Справа № 646/1888/18
№ провадження 1-кс/646/305/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2019 року м. Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002917 від 18.10.2016 р. про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.02.2017 р. у кримінальному провадженні № 0002917 від 18.10.2016 р. на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0362, розташовану на території Печенізького району Харківської області. В обґрунтування клопотання зазначив, що Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002917 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 362 КК України. Постановою заступника Генерального прокурора України від 01.06.2017 р. підслідність вищеназваного кримінального провадження було визначено за слідчим управлінням Прокуратури Харківської області. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.02.2017 р. накладено арешт на земельну ділянку, що належить заявнику на праві власності, цільове призначення: землі рекреаційного призначення, для індивідуального дачного будівництва; заборонено власнику нерухомого майна, його представникам за довіреністю, іншим особам, у володінні, користуванні яких перебуває зазначене нерухоме майно, розпоряджатися будь-яким чином; заборонено будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації, обмежено власнику нерухомого майна, його представникам за довіреністю, іншим особам користування земельною ділянкою в частині її використання під будівництво нерухомого майна, в тому числі, індивідуального дачного будівництва. Вважає, що арешт було накладено необґрунтовано, оскільки земельна ділянка належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування земельної ділянки від 03.03.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 . Метою накладення арешту було забезпечення збереження речових доказів (як це передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України). Жодної іншої підстави арешту майна із зазначених у ч. 2 ст. 170 КПК України в ухвалі про арешт майна не зазначено. З огляду на тривалість досудового розслідування, відсутність осіб, яким пред`явлено підозру у вчиненні розслідуваних кримінальних правопорушень, не проведення протягом більш ніж року процесуальних дій стосовно земельної ділянки з кадастровим № :01:009:0362, збереження арешту останньої наразі не може вважатися обмеженням права власності, що є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

В судовому засіданні представник заявника підтримав клопотання, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість.

Заслухавши представника заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, кримінальне провадження № 0001767, слідчий суддя приходить до наступного.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.02.2017 р. у кримінальному провадженні № 0002917 від 18.10.2016 р. накладено арешт на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0362, розташовану на території Печенізького району Харківської області, які відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 133473949 від 07.08.2018 р. перебуває у приватній власності ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 03.03.2015 р.

З ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Харкова від 20.02.2017 р. вбачається, що у липні 2014 р. державним реєстратором реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_7 , направленого до Печенізького районного управління юстиції у Харківській області керівником реєстраційної служби ОСОБА_8 , за результатами розгляду заяв представника Печенізької районної державної адміністрації ОСОБА_9 , діючої на підставі довіреності голови Печенізької районної державної адміністрації ОСОБА_10 у задоволенні яких попередньо було відмовлено, незаконно змінив розпорядника земельних з кадастровими номерами :01:009:0268 та :01:009:0271 з Харківської обласної державної адміністрації на Печенізьку районну державну адміністрацію разом з «будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, для розміщення будинків відпочинку та створення зони відпочинку» на «землі запасу рекреаційного призначення для індивідуального дачного будівництва».

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 03.03.2015 р., укладеного між ОСОБА_11 (дарувальник) та ОСОБА_5 (обдаровуваний), за цим договором Дарувальник, передає, а Обдаровуваний, приймає безоплатно у власність земельну ділянку, що розташована на території Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області, площею 0,0556 га, кадастровий номер :01:009:0362, цільове призначення: землі рекреаційного призначення, для індивідуального дачного будівництва. Земельна ділянка, що передається у дар, належить ОСОБА_12 на праві приватної власності, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 24064181, виданого 10 липня 2014 року Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області.

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 р., де зазначено порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що майно, на яке накладено арешт є доказом злочину, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи заявника стосовно необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими. Заявник фактично намагається здійснити переоцінку доводів та мотивів, якими керувався слідчий суддя при її постановленні.

Крім того, слідчим суддею враховано, що при накладені арешту було враховано положення ч. 4 ст. 173 КПК України щодо застосування найменш обтяжливого способу арешту майна і накладено арешт шляхом заборони розпоряджатися будь-яким чином, використовувати під будівництво нерухомого майна. Вказаний спосіб арешту майна не позбавляє права його власника або осіб, які на правовій основі володіють ним, користуватись цим майном.

Слідчий суддя приходить до висновку, що звертаючись до слідчого судді з даним клопотанням, заявник не надав жодного доказу, який би підтверджував накладення арешту на майно необґрунтовано, в зв`язку з чим клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 173, 174, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002917 від 18.10.2016 р. про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали оголошено 04.03.2019 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1