№ 336/492/19
пр. № 1-кс/336/510/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянув клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000164 від 15.01.2019 року.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 15.01.2019 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо збуту наркотичних засобі за ч. 2 ст. 307 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.01.2019 року та 06.02.2019 року ОСОБА_4 збув ОСОБА_5 наркотичний засіб метадон.

06 лютого 2019 року було вилучено наступне майно: автомобіль ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля, мобільний телефон Nomi, мобільний телефон Xiaomi Redmi 5, паспорт громадянина України, закордонний паспорт, картка «Приватбанку», грошові кошти у сумі 1920, блокнот з записом, скляна колба з прозорою рідиною.

Посилаючись на те, що вказані речі є тимчасово вилученим майном, просить про накладення на них арешту.

Слідчий, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду клопотання, у судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив.
Слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання без його участі, а також без участі власника вилученого майна, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у силу ч. 4 ст. 107 КПК України.
Перевіривши надані матеріали, якими слідчий обґрунтовує клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вказує ст. 171 ч. 5 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчий посилається на те, що майно, арешт на яке він просить накласти, було вилучено 06.02.2019 року, але протокол відповідної слідчої дії не надав.

Клопотання про арешт майна подано до суду 04.03.2019 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Разом з тим, слідчий не довів правової підстави для застосування арешту, так як не довів наявність ризиків їхнього приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тому слідчий суддя не вбачає процесуальних підстав для ухвалення рішення на користь доводів клопотання.

Керуючись ст. ст. 167-173, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000164 від 15.01.2019 року за ч. 2 ст. 307 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1