ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25вересня 2018 року

м. Київ
справа № 754/3116/15-к
провадження № 512066км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргупрокурора на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 0001463 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Камінськ-Шахтарського Ростовської області Російської Федерації, жителя м. Києва,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного ОСОБА_9 за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від4 грудня 2015 року, більш суворим призначеним за новимвироком, визначено останньому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Вирішено питання про речові докази та запобіжний захід.
Як установлено судом, ОСОБА_5 8 лютого 2015 року приблизно о 19:00 перебуваючи у магазині ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет`повул. Червоногвардійській, 1-б в м. Києві, діючи повторно, таємно викрав з торгівельної зали магазину п`ять пачок кави «Lavazza» загальною вартістю 629,92 грн, якісховавпід верхнім одягомта переніс через лінію кас.Однак при виході з магазину був помічений охоронцями та почав тікати, але був затриманий, а викрадене майно вилучено.
При перегляді справи Апеляційний суд міста Києва ухвалою від 24 листопада 2016 року вказаний вирок у частині призначеного покарання змінив, призначив ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК із застосуванням ст. 69 КК та ч. 4 ст. 70 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК апеляційний суд зарахував ОСОБА_9 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільнив з-під варти в залі суду як такого, що відбув призначене покарання.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Укасаційній скарзі прокурор посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить скасувати ухвалу апеляційного суду тапризначити новий розгляд у цьому суді.
На думку прокурора, в оскаржуваній ухвалі апеляційний суд не навів достатніх мотивів для застосуваннядо засудженого положень ст. 69КК та призначення йому покарання в розмірінижчому від найнижчої межі передбаченої законом за вчинений ним злочин. Вважає, що приймаючи таке рішення цей суд не взяв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності, проте на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин, а також відсутністьу справі обставин, які би пом`якшували покарання.
Позиція інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор вимоги касаційної скарги підтримав.
Засуджений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_10 просили відмовити у задоволенні скарги прокурора.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, поясненнясторін,перевіривши матеріали кримінального провадження, обговорившинаведенідоводи,колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Висновок суду про доведеність ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікаціїйого дій прокурором у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Згідно зі ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі.
Як убачається з матеріалів провадження та змісту оскаржуваного рішення, цих вимог закону апеляційний суд дотримався.
Так, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 апеляційний суд, крім тяжкості кримінального правопорушення та даних про особу засудженого, також взяв до уваги те, що останній свою вину повністю визнав і в скоєному щиро розкаявся.
З врахуванням цих обставин, зважаючи на предмет злочину, незначну кількість та вартість викраденого майна, яке відразу після затримання ОСОБА_8 було повернуто власнику, апеляційний суд дійшов умотивованого висновку про необхідність змінити вирок місцевого суду та застосувавши положення ст. 69 КК пом`якшити призначене засудженому покарання до двох років шести місяців позбавлення волі, яке останній відбув реально.
За таких обставин не можна стверджувати про те, що застосування у даному випадку судом апеляційної інстанції положень ст. 69 ККє неправильним, а призначене ОСОБА_9 покарання явно несправедливим через м`якість.
Доводи наведені у касаційній скарзі прокурора не спростовують правильність прийнятого апеляційним судом рішення та не ставлять під сумнів його законність.
Ухвала апеляційного суду за своїм змістом відповідає вимогам статей 370 та 419Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у ній наведено мотиви з яких виходив цей суд при постановленні рішення та положення закону, якими він керувався.
Під час перевірки справи судом касаційної інстанції не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права, які би були підставами для зміни чи скасування судового рішення, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441та п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокуроразалишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3