У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна -
в с т а н о в и в :
до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_4 , що діє в інтересах володільця майна ОСОБА_3 , із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного м. Києва від 16.05.2018 року.
В обгрунтування заявленого клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року накладено арешт на майно, а саме на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_3 . Вказує, що питання арешту майна розглядалось за відсутності ОСОБА_3 чи її представника, останній вважає арешт безпідставним, оскільки не має жодного відношення до кримінального провадження, в межах якого арешт було накладено, таке приміщення набуту нею відповідно до закону, вказане майно не є речовим доказом, підозра у кримінальному провадженні нікому не повідомлялась, арешт майна є втручанням органу досудового розслідування в її права та інтереси. Як наслідок, просить скасувати арешт майна, накладений зазначеною ухвалою суду, зокрема в частині майна, що належить ОСОБА_3 .
В судове засідання ОСОБА_3 та її представник не з`явились, однак адвокат ОСОБА_4 подав заяву, в якій просить клопотання про скасування арешту розглядати за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі, просить таке задовольнити.є
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись в установленому законом порядку.
Дослідивши надані учасниками докази та матеріали, оцінивши їх в сукупності, слідчим суддею встановлено наступне.
Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001906 від 14.04.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358 ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 388 КК України.
Як вбачається із наданих органом досудового розслідування матеріалів та із тексту повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 25.07.2018 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, при цьому доказів вручення такого повідомлення ОСОБА_5 не представлено, в 2007 році гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали із ТОВ «Укрбудінвест», в особі ОСОБА_5 ,інвестиційні договори.
За вказаними договорами зазначені особи перерахували на рахунок ТОВ «Укрбудінвест» грошові кошти по 700 000,00 грн. кожен, натомість мали б отримати у власність 400 м. кв. площі у ТРЦ «Квартал» за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 17. Вказана угода виконаною не була, оскільки ТОВ «Укрбудінвест» відмовилось від оренди земельної ділянки на якій планувалось зведення торгівельного центру, відповідно ТОВ «Укрбудінвест» не проводило будівництва торгівельного центру. Сплачені кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не повернуті. Будівництво ТРЦ «Квартал» здійснювала інша юридична особа, яка була підконтрольною ОСОБА_5 . В подальшому торгівельний центр був збудований, на розміщені в ньому приміщення оформлено право власності.
Відповідно до наданої ПАТ «Кредобанк» довідки від 14.05.2018 року про рух коштів по рахунку ТОВ «Укрбудінвест», 14.01.2008 року на рахунок ТОВ «Укрбудінвест» зараховано кошти у розмірі по 700 000,00 грн. від гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , цього ж дня ТОВ «Укрбудінвест» перераховано 1 262 500,00 грн. ОСОБА_8 за купівлю нежитлового приміщення та ТзОВ «Експрес» - 137 000,00 грн. в якості часткового погашення заборгованості за нежитлові приміщення.
Згідно інформаційної довідки з державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.09.2018 року, ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення, АДРЕСА_1 .
Вказаний об`єкт набутий нею на підставі довідок, виданих Житлово-будівельним кооперативом «Хмельницький квартал», що наявні в матеріалах клопотання.
Приміщення ТРЦ «Квартал» за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 17 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, що підтверджується постановою слідчого від 11.04.2018 року.
ОСОБА_3 являється донькою ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними відомостями з реєстру актів цивільного стану.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2018 року задоволено клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 та накладено арешт на нежитлові приміщення ТРЦ «Квартал» за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 17 (загалом 150 нежитлових приміщень).
Зазначений арешт накладений з метою збереження приміщень, як речового доказу, оскільки такі зберегли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Вказана ухвала постановлена слідчим суддею за відсутності власників майна та в апеляційному порядку не оскаржувалась.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.
За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також недоторканості права власності, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку . Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В межах розгляду заявленого клопотання, слідчий суддя не надає оцінки обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КПК України, однак, звертає увагу, що кошти отримані ТОВ «Укрбудінвест» від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 14.01.2008 року витрачені товариством цього ж дня на оплату вартості придбаних нежитлових приміщень, в свою чергу ТРЦ «Квартал» будувався в значно пізніший період через декілька років, право власності на частину приміщень в цьому торгівельному центрі (26 об`єктів) оформлені на ОСОБА_3 , згідно укладених нею договорів на пайову участь у будівництві, яка хоч і являється донькою ОСОБА_5 , однак, правомірність укладення цих договорів, як і підстави набуття ОСОБА_3 права власності на арештовані об`єкти ніким не оспорюються, докази того, що вона набули ці об`єкти протиправним шляхом, зокрема за кошти отримані ТОВ «Укрбудінвест» та/або ОСОБА_5 від ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 , органом досудового розслідування не надані та в матеріалах справи такі відсутні.
Слідчим та прокурором не надано жодних доказів та належного обгрунтування того, що належне ОСОБА_3 приміщення в ТРЦ «Квартал» були знаряддям вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин заволодіння чи привласнення ОСОБА_5 коштами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , або ж були об`єктом кримінально протиправних дій ОСОБА_5 , чи набуті ОСОБА_3 кримінально протиправним шляхом.
Покликання лише на той факт, що директор ЖБК «Хмельницький квартал» під час допиту вказував, що не знайомий із ОСОБА_3 та йому відомо, що ОСОБА_5 цікавилась здачею торгівельного центру в експлуатацію, не свідчить про протиправність дій ОСОБА_3 чи ОСОБА_5 .
Відтак, віднесення вказаного приміщень, набутого у власність ОСОБА_3 в 2016 році, до категорії речових доказів у кримінальному правопорушенні, що можливо мало місце в 2008 році та ймовірно вчинено ОСОБА_5 , є формальною дією органу досудового розслідування та не відповідає завданням кримінального провадження.
Ухвала від 16.05.2018 року, якою накладено арешт на приміщення ОСОБА_3 , теж не визначає критеріїв за якими зазначене майно відносить до речового доказу.
Покликання слідчого та прокурора та необхідності арешту майна, з метою відшкодування потерпілим завданої шкоди, слідчий суддя до уваги не приймає, оскільки в для відшкодування завданої шкоди арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
ОСОБА_3 в даному кримінальному не відноситься до вказаної категорії осіб, відомості про те, що до неї пред`явлені будь-які майнові вимоги - відсутні.
Окрім цього, згідно ухвали слідчого судді від 16.05.2018 року, майно ОСОБА_3 не арештовувалось з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
За приписами ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт нерухомого майна ОСОБА_3 не може вважатись обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 2, 7-9, 170, 173, 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року (справа № 761/17826/18, провадження № 1-кс/761/12063/2018), в частині арешту майна, що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та розташовані в ТРЦ «Квартал» за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 17, а саме: нежитлове приміщення, № 28, загальною площею 41 кв.м.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1