Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/364/18
Провадження № 1-кп/553/124/2018
В И Р О К
Іменем України
13.12.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника- адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000014 від 03.01.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
15 грудня 2017 року, в період часу з 15 год. до 17 год., обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи в кафе «Дорожнє», яке розташоване за адресою: м. Полтава, площа Слави,1, підійшов до вішалки на якій відвідувачі кафе залишають свій одяг та особисті речі, після чого він, керуючись корисливими мотивами, з метою наживи, переконавшись у тому, що його дії не будуть помічені, шляхом вільного доступу, з сумочки потерпілої ОСОБА_6 , яка знаходилася на гачку вішалки здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Lenovo» k50-t5 (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ), вартість якого складає 1946 грн. 33 коп. (згідно висновку експерта №258 від 15.02.2018 р.), а також гаманець бордового кольору вартість якого становила 200 грн., в якому знаходилися грошові кошти загальною сумою 75 грн. та карта для виплат ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка зареєстрована на ОСОБА_6 .

У подальшому цього ж дня о 16 год. 57 хв. обвинувачений ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне заволодіння чужим майном, використовуючи викрадений мобільний телефон, дізнався пін-код від банківської картки потерпілої та за допомогою банкомату, який розташований у магазині «Хатинка», що за адресою: м. Полтава, вул. Богдана Хмельницького, 28 здійснив зняття грошових коштів у розмірі 2 тис. грн.

Не зупиняючись на досягнутому, цього ж дня о 17 год. 36 хв. обвинувачений ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне заволодіння чужим майном, використовуючи викрадений мобільний телефон, за допомогою мобільного додатку «Приват 24» здійснив перерахування грошових коштів у розмірі 6733 грн. 67 коп. з картки потерпілої ОСОБА_6 на власну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , після чого о 17 год. 46 хв. здійснив зняття вказаних коштів за допомогою банкомату, який розташований у магазині «Хатинка», розташованого по вул. Богдана Хмельницького, 28 в м. Полтава.

Таким чином, в результаті вчинених умисних дій обвинувачений ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 10955 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за викладених вище обставин. Цивільний позов потерпілої визнав повністю. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, проте налада суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, цивільний позов просила задовольнити в повній мірі, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому просила призначити сувору міру покарання у зв`язку з тим, що обвинувачений як на протязі досудового розслідування так і протягом розгляду справи в суді навіть не намагався їй відшкодувати шкоду завдану злочином та попросити в неї вибачення за вчинене.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Надані стороною обвинувачення докази в сукупності з показаннями обвинуваченого, не довіряти яким у суду немає жодних підстав, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.1 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обгрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину передбаченого ст. 185 ч.1 КК України сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений ним злочин.

Відповідно до ч.1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч.2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину передбаченого ст. 185 ч.1 КК України належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами по справі «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України та які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Відповідно до ч.ч. 1,3 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Проаналізувавши всі докази, досліджені в судовому засіданні, суд, з врахуванням вимог ст. 337 КПК України, вважає доказаною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України.

Відповідно до ч.1 статті 368 КПК України ухвалюючи вирок суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази надані стороною обвинувачення за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».

З урахуванням викладеного, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд приходить до переконливого висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.1 КК України є доведеною поза розумним сумнівом, що також узгоджується з положенням ст. 94 КПК України, та які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправдання засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує положення п. 1 ППВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст.ст. 50 та 65 КК України, та виходить з того, що особі враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставини, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують його покарання відсутні.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, те що ОСОБА_5 вчинив корисливий злочин, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, характеризується посередньо, не займається суспільно-корисною працею, є особою яка вживає наркотичні засоби, даний злочин вчинив в день коли його було звільнено від подальшого відбування покарання призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харків від 05.04.2017 року на підставі п »г» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», що підтверджується ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15.12.2017 року, проте вину у вчиненні злочину визнав в повній мірі, щиро розкаявся, що свідчить про те, що особа усвідомила характер своїх протиправних діянь, зробила для себе відповідні висновки, а тому беручи до уваги обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність тих, які його обтяжують, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі, передбаченого в межах санкції ст. 185 ч.1 КК України та без застосування положень ст. ст. 75,76 КК України, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 , який в повній мірі визнав обвинувачений, то суд приходить до висновку про його задоволення в повному обсязі та про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 9008,67 грн. на користь потерпілої у відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином та 1500 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 10508,67 грн.

Відповідно до ст. 124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

Обрати міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Взяти під варту обвинуваченого ОСОБА_5 у залі судового засідання негайно.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 13 грудня 2018 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 9008,67 грн. у відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином та 1500 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 10508,67 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню пов`язані з проведенням експертизи у сумі 572 грн.

Речові докази по справі мобільний телефон марки «Lenovo», модель k50-t5 (imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ), який повернуто власниці під зберігану розписку залишити власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1