Дата документу 28.03.2019 Справа № 335/2973/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/299/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/2973/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2019 року, щодо

застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.п. 4, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2019 року задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 14.05.2019 року.

Згідно ухвали слідчого судді, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_9 , в обґрунтування якого зазначено, що 06 березня 2019 року приблизно о 22 годині 45 хвилин ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленою слідством особою, знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , з метою умисного вбивства ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснили напад на останнього. При цьому, ОСОБА_10 наніс один удар дерев`яною битою по голові ОСОБА_12 , від якого останній упав, та здійснив два постріли із невстановленої слідством вогнепальної зброї, спричинивши ОСОБА_12 дотичне вогнепальне поранення лівого стегна, а ОСОБА_11 схопив потерпілого ОСОБА_12 за куртку та разом впали на сходинковий майданчик під`їзду, де ОСОБА_11 , лежачи зверху на потерпілому, дістав ніж та став їм намагатись нанести удари в область шиї ОСОБА_12 на що потерпілий схопив руку ОСОБА_11 , в якій перебував ніж, та став її здержувати з метою уникнення тілесних ушкоджень. В цей час, ОСОБА_9 , який перебував на сходинковому майданчику нижче, підбіг до ОСОБА_12 та здійснив кілька пострілів із невстановленої слідством вогнепальної зброї у бік потерпілого, спричинивши ОСОБА_12 вогнепальне поранення лівого стегна. Після цього, ОСОБА_12 почав чинити опір нападникам, здійснюючи по ним постріли із належного йому пістолета «Форт-12Р». У зв`язку з цим, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 з невстановленою слідством особою не довели свій умисел на умисне вбивство ОСОБА_12 до кінця з причини, що не залежали від їх волі, та втекли з місця вчинення злочину.

16.03.2019 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.п. 4, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя зазначила, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення. Слідчим суддею під час вирішення клопотання враховано тяжкість злочину, його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, а також дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків. З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшла висновку, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування скарги зазначає, що підозра пред`явлена ОСОБА_9 незаконно та вона є необґрунтованою. Ризики, заявлені та визнані судом не підтверджені. Клопотання про обрання запобіжного заходу та підозра вручені ОСОБА_9 з порушенням. Під час розгляду клопотання слідчого судом не оголошувались додані до клопотання документи. Матеріали, додані до клопотання не містили в собі інформацію, яка б підтверджувала, що ОСОБА_9 має відношення до скоєного злочину щодо ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; захисника підозрюваного, яка підтримала апеляційну скаргу; прокурора і слідчого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного, задоволенню не підлягає.

Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 виконані вимоги ст.ст. 193, 194 КПК України. Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя встановила достатність доказів, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри і ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав до задоволення доводів апеляційної скарги за викладеними в ній мотивами. Захисник ставить під сумнів обґрунтованість підозри, а таким чином і своєчасність обрання виняткового запобіжного заходу. На що колегія суддів вважає необхідним зауважити, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно ОСОБА_9 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року, в якому суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відсутність уу витязі з ЄРДР відомостей про потерпілого не свідчить про його (потерпілого) відсутність як факту, до того ж у фабулі зазначено, що нападу зазнав саме ОСОБА_12 . В матеріалах доданих до клопотання міститься копія протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12 , тому у слідчого судді підстав ставити під сумнів наявність постанови про визнання ОСОБА_12 потерпілим не було.

Колегією суддів не встановлено процесуальних порушень при повідомленні ОСОБА_9 про підозру. Доводи захисника на перемет того, що ОСОБА_9 нібито випадково розписався в повідомленні про підозру є непереконливими, адже крім підпису останнього в повідомленні про підозру мається запис, що про підозру повідомлено після проведення обшуку. В повідомленні також міститься підпис захисника і вказівка про те, що підозра повідомлена під час обшуку.

Разом тим з матеріалів провадження випливає, що повідомлення про підозру передувало проведенню обшуку.

Вказаний спосіб повідомлення про підозру на переконання колегії суддів не можна вважати незаконним. В будь-якому випадку, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує обґрунтованість підозри, а не спосіб її повідомлення, останнє ж може бути предметом оскарження при розгляді провадження по суті.

Доводи про те, що ОСОБА_9 09.03.2019 було затримано працівниками поліції, доказами не підтверджено.

Посилання захисника, що на час розгляду клопотання існували дві однакові підозри щодо ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не вказує на будь-які порушення та не спростовує обґрунтованість наявних фактичних даних, які зазначені в повідомленні про підозру.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодилась з існуванням заявлених у клопотанні ризиків. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

На існування заявлених ризиків вказує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі доведення його вини, обставини вчиненого правопорушення, той факт, що нападники обізнані про місце проживання потерпілого, що кримінальне правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_9 було вчинено в період розгляду кримінального провадження, де останній є обвинуваченим, і в якому співучасником є інший підозрюваний - ОСОБА_10 . В цьому ж кримінальному провадженні не встановлена особа одного з нападників.

Доводи захисника підозрюваного про недоведеність існування вищевказаних ризиків і недоведеність неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

На переконання колегії суддів, інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_9 процесуальних обов`язків, оскільки останній підозрюється у чиненні особливо тяжкого злочину, із вчиненням активних дій, пов`язаних із застосуванням насильства, групою осіб.

Ухвалене слідчими суддею рішення ґрунтувалося на сукупності обставини, які мають значення для вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

Інші обставини наведені захисником (наявність постійного місця проживання, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків) з урахуванням вищевказаних висновків, не можуть бути визнані належними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого суді є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2019 року задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 14.05.2019 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3