482/79/18 06.03.2019
н/п 1-кп/490/795/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 482/79/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 06 січня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Тарасівка, Тячівського району, Закарпатської області, є громадянином України, має базову загальну середню освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працює, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

19.04.2017 року ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області накладено арешт на автомобіль марки "Мазда-626", номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , дозволено останньому зберігати зазначений вище автомобіль за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому зобов`язано ОСОБА_3 на першу вимогу органів досудового слідства, прокурора та суду надати автомобіль "Мазда-626", номерний знак НОМЕР_1 , для проведення слідчих та інших дій.

19.04.2017 року ОСОБА_3 , як власнику транспортного засобу, було передано під зберігальну розписку автомобіль марки "Мазда-626", номерний знак НОМЕР_1 .

Всупереч заборони, того ж дня, точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_3 маючи умисел, направлений на відчуження вказаного арештованого автомобіля, діючи умисно, будучи достовірно обізнаним про свій обов`язок щодо збереження автомобіля марки "Мазда-626", номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, м.Нова Одеса, вул.Федіра Осадчого, 51, на підставі усної домовленості віддав його ОСОБА_6 , при цьому не повідомив про даний факт орган досудового слідства, прокурора та суд.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.388 КК України, а саме відчуження майна, на яке накладено арешт, здійснене особою, якій це майно ввірено.

В ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що 05 березня 2019 року між прокурором Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000012. Згідно з угодою, ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі висунутого йому обвинувачення в судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч.1 ст.388 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесений до категорії злочинів невеликої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам, а отже угода про визнання винуватості може бути укладена.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника, цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.4 ст.474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання, а тому істотно знижують ступінь тяжкості злочину, а саме: повне визнання вини та щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також особу ОСОБА_3 ..

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ч.1 ст.369, ч.2 ст.373, ст.ст. 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 05 березня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 06 січня 2018 року, укладену між прокурором Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1