Провадження № 11-кп/4820/92/18
Справа № 682/195/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія :нововиявленні обставини Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8
представника потерпілого
ВАТ «Укрпошта» ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Славутського міськрайонного суду від 04 липня 2018 року,
в с т а н о в и л а:
Зазначеною ухвалою залишено без задоволення заяву ОСОБА_8 від 20 жовтня 2016 року про перегляд вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року за нововиявленими обставинами.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, непрацюючого, раніше судимого:
-27 березня 2015 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 3, ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 3, 70 ч.1 КК України, на чотири роки позбавлення волі, звільнений на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю три роки;
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді шести місяців арешту;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді одного року позбавлення волі.
За ч. 3 ст. 185 КК України призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі.
До покарання, призначеного ОСОБА_8 цим вироком за ч. 3 ст. 185 КК України, частково приєднано покарання, призначене вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2015 року, і на підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначено покарання у виді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту його затримання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній особисте зобов`язання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 589 грн. 24 коп. процесуальних витрат.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 06.10.2015 року, апеляційну скаргу прокурора задоволено.
Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року в частині призначення покарання ОСОБА_8 , скасовано.
Призначено ОСОБА_8 покарання:
-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді шести місяців арешту;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від цього покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2015 року, призначено ОСОБА_8 покарання у виді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю три роки.
Призначено ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2015 року (призначеного відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України) призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Виключено з вступної частини вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 посилання на судимості ОСОБА_8 згідно з вироками Славутського міського суду Хмельницької області від 20 лютого 2001 року, 31 грудня 2003 року, 16 березня 2004 року.
В решті вирок суду залишено без зміни.
Засуджений ОСОБА_8 звернувся до місцевого суду із заявою від 15 січня 2018 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня, мотивуючи тим, що на момент ухвалення вироку він не знав, що показання потерпілого ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 про те, що він викрав у них велосипеди є неправдивими. В ході судового розгляду він визнав свою винуватість у вчиненні злочинів під тиском працівників карного розшуку Славутського відділу поліції ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які доставили його в судове засідання 23.06.2015 року та чекали біля суду до завершення судового розгляду, погрожуючи фізичним насиллям у разі зміни показань, а також здійснювали на нього тиск під час досудового розслідування і довели до суїцидальної спроби покінчити з життям, що мала місце 16.06.2015 року, а тому просить скасувати вирок суду від 23.06.2015 року скасувати та постановити новий з урахуванням наведених обставин.
Відмовляючи ОСОБА_8 у задоволенні заяви, суд, в своїй ухвалі, послався на те, що заявлені засудженим доводи щодо здійснення на нього тиску, зі сторони працівників правоохоронних органів, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, так як засуджений про це не заявляв, інших доказів, крім власних пояснень, щодо застосування психічного чи фізичного насилля працівниками поліції він не надавав. 23.06.2015 року, в ході судового розгляду кримінального провадження № 0000241 від 23.04.2015 р було прийняте рішення про недоцільність дослідження доказів, при цьому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_8 визнав своєю винуватість у вчиненому, учасники погодились визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються, учасники правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також розяснив, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу місцевого суду скасувати та зобов`язати Славутський міськрайонний суд переглянути вирок за новоявленими обставинами. Вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою його твердження з приводу того, що він давав завідомо неправдиві свідчення проти себе через фізичний та психологічний тиск працівників міліції, безпідставно відхилено його клопотання про допит свідка ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_11 .
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника, на підтримку апеляційної скарги, міркування прокурора, який проти її задоволення, перевіривши її обґрунтованість, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленимиобставинами.
Нововиявленими обставинами визнаються:
1)штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
2)зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
3)скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановления ухвали, що належить переглянути;
4)визнання Конституційним Судом України не конституційного закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;
5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Зі змісту ст.ст.459,462 КПК України вбачається, що нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками:
-невідомість суду, з причин від нього незалежних;
-суттєве значення для справи;
-наявність їх в об`єктивній дійсності до постановлення вироку;
-неможливість урахування під час провадження у справі, постановленні вироку у зв`язку з невідомістю їх суду.
-їх відкриття тільки після набрання вироком законної сили.

Засуджений ОСОБА_8 заявляє як нововиявлену обставину- дачу завідомо неправдивих свідчень проти себе через фізичний та психологічний тиск працівників міліції, неправдивість свідчень потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Як вбачається з матеріалів провадження вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 був предметом розгляду 06.10.2015 року Апеляційним судом Хмельницької області та був скасований, за апеляційною скаргою прокурора, лише, в частині призначеного покарання.
ОСОБА_8 вирок суду не оскаржувався.
Судом першої інстанції перевірялась заява ОСОБА_8 про перегляд вказаного вироку Славутського міськрайонного суду за нововиявленими обставинами, зокрема, його показання про застосування до нього недозволених методів слідства, в сукупності з доказами, перевіреними у судовому засіданні, і не знайшла свого підтвердження.
Апеляційним судом встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000241 від 23.04.2015 року до підозрюваного ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Разом з тим, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду він не заявляв слідчому, прокурору, суду чи іншим особам, уповноваженим на здійснення захисту інтересів осіб, щодо яких здійснюється кримінальне переслідування, про застосування до нього фізичного чи психічного насилля працівниками правоохоронних органів, зокрема Славутського відділу поліції. Після проголошення вироку 23.06.2018 року, ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід особисте зобов`язання, а отже у нього була реальна можливість заявити про застосування до нього фізичного чи психічного насилля прокурору, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням. Проте, такі заяви від ОСОБА_8 не надходили. Не заявляв ОСОБА_8 про неправдивість його показань про визнання винуватості у пред`явленому обвинуваченні і в апеляційній інстанції, хоча у разі, якщо до нього застосовувалось насилля, то ця обставина була йому відома. Інших доказів, крім власних пояснень, щодо застосування психічного чи фізичного насилля працівниками поліції ОСОБА_8 не надав.
З наданої ОСОБА_8 медичної карти стаціонарного хворого за 16.06.2015 року, судом встановлено, що цього числа о 1:30 ОСОБА_8 був госпіталізований до Славутської ЦРЛ в реанімаційне відділення у зв`язку із суїцидальною спробою, вчиненою у стані алкогольної інтоксикації та алкогольної коми. Висновків про те, що суїцидальна спроба була пов`язана із незаконним впливом на ОСОБА_8 працівників поліції, немає.
Рішення судів чи адміністративних органів про притягнення до відповідальності працівників поліції у зв`язку із застосуванням до ОСОБА_8 в межах кримінального провадження № 0000241 від 23.04.2015 року недозволених методів дізнання чи досудового розслідування відсутні.
Крім того, ОСОБА_8 вже неодноразово звертався до Славутського міськрайонного суду про перегляд вказаного вироку за новоявленими обставинами, з посиланням на застосування до нього тиску з боку працівників правоохоронних органів та щодо неправдивості його показань та потерпілих.
Відповідно до ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 20 березня 2017 року ухвалу Славутського міськрайонного суду від 23 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишено без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Крім того, засуджений ОСОБА_8 у мотивах заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та апеляційної скарги, посилається на обставини які вважає нововиявленими, а саме на завідомо неправдиві показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Такі доводи засудженого також не заслуговують на увагу, оскільки вирок Славутського міськрайонного суду від 23. 06.2015 року не ґрунтується на показаннях потерпілого ОСОБА_11 , оскільки той не був допитаний судом першої інстанції. Потерпілий ОСОБА_10 у своїх поясненнях не вказував на ОСОБА_8 , як на особу, яка викрала його велосипед і такі показання суд до уваги не брав при ухваленні вироку.
Колегією суддів встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 помер.
Разом з тим, під час судового провадження щодо ОСОБА_8 23.06.2015 року було прийняте рішення про недоцільність дослідження доказів. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою винуватість у вчиненому, учасники погодились визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються, учасники правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз"яснив, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, посилання засудженого ОСОБА_8 на завідомо неправдиві пояснення потерпілих, як на підставу перегляду вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року за нововиявленими обставинами, є необгрцнтованими, оскільки ні судом першої інстанції, ні колегією суддів не було встановлено факт спростування пояснень потерпілих, на яких ґрунтується вирок.
Інших обґрунтованих підстав, які б мали істотне значення і ставили під сумнів законність і обґрунтованість вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 , тобто, таких які можуть бути визнані нововиявленими обставинами, не встановлено, не вбачає таких і колегія суддів.
Посилання засудженого на безпідставність відхилення судом першої інстанції його клопотання про допит свідка ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_11 не спростовують висновки суду про відсутність підстав для перегляду вироку за новиявленими обставинами.
Враховуючи зазначене, місцевим судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької областівід 23 червня 2015 року за нововиявленими обставинами.
Керуючись ст. ст.459, 461 КПК України, колегіясуддів.-
п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4