підозри від 12.09.2018 року - скасувати; зобов`язати слідчого, в провадженні котрого знаходиться кримінальне провадження № 0000011 від 03.04.2015 року, вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про підозру їй від 12.09.2018 року у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України.

Заявниця ОСОБА_3 та її адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримали.

ОСОБА_3 пояснила, що за станом здоров`я хворої ОСОБА_7 повинні були слідкувати лікуючі лікарі, а не вона, як черговий лікар. Про зміну стану хворої вона не знала, оскільки не була на роботі. Всі дії, які від неї залежали як від чергового лікаря вона здійснила відповідно до протоколу.

Прокурор ОСОБА_6 висловила думку, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки вона подана в провадженні, яке розпочато до внесеня змін в КПК щодо оскарження підозри, крім того скарга подана до спливу двохмісячного строку після вручення підозри. Тому просить в задоволенні скарги відмовити.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечує проти задоволення скарги.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя виходить з наступного.

Бершадським ВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000011 від 03.04.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України.

Заступником начальника СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Бершадської місцевої прокуратури ОСОБА_6 13.09.2018 року вручено ОСОБА_3 повідомлення про підозру від 12.09.2018 року у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виходячи із зазначеного вище, слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру належним чином в порядку ст. 278 КПК України
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Положення ч. 2 ст. 8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.
Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.
Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 р. встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.

Згідно зі ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України у випадках:
1)затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2)обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;
3)наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.
Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
З вищенаведеного можна зробити висновок, що за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення слідчий, прокурор зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, тобто до вручення письмового повідомлення про підозру, чого в даному випадку зроблено не було, чим був порушений один із основних принципів кримінального провадження - забезпечення права на захист.
Згідно ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Всупереч вищезазначеним вимогам закону, слідчим ОСОБА_5 не враховано, що потерпіла ОСОБА_7 поступила до КП "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування" о 7 год. 50 хв. 29.01.2015 року під час чергування лікаря ОСОБА_8 , яка о 8 год. 29.01.2015 року передала чергування лікарю ОСОБА_9 , а ОСОБА_3 прийняла чергування о 16 год. 29.01.2015 року. Слідчий в підозрі посилається на недотримання ОСОБА_3 вимог п.п. 2.12, 2.13 Посадової інструкції лікаря акушера-гінеколога стаціонару перинатального центру ІІ рівня Бершадської ОЛІЛ № 883 від 16.01.2014 року, в той час коли посадова інструкція ОСОБА_3 була затверджена головним лікарем медичного закладу 16.01.2014 року за № 884. У підозрі слідчим з посиланням на Висновок засідання клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я та курортів Вінницької обласної державної адміністрації від 16.04.2015 року вказується на ряд чинників, які сприяли розвитку гнійно-септичного ускладнення після операції кесарського розтину, а саме: одна операційна в перинатальному центрі для проведення чистих гінекологічних операцій та кесарського розтину, відсутність одноразової білизни для проведення кесарського розтину, відсутність достатньої кількості сучасного шовного матеріалу, що в своїй сукупності призвели до необхідності ампутації матки з придатками у ОСОБА_7 . Слідством не встановлено, чи могло існування цих чинників привести до наслідків, що настали.

За таких обставин слідчим суддею встановлено порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру

Щодо тверджень прокурора, що ця скарга не підлягає розгляду як подана в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР до 16.03.2018 року та до збігу двохмісячного строку після повідомлення про підозру, то суд виходить з наступного.

Пунктом п.4 §2 розд. 4 Закону України від 3.10.2017 N02147-VIII встановлено, що ці доповнення вводяться в дію через з місяці після набрання чинності цим актом. Крім того, вони не мають зворотної дії та застосовуються тільки до проваджень, в яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після введення в дію цих змін, тобто після 15.03.2018.
Відповідно до ч.1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Норми КПК України щодо можливості оскарження повідомлення про підозру в скоєнні злочину є чинними.
Тому з огляду на ст. 5 КПК України процесуальна дія повинна проводиться, а процесуальне рішення прийматися згідно з наведеними положеннями.
При цьому п.4 § 2 розд.4 закону NP2147-VIII суперечить ст.5 Кодексу.
Водночас ч.3 ст.9 КПК України встановлено, що при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання принципу правової визначеності. Так, у рішеннях від 02.08.84 р. у справі «Malone v. United Kingdom» та від 16.02.2000 р. у справі «Атапп v. Switzerland» ЄСПЛ зауважив, що норма права є «передбачуваною», якщо вонасформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі в разі потреби, за допомогою відповідної консультації, регулювати свою поведінку. При цьому в рішенні від 21.10.2010 р. у справі «Дія-97 проти України» Суд констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного здійснення правосуддя й дотримання принципу юридичної визначеності та, на що сторони провадження мають право сподіватися, застосування зазначених положень. Норму не можна вважати «законом», якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися нею у своїх діях (рішення від 25.11.99 р. справі «Hashman and Harrup v. The United Kingdom»).
Конституційний Суд України у рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 вказав, що «із конституційних принципів рівності та справедливості випливає вимога визначеності, ясності й недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування", не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці й неминуче призводить до сваволі» (абз.2 пп.5.4 п.5 мотивувальної частини).
Практика ЄСПЛ виходить з того, що дискримінація особи за будь-якими ознаками не допускається (рішення від 04.10.2012 р. у справі «Chabauty v. France» та від 03.04.2012 р. у справі « Van der Heijden v. the Netherlands»).
Сторона захисту не може мати різний обсяг прав з огляду тільки на дату внесення певних відомостей до ЄРДР, тому твердження прокурора є неогрунтованим і безпідставним.
17.08.2012 року наказом Генерального прокурора України № 69 затверджено Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, який, у відповідності до п. 1.3 утворено та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України з метою забезпечення єдиного обліку кримінальних правопорушень та прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів досудового розслідування; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі.

Згідно з п.п. 10) п. 2.1. Положення до Реєстру вносяться відомості про час та дату повідомлення про підозру, відомості про особу, яку повідомлено про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п. 4 п. 3.1. Положення унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням таких строків (про): дату складання повідомлення про підозру, дату і час вручення повідомлення про підозру, зміну раніше повідомленої підозри - невідкладно.

За таких обставин, з урахуванням загальних засад кримінального провадження, таких як, верховенство права, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість поданої скарги на вручення повідомлення про підозру заявниці ОСОБА_3 в порушення Глави 22 КПК України, що тягне за собою скасування рішення слідчого щодо вручення підозри з виключенням відомостей про підозру з ЄРДР.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 24, 110, 276-279, 303, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_3 на дії слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій обалсті ОСОБА_5 про вручення підозри задовольнити.

Визнати дії заступника начальника СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 по врученню 12.09.2018 року підозри ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України протиправними.

Рішення слідчого ОСОБА_5 щодо вручення підозри ОСОБА_3 від 12.09.2018 року - скасувати.

Зобов`язати слідчого, в провадженні котрого знаходиться кримінальне провадження № 0000011 від 03.04.2015 року, вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про підозру ОСОБА_3 від 12.09.2018 року у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10