ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/539/18 Справа № 203/608/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному да Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004256, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз - вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2014 року за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені фактичні обставини.
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.
На підставі п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим за вчинення у м. Дніпрі при обставинах, викладених у вироку, таємного викрадення майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Як установив суд, ОСОБА_6 30 грудня 2017 року, приблизно о 12 години 40 хвилин, знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «Брусничка 3375» ТОВ «Український Рітейл», який розташований за адресою: м. Дніпро, пр. О. Поля, буд. 78, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку кави «L`OR» в скляних банках - 100 г, в кількості 7 шт., та, поклавши товар собі в сумку, яка знаходилася у нього через плече, з викраденим майном пройшов повз турнікет універсаму «Брусничка 3375», та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду магазину «Брусничка 3375» ТОВ «Український Рітейл» на загальну суму 1055 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на те, що суд при ухваленні вироку не врахував, що обвинувачений, маючи не погашену в законному порядку судимість за вчинення корисливого злочину, знов вчинив крадіжку, що свідчить про системний характер його дій і цілеспрямованість злочинної поведінки, раніше був неодноразово судимий за корисливі злочини, заподіяну злочином шкоду потерпілій стороні не відшкодував.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, просив її задовольнити, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 вважали вирок суду законним і обгрунтованим та просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечних діянь за обставин, викладених у вироку, правильність їх кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_6 апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.
Що стосується тверджень прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, вони ґрунтуються на матеріалах провадження, тому заслуговують на увагу.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Перевіряючи провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційному порядку суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України. Зокрема, у вироку судом першої інстанції не зазначено, які обставини ним враховані, що впливають на можливість виправлення обвинуваченого і його перевиховання без ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд врахував, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до злочину середньої тяжкості.
Крім того, суд врахував і обставини, які, на його думку, пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, наявність на утриманні матері, яка потребує стороннього догляду.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом першої інстанції не встановлено.
Суд першої інстанції зазначив у вироку, що детально проаналізував сукупність зазначених обставин, виходячи з поняття покарання та його цілей, з урахуванням обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, а тому дійшов висновку призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Разом з тим, суд фактично не навів у вироку переконливих доказів про необхідність застосування до ОСОБА_6 засудження зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, а посилання у вироку на те, що суд врахує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, є формальним і фактично не враховує характер вчиненого обвинуваченим злочину, яке віднесено до категорії середньої тяжкості, способу та характеру його вчинення, його суспільної небезпеки.
При цьому суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, суспільно-корисною працею не займався, маючи не погашену в законному порядку судимість за вчинення корисливого злочину, вчинив новий умисний злочин проти власності, завдану шкоду потерпілій стороні не відшкодував, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності.
Згідно зі ст. 66 КК України щире каяття може бути визнано обставиною, що пом`якшує покарання винного, щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Даних про таку оцінку ОСОБА_6 своїх дій у матеріалах провадження не має.
Таким чином, рішення місцевого суду про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України є необгрунтованим і невмотивованим.
Зважаючи на характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд визнав, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 таке покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, яке хоч і не виходить за межі, встановлені законом, але за своїм видом і розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості. Це покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
За таких обставин відповідно до ст. 420 КПК України апеляційний суд визнає вирок щодо обвинуваченого таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання за м`якістю призначеного йому покарання з постановленням нового вироку в частині призначення ОСОБА_6 покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, що буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів. З цих підстав апеляційна скарга прокурора про необхідність скасування вироку щодо обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання та призначення йому покарання без застосування ст. 75 КК України підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
В решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4