ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/898/19 Справа № 214/6571/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського Апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3
- ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-професійну освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні не маючого неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-02.09.2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, 69 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 16.09.2011 року на підставі п. а) ст. 3 Закону України «Про амністію»;
-12.12.2012 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений з випробувальним терміном 1 рік;
-23.01.2013 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 190 КК України до 3 років обмеження волі. Ст. 75 КК України з випробувальним терміном 2 роки;
-15.07.2013 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 01.09.2017 року по відбуттю строку покарання;
-05.06.2018 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, застосовано ст. 75 КК України з випробувальним терміном 2 роки;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
захисник ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2018 року та остаточно визначено до відбування ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
Запобіжний захід, обраний у вигляді тримання під вартою, залишено без змін, до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з 04 вересня 2018 року.
Вирішено питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат.
Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості у вчиненні злочину і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував при призначенні покарання обставини кримінального правопорушення, характеристики обвинуваченого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, саму особу обвинувачено та не врахував не визнання вини та нерозкаяння у вчиненому.
У зв`язку з викладеним просить вирок суду скасувати та ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2018 року та остаточно визначити до відбування ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
Також не погоджуючись з вказаним вироком захисник в інтересах обвинуваченого подала апеляційну скаргу в якій просить вирок суду змінити та визнати ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 та виправдати його через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції необґрунтовано в вироку зазначив, що невизнання вини обвинуваченим він розцінив як спосіб захисту та бажання уникнення суворого покарання та вважає, що вина обвинуваченого взагалі не доведена.
Вказує на те, що суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання та при призначенні покарання судом не було враховано, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не офіційно працевлаштований, має, цивільну дружину та постійне місце проживання.
ОСОБА_7 визнано винним за те, що він діючи повторно, 03.09.2018 року приблизно о 16.20 годині, знаходячись поблизу будинку №33 по пр. Миру в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, шляхом ривку, відкрито зірвав з шиї потерпілої та викрав у гр. ОСОБА_9 її майно, а саме: ланцюжок з металу жовтого кольору, вартістю 341,67 гривень та кулон з металу жовтого кольору вартістю 353,33 гривень, після чого з викраденим майном з місця злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши його на свою користь, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 695 гривень.
В ході апеляційного розгляду захисник та обвинувачений в повному обсязі підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора
Прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду в порядку передбаченому ст. 23 КПК України, оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги кримінально процесуального законодавства України, під час судового розгляду, були виконані судом першої інстанції у повному обсязі.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування судових рішень, у справі не встановлено.
Відповідно до статті 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, а також невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Неповним визнається судовий розгляд під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Судовий розгляд визнається неповним у разі, якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення або необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді в суді апеляційної інстанції.
Згідно зі статтею 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки або висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Вирок підлягає скасуванню із вказаних підстав лише у разі, коли така невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність або визначення міри покарання.
Висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції обґрунтував посиланнями на досліджені у встановлений спосіб докази, які вмотивовано визнав достовірними.
Судом першої інстанції дотриманий порядок дослідження представлених у справі доказів та не має підстав для дослідження судом апеляційної інстанції будь-яких нових даних.
Посилання захисника на відсутність прямих доказів вини обвинуваченого та наявність не з`ясованих судом протиріч у доказах, є безпідставними, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції були враховані всі докази, які мають істотне значення для визначення змісту судового рішення і таке рішення містить належне мотивування чому суд прийняв докази сторони обвинувачення та відхилив доводи сторони захисту.
Викладені у вироку обставини підтверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами, які в свою чергу є належними, допустимими та достатніми, які були предметом ретельного дослідження в судовому засіданні й які суд обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку.
Наведені у вироку докази не містять істотних протиріч та узгоджуються між собою.
Суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги докази сторони обвинувачення, а саме: допитана у судовому засіданні у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що 03.09.2018 року вона продавала овочі, фрукти, які знаходились в ящиках на землі по пр. Миру в м. Кривому Розі. До неї підійшов обвинувачений придбав кавун, після чого його з`їв його біля неї, в цей час він з кимось розмовляв по телефону. Потім знову підійшов до неї та зірвав ланцюжок з кулоном, які були в неї на шиї та побіг в бік дворів. Люди, які мешкають у дворах впізнали його. Її викликали працівники поліції, де вона впізнала свій ланцюжок, також впізнала обвинуваченого. В судовому засіданні вона впевнено, вказала, що саме обвинувачений зірвав її ланцюжок. Цивільний позов заявляти не буде.
Свідок ОСОБА_10 суду першої інстанції повідомив, що 03.09.2018 року о 16 .00 год. зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_11 перебували біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 в цей час повз них пройшов обвинувачений, який був одягнутий в майку та джинсові шорти, а на голові в нього була чорна бейсболка. Через 5-10 хвилин він побачив, що обвинувачений біжить з боку проїзної частини вулиці Миру між будинками № 33 та 35 у напрямку приватного сектору, а за ним біжить продавщиця ларька та інші жінки. Вони підбігли до них. Продавчиня повідомила, що цей чоловік зірвав з її шиї ланцюжок, його дружина вказала, що знає як звати цього чоловіка. Через деякий час приїхали працівники поліції, яким ОСОБА_11 повідомила прізвище обвинуваченого. У подальшому він був викликаний до відділку поліції де серед чотирьох чоловіків схожих за зростом упізнав за ознаками обличчя та татуюваннями обвинуваченого, як особу за якою бігла потерпіла 03.09.2018 року.
Свідок ОСОБА_11 суду першої інстанції повідомила, що 03.09.2018 о 16.00 год. зі своїм чоловіком ОСОБА_10 перебувала біля третього під`їзду будинку АДРЕСА_3 в цей час біля них пройшов обвинувачений, якого вона знала з 2012 року. Вони привітались, ОСОБА_7 був одягнутий в майку та джинсові шорти та бейсболку. Через 5-10 хвилин вони побачили, що обвинувачений біжить з боку проїзної частини вулиці Миру між будинками № 33 та 35 в напрямку приватного сектору. За ним бігли дві жінки. Через деякий час приїхали працівники поліції, вона повідомила їм прізвище обвинуваченого. В подальшому у відділку поліції по фотокарткам вона впізнала обвинуваченого, як особу, за якою бігла потерпіла 03.09.2018 року.
Крім показань потерпілої та свідків, судом в порядку та обсязі погодженими зі сторонами захисту та обвинувачення досліджено письмові докази по справі, якими також підтверджена винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, а саме:
-витягом з кримінального провадження №0001933 від 04.09.2018 року про вчинене кримінальне правопорушення за фактом відкритого викрадення у гр. ОСОБА_9 золотого ланцюжку, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (Т.2 а.с.1);
-протоколом огляду місця події від 03.09.2018 року та фото таблицею до нього, а саме ділянки місцевості розміром 2x3 метри розміщена біля зупинки 95-й квартал між будинком АДРЕСА_4 . Оглядом встановлено, що ділянка має вільний доступ відео нагляду не виявлено, на ній розміщена брезентова палатка на металевому каркасі, в якій розміщені ящики з овочами, фруктами та стілець, загальний порядок на цій ділянці не порушено, сторонніх предметів та слідів боротьби не виявлено. По периметру від ділянки розміщена дворова дорога буд. №35 по пр. Миру, магазин «Антошка», будівля зупинки, головна дорога та буд. №33 по пр. Миру (Т.2 а.с. 5-6);
-протоколом огляду від 04.09.2018 року та фото таблицею до нього, згідно якого об`єктом огляду є металевий ланцюжок жовтого кольору, при огляді було встановлено, що ланцюжок приблизно 40-45 см, з обох сторін має застібки (карабін для кільце для нього). Ланцюжок без пошкоджень. Також на ланцюжку є іконка з металу жовтого кольору на ній зображено «Ісуса Христа», також без пошкоджень. Вище вказані речі було добровільно надано для огляду гр. ОСОБА_12 . Також візуальним оглядом встановлено, що ланцюжок та кулон виготовлено з недорогоцінного металу (біжутерія) (Т.2 а.с. 9-10);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.09.2018 року та фото таблицею до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 заявила, що серед пред`явлених їй для впізнання осіб, вона впізнає чоловіка під номером «1», саме це чоловік 03.09.2018 року відкрито викрав у неї ланцюжок з кулоном. Впізнала його по статурі, зросту та рисам обличчя, під номером «1» був ОСОБА_7 (Т.2 а.с. 20-21);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.09.2018 року та фото таблицею до нього, згідно якого свідок ОСОБА_10 заявив, що серед пред`явлених йому для впізнання осіб, він впізнає чоловіка під номером «1», саме це чоловік 03.09.2018 року біг повз будинок АДРЕСА_3 . Впізнав його по статурі, зросту та рисам обличчя, під номером «1» був ОСОБА_7 (Т.2 а.с. 22-23). При проведенні даної слідчої дії слідчим не було допущено порушень вимог КПК України, тому суд залишає без задоволення клопотання захисника про визнання цього доказу недопустимим.;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 18.09.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 вказала, що серед пред`явлених їй для впізнання осіб, вона впізнає чоловіка, який зображений на фотознімку, який розташований під номером «2». Цим чоловіком є ОСОБА_7 , який 03.09.2018 року біг повз будинок АДРЕСА_3 . Впізнала його по рисам обличчя, під фотознімком за номером «2» був ОСОБА_7 (Т.2 а.с. 50). При проведенні даної слідчої дії слідчим не було допущено порушень вимог КПК України, тому суд залишає без задоволення клопотання захисника про визнання цього доказу недопустимим.;
-висновком експерта №17/12.1/663 від 24.09.2018 року згідно якого ринкова вартість ланцюжку з металу жовтого кольору довжиною: 580 мм (біжутерія), станом на 03.09.2018 року могла складати - 341,67 грн.; ринкова вартість кулону з металу жовтого кольору у вигляді ікони з зображенням Ісуса Христа 33x23 м (біжутерія), станом на 03.09.2018 могла складати - 353,33 грн. (Т.2 а.с. 41-45);
-протоколом пред`явлення предметів для впізнання від 27.09.2018 року та фото таблицею до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 заявила, що серед пред`явлених їй для впізнання предметів, вона з впевненістю упізнає ланцюжок з кулоном, які розташовані під номером «З». Ланцюжок та кулон вона впізнає за наступними ознаками: формою, їх розмірами та зображеннями на кулоні. Під номером «З» був ланцюжок з металу жовтого кольору довжиною 58 см з кулоном з металу жовтого кольору у вигляді ікони (надані 04.09.2018 року для огляду ОСОБА_12 ) (Т.2 а.с. 54-55).
Отже, в ході повного дослідження поданих учасниками процесу доказів, судом першої інстанції було достовірно встановлено, час, місце, спосіб вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_7 .
А отже доводи захисника стосовно того, що суд першої інстанції необґрунтовано вказав у вироку, що показання обвинуваченого про невизнання винуватості суд першої інстанції вважав способом ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вони суперечать іншим доказам дослідженим під час судового розгляду кримінального провадження є необґрунтованими.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційних скарг захисника та прокурора щодо неправильного призначення покарання колегія суддів вважає її необґрунтованими виходячи з наступного.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не вихопить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини КК України. Це спеціально зазначено законодавцем у ст. 65 КК України, якою встановлено загальні засади призначення покарання.
Згідно до ч. 1 цієї статті суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті( санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував що, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Врахував особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо (Т. 1 а.с.26, Т.2 а.с. 57), раніше судимий, вчинив тяжкий злочин в період іспитового строку (Т.2 а.с. 60-63), на обліках в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває (Т.2 а.с. 58-59).
Врахував відсутність обставин, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України та відсутність обставин, що обтяжують покарання згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Тому суд першої інстанції на думку колегії суддів, враховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, тяжкість наслідків вчиненого кримінального правопорушення та його суспільну небезпеку, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.
Крім того, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано вважав, необхідним застосувати положення ч. 1 ст.71 КК України та до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2018 року, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків.
Підстав для застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Виходячи з викладеного доводи прокурора та захисника, що судом не в повній мірі враховані усі обставини вчиненого кримінального правопорушення. На думку колегії суддів є необґрунтованими
Призначене обвинуваченому покарання може бути визнано надмірно м`яким, якщо конкретні обставини справи у своєї сукупності знижують суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення і не враховані при постановленні вироку, або дані, що свідчать про м`якість призначеного покарання, представлені під час апеляційного розгляду в додаткових матеріалах.
Враховуючи, що при постановленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону, та ОСОБА_7 призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та даним про його особу, призначене покарання є достатньо обґрунтованим та переконливим, а відповідно правильним.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню оскільки істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах справи не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції - залишити без задоволення.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Верховний Суд протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді