Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6205/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001895 від 04.12.2016 року та 06.12.2016 року за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2018 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Квітневе, Коростишівського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в Комунальному закладі «Обласний соціальний гуртожиток для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» Житомирської обласної ради,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст.186 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

В поданій апеляційній скарзі прокурор вирок суду в частині призначеного покарання просить скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:

за ч. 1. ст. 187 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 до відбуття остаточне покарання у виді 4 років та 6 місяців позбавлення волі. Зазначає, що вказаний вирок є незаконним і необґрунтованим з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого.Посилається на те, що суд призначаючи обвинуваченому покарання не врахував обставин вчинення ОСОБА_7 вказаних злочинів.

На апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_9 подав заперечення, в якому апеляційну скаргу прокурора просить залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.
Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2018 року ОСОБА_7 засуджено:

за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 187 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком впродовж трьох років.

На підставі ст. 76 КК України на обвинуваченого судом покладені обов`язки:

періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому тримання під вартою до набрання вироком законної сили скасовано та звільнено з під варти в залі суду.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Як визнав суд, 03.12.2016 року о 06 год. 20 хв. ОСОБА_7 , знаходячись поруч з будинком № 8 по вул. Братів Міхеєвих в м. Бердичеві, побачив ОСОБА_10 , яка йшла по вулиці тримаючи власну жіночу сумку у правій руці. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на незаконне заволодіння її майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння майном ОСОБА_11 , ОСОБА_7 вчинив на неї напад, при цьому підійшов ззаду останньої та тримаючи у правій руці ніж, схопив даною рукою її за шию, приставивши ніж до шиї, таким чином, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, виказав вимогу передачі йому жіночої сумки. Після того, як потерпіла відмовилась передавати сумку, ОСОБА_7 , шляхом ривка вирвав з рук потерпілої ОСОБА_10 належну їй жіночу сумку з шкірозамінника вартістю 250 грн., в якій знаходились жіночі спортивні штани вартістю 50 грн., кофта сірого кольору вартістю 20 грн., гроші в сумі 6 грн., та гаманець з матерії, який для ОСОБА_10 матеріальної цінності не становить, після чого почав втікати з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, викинувши сумку з одягом поряд з місцем вчинення злочину, а гроші залишив собі. В результаті розбійного нападу ОСОБА_7 заволодів майном ОСОБА_10 на загальну суму 326 грн.
Крім того, 03.12.2016 року близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_7 , з метою відкритого викрадення чужого майна, знаходячись поруч з будинком № 8 по вул. Братів Міхеєвих в м. Бердичеві, підійшовши до раніше незнайомої йому ОСОБА_12 , шляхом ривка повторно вирвав з рук останньої належну їй жіночу сумку з шкірозамінника вартістю 150 грн., в якій знаходились жіночі окуляри у футлярі вартістю 150 грн., ліхтар з електромережевим зарядним пристроєм вартістю 60 грн., зарядний пристрій до мобільного телефону «Самсунг» вартістю 40 грн., гроші в сумі 70 грн., та два пластикові лотки з під продуктів харчування, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, після чого почав втікати з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, викинувши сумку з речами неподалік місця вчинення злочину, а зарядний пристрій до мобільного телефону «Самсунг» залишив собі. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 для потерпілої ОСОБА_12 було заподіяно матеріальний збиток на суму 470 грн.
Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення поданої апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого, які вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів за обставин, наведених у вироку стверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, які наведені у вироку суду, а його дії за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст.186 КК України судом кваліфіковані правильно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд врахував, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав вину, щиро розкаявся у вчинених злочинах, на момент вчинення злочинів навчався в Бердичівському професійному будівельному ліцеї, проживав в гуртожитку ліцею, знаходився на повному державному утриманні як дитина, що позбавлена батьківського піклування, по місцю проживання та навчання характеризувався з посередньої сторони, після закінчення навчання проживає у соціальному гуртожитку для дітей сиріт, має статус особи з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, віком від 18 до 23 років, за період проживання у гуртожитку характеризується з позитивної сторони, працевлаштований неофіційно, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває.
Крім того, потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні просила суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_7 , а потерпіла ОСОБА_10 подала до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи проводити без її участі, претензій до обвинуваченого не має.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що районний суд призначивши ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.1 КК України у виді позбавлення волі цілком обгрунтовано звільнив його від відбування, призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.
Вирок суду є законний та обґрунтований, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2018 року, щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: