Провадження № 1-кп/522/438/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2019 року місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0001535 від 31.05.2017 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Тарутино, Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:

- 20.12.2007 року вироком Тарутинського районного суду Одеської області за ч. 1 ст. 121 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років;

- за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,
Учасники процесу:
прокурор: ОСОБА_8 ,
обвинувачений: ОСОБА_7 ,
захисник: ОСОБА_9 ,
потерпіла: ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
1. Так, 31.05.2017 року, в період часу з 03:30 до 04:20 години, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 33 по проспекту Шевченко, що у Приморському районі м. Одесі умисно, з корисливих мотивів, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , повалив останню на землю та наніс їй декілька ударів ногою в область лівого передпліччя, після чого відкрито шляхом ривка заволодів мобільним телефоном марки "Леново А 6000" вартістю 3 450 грн., та сумкою вартістю 500 грн., в якій знаходились грошові кошти у розмірі 50 грн., з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном потерпілої на власний розсуд, чим спричинив їй матеріальний збиток на загальну суму 4 000 гривень.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_7 .
2. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 заперечуючи свою провину спочатку, під час дослідження доказів підтвердив фактичні обставини вказані у вироку, та надав пояснення з яких вбачається, що він справді вчинив грабіж із застосуванням насильства, у вчиненому розкаюється.

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за злочини, винним у вчиненні яких визнається ОСОБА_7 .
3. Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як: відкрите викрадення чужого тмайна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Докази на підтвердження встановлених обставин.
4. Так, потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що 31.05.2017 року, в нічний час, обвинувачений ОСОБА_7 наніс їй декілька ударів, вона опинилася на землі, після чого останній ногою вдарив її по обличчю, коліном у передпліччя, наступив на ліву ногу, щоб вона не могла піднятися та заволодів її речами сумкою з грошима та мобільним телефоном. В цей же час, прибули поліцейські, які ОСОБА_7 в подальшому і затримали.
5. Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 31.05.2017 року, приблизно о 04 годині, при патрулюванні пр. Шевченка, він почув крик жінки і побачив як обвинувачений наносить ногами їй ударів, після чого вихватив сумку. Через декілька хвилин ОСОБА_11 в районі парку Перемоги, затримав обвинуваченого, після чого він з напарницею, знайшли сумку потерпілої та її мобільний телефон, який обвинувачений закопав. У ОСОБА_7 було водійське посвідчення.
6. Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що 31.05.2017 року, приблизно о 04 годині, вона разом з ОСОБА_11 в екіпажі "Благо 306" здійснювала патрулювання пр. Шевченка, та підтвердила показання надані попереднім свідком.
7. Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він працює консьєржем, 31.05.2017 року у нічний час, почув крик дівчини, на вулиці побачив патрульних, які вели обвинуваченого, а потерпіла була вкрові.

8. Відповідно до висновку експерта №1250, у потерпілої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: синці лобної області справа, лівої щічної області, садна правої кисті, області лівого ліктьового суглобу, області обох колінних суглобів, правої гомілки, садно області правого гомілково-ступеневого суглобу, які згідно з п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які могли бути отримані 31.05.2017 року.

9. Відповідно до протоколу огляду місця події від 31.05.2017 року, за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, на тротуарі виявлено сумку-клатч, та мобільний телефон.
10. Згідно з протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімком від 05.06.2017 року, свідок ОСОБА_14 серед чотирьох осіб впізнав на фото ОСОБА_7 .
11. З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
12. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, об`єктивно підтверджують надані обвинуваченим покази та дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є доведеною у повному обсязі.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_7 .
13. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.
14. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Мотиви призначення покарання.
15. Суд, при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

16.У відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, покарання має на меті не тільки кару, а повинне забезпечити перевиховання обвинуваченого, задля недопущення повторення протиправної поведінки з його сторони. Покарання повинно бути справедливим.

17. При цьому, суд при ухваленні вироку, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

18. Так, у Постанові від 22.03.2018 року по справі № 759/7784/15-к, Верховний суд зазначив, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

19. Крім того, у Постанові від 30.10.2018 року по справі №559/1037/16-к, Верховний суд зазначив, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнавати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалася, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

20. Судом встановлено, що ОСОБА_7 визнав провину щодо вчиненого кримінального правопорушення, однак даний факт суд не може визнавати щирим каяттям з урахуванням практики Верховного суду, адже обвинувачений визнав свою провину тільки після часткового дослідження доказів наданих стороною обвинувачення. Крім того, суд бере до уваги, що злочин вчинено в умовах очевидності, однак ОСОБА_7 з початку судового розгляду заперечував свою причетність, що є правом особи, однак в подальшому не може бути визнано, як пом`якшуюча обставина. Інших пом`якшуючих покарання обставин, судом також не встановлено. З урахуванням того факту, що ОСОБА_7 вчинив новий умисний злочин після відбування покарання у виді позбавлення волі, суд вважає, що, саме призначення найбільш суворого покарання, у виді ізоляції від сульспільства, в даному випадку, відповідає морально-етичним і правовим нормам, та буде забезпечувати однаковий (рівний) для будь-кого із громадян обов`язок понести за вчинений злочин відповідальність в межах санкції відповідної статті кримінального закону.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
20. Рішення щодо речових доказів прийняти на підставі ст. 100 КПК України.
21. Що стосується рішення про зарахування строку попереднього ув`язнення, суд виходить із наступного. Великою палатою Верховного суду, по справі №663/537/17 від 29.08.2018 року, зазначено, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
На підставі ст. 72 (в ред. Закону № 838-VIII. ) КК України, керуючись ст.ст. 100, 349, 367-368, 370-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
1. ОСОБА_7 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
2. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання по вказаному кримінальному провадженню тобто з 31.05.2017 року.

3. Речові докази: мобільний телефон марки "Леново А 6000" та сумка - передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_10 - вважати переданим за належністю.
4. Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
5. На підставі ч. 5 ст. 72 (в ред. Закону № 838-VIII) КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк утримання ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню в Одеській установі виконання покарань в період з 31.05.2017 року по набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

6. Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка утримується під вартою - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії такого рішення.
7. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.
8. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокуророві.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .

15.03.2019