Справа № 476/898/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8

ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Арбузинка клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000211, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іваново Російської Федерації, росіянина, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта неповна середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.12.2010 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт,

- 04.07.2011 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області вирок змінено, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

- 01.02.2012 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В клопотанні прокурор вказує, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 06.07.2017 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, термін якого неодноразово продовжувався. При обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовженні строку його дії встановлено, що жоден з більш м`яких заходів не може запобігти ризикам вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень та переховуванню від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення. Станом на момент звернення з даним клопотанням обставини, враховані при обранні запобіжного заходу та продовженні строків тримання під вартою не зникли, зазначені ризики не зменшилися і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки менш суворі забіжні заходи не достатні для запобігання вказаним ризикам.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, за які передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, раніше неодноразово вчиняв корисливі, в тому числі тяжкі злочини, за які був неодноразово судимий, на час вчинення інкримінованих йому злочинів мав не зняту та не погашену судимість, веде аморальний спосіб життя, не має стійких соціальних зв`язків, що в сукупності вказує на те, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінальне правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор вважає, що при застосуванні до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу останній не виконуватиме покладені на нього судом обов`язки, може вчинити інше кримінальне правопорушення та може переховуватися від суду. Застосування застави до ОСОБА_7 не можливе, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу спливає 20 лютого 2019 року до закінчення вказаного строку завершити судовий розгляд кримінального провадження не можливо, прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Вказував на невірну кваліфікацію його дій по даному кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи запобіжний захід у виді тримання під вартою занадто суворим, ОСОБА_7 тривалий час перебуває в СІЗО, тому вважав, що запобіжний захід у виді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 підтримали думку захисника ОСОБА_9 .

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених, захисників, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України суд повинен розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно із правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 06.07.2017 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, термін якого неодноразово продовжувався.

ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України за вчинення якого, у разі доведеності вини, може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Загалом, практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі.
При цьому обвинувачений офіційно не одружений, не мав і не має постійного місця роботи, тобто його соціальні зв`язки є нестійкими.

В сукупності дані обставини вказують на існування ризику, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

Ризик вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення підтверджується наданими прокурором відомостями про незняті та непогашені судимості обвинуваченого, що відповідає вимогам п.8 ч. 1 ст. 178 КПК України.
Оцінюючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд зробив висновок, що для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки та застави відсутні передумови, особисте зобов`язання та домашній арешт не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Суд не приймає доводів сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам, у цей період провадження. Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає необхідним ізолювати обвинуваченого від суспільства, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого і саме обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, його поведінка, соціальні зв`язки, дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, які визначені судом вище. Перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.

Обвинувачений та захисник не надали жодного доказу на спростування існуючих ризиків та на зміну обставин, які обумовили б можливість зміни раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 370, 376 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрану обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000211, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2017 року, продовжити до 15 квітня 2019 року включно.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 18 лютого 2019 року о 08 год. 45 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2