ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/626/19 Справа № 205/7829/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002170 за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2018 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_7 , 24 серпня 2017 року, близько 23 години 30 хвилин, разом зі своїм знайомим - потерпілим ОСОБА_11 , перебував за місцем свого мешкання, а саме на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де між ними раптово виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних стосунків, під час якого у обвинуваченого виник умисел на умисне вбивство потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_7 , зайшов до власного будинку, де взяв одноствольну гладкоствольну мисливську рушницю 12 калібру «Maverick 88» № НОМЕР_1 , якою він користувався згідно дозволу № НОМЕР_2 , виданого ГУМВС України в Дніпропетровській області та вийшов на територію домоволодіння до потерпілого з метою вирішення виниклого конфлікту. Знаходячись на подвір`ї вищевказаного домоволодіння, обвинувачений ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання смерті потерпілого ОСОБА_11 , здійснив близько трьох пострілів з вищезазначеної мисливської рушниці патронами 12 калібру, спорядженими метальними снарядами травматичної (несмертельної) дії та бойовими припасами-мисливськими патронами 12 калібру, по ділянці тулубу потерпілого, спричинивши наступні тілесні ушкодження: наскрізне вогнепальне проникаюче поранення черевної порожнини з руйнуванням великого сальника, шлунку, підшлункової залози, тонкого та товстого кишковників, печінки, аорти та нижньої порожнистої вени, утворенням ранових каналів, які пошкоджують праву клубову кістку та м`які тканини тулубу. Смерть потерпілого ОСОБА_11 настала від наскрізного проникаючого вогнепального поранення черевної порожнини з грубим порушення анатомічної цілості життєво важливих органів.
Продовжуючи вчиняти злочин, з метою позбутися тіла потерпілого ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_7 ампутував голову та кінцівки трупа за допомогою власного мачете, який він взяв у власному домоволодінні, після чого помістив розчленоване тіло потерпілого у ковдру, загорнув його мотузкою та перемістив труп за адресою: АДРЕСА_2 , де підпалив тіло потерпілого ОСОБА_11 .

В апеляціях на вирок:
- прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати частково у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі.
В мотивувальній частині вироку визнати покази свідка ОСОБА_12 недостовірними у зв`язку з тим, що вони суперечать іншому доказу відеозапису.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді 12 років позбавлення волі є необґрунтовано м`яким та недостатнім для виправлення останнього, не відповідає обставинам вчинення кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Прокурор вказує, що суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_7 визнав вину частково, проте, допитаний в ході судового розгляду обвинувачений стверджував про те, що у нього був відсутній умисел на вчинення вбивства, а лише - на самооборону. При цьому ОСОБА_7 , з метою переконання суду у своїй невинуватості стверджував у своєму допиті, що ОСОБА_11 погрожував йому гострим уламком стільця, утримував двері, а потім взагалі проник до будинку обвинуваченого. В подальшому, при перегляді у суді доказу відеозапису, ці показання були повністю спростовані. Ці обставини було зазначено у вироку, але на їх підставі прокурор вважає, що ОСОБА_7 не визнав свою вину в умисному вбивстві повністю.
Також прокурор зазначає, що в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження ті обставини, що після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 не здійснив жодної дії, спрямованої на врятування життя ОСОБА_11 і більш того, з метою приховання слідів злочину, а як наслідок уникнення відповідальності, ОСОБА_7 розчленував на власному подвір`ї тіло ОСОБА_11 і намагався його спалити. Зазначені обставини вказані у вироку суду, але при обранні міри покарання не були враховані. Разом з тим, після виявлення свідками залишків трупу, ОСОБА_7 зник з місця свого проживання і почав переховуватися від поліції, у зв`язку з чим його було оголошено у розшук, що не викладено у вироку і не враховано при обранні міри покарання.
Також прокурор вказує, що при обранні міри покарання не враховано як характеризуючу особу обвинуваченого обставину, що згідно судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7 в період інкримінованого йому діяння виявляв та в теперішній час виявляє емоційно нестійкий розлад психіки, що також свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.
Крім того, прокурор посилається на те, що в ході судового розгляду, після попередження про можливість не надавати покази відносно свого чоловіка, допитано дружину обвинуваченого ОСОБА_12 , яка повідомила суду, що одразу після вчинення злочину та ще декілька днів після того, вона на подвір`я власного будинку, де лежало тіло ОСОБА_11 , не виходила, залишалася у будинку, хоча через відчинені двері в перший день бачила тіло, а ОСОБА_7 одразу після вчинення злочину відібрав у неї мобільний телефон і тому викликати швидку допомогу вона не могла. Однак, за результатами перегляду відеозапису у суді було встановлено, що одразу після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 вийшла на подвір`я, ходила біля тіла ОСОБА_11 і в руках тримала мобільний телефон. Незважаючи на це, суд першої інстанції у своєму вироку прийшов до висновку, що показання цього свідка, серед інших, є допустимими та достовірними, оскільки знаходяться у взаємозв`язку з іншими доказами по справі, незважаючи на те, що вони суперечать відеозапису.

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, призначивши йому більш м`яке покарання, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки призначене покарання не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку допустив однобічність та неповноту судового слідства, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Обвинувачений вказує, що усвідомлюючи значну фізичну перевагу з боку потерпілого та його агресивний і рішучий настрій, намагався вмовити потерпілого припинити сварку і покинути його житло. Далі ОСОБА_7 зайшов до свого будинку, взяв в руки мисливську рушницю, яку зарядив двома патронами, спорядженими метальними снарядами травматичної (несмертельної) дії, спрямував рушницю в бік потерпілого і запропонував йому покинути його подвір`я, інакше ОСОБА_7 буде вимушений викликати поліцію. Слова про виклик поліції розлютили потерпілого і він стрімко встав з пластикового стільця на якому сидів, розбив стілець об стіну і ніжка стільця, що в місті злому мала гострий край, залишилась в руці потерпілого. Після цього потерпілий, утримуючи в руці ніжку від стільця, забіг в житло, яке є приватною власністю. Захищаючи себе і свою родину, усвідомлюючи реальність погроз потерпілого і реальність їх виконання, маючи на меті припинити його протиправну поведінку, ОСОБА_7 зробив постріл з рушниці травматичним патроном та влучив в тулуб потерпілого, що не зупинило останнього. Потерпілий продовжував наближуватись до обвинуваченого, пілся чого він зробив ще один постріл травматичним патроном, але і цей постріл не зупинив потерпілого. Після чого потерпілий впритул наблизився до нього, руками схопив рушницю за ствол і почав тягти її на себе. Обвинуваченому не було відомо про наявність в рушниці третього патрона, який імовірно залишився там після останнього полювання. Коли потерпілий намагався вирвати з рук у обвинуваченого рушницю, пролунав третій фатальний постріл і потерпілий впав.
Обвинувачений зазначає, що він не мав умислу на вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_11 . Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано залишив без задоволення клопотання про перекваліфікацію його дій з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України.
Крім того обвинувачений зазначає, що висновки суду першої інстанції в частині відсутності обставин, що пом`якшують покарання, не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, є однобічними та необ`єктивними.
Вказує, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та інші обставини, які можуть вплинути на призначене судом покарання, в результаті чого призначене судом покарання за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок своєї суворості, а мотиви щодо призначення покарання майже у максимальному розмірі судом не зазначені.
Обвинувачений зазначає, що основним доказом, на якому ґрунтується обвинувачення, є відеозапис з камер відеоспостереження, розташованих на його подвір`ї, але суд, приймаючи зазначений запис в якості належного та допустимого доказу по справі, не з`ясував, чи не піддавався цей запис монтажу, редагуванню чи будь-якому іншому втручанню.
Крім того, обвинувачений вказує, що вирішуючи питання речових доказів, суд першої інстанції постановив, мисливську рушницю, мобільний телефон та сервер системи відеоспостереження знищити, не врахувавши, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя, тому вважає, що мобільний телефон та сервер системи відеоспостереження мають бути повернуті його дружині, а мисливська рушниця реалізована через дозвільну систему, а отримані грошові кошти спрямовані на погашення судових витрат згідно вироку.
При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав у повному обсязі, вибачився перед потерпілою та просив призначити йому більш м`яке покарання.
Захисник ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Прокурор ОСОБА_8 при апеляційному розгляді підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .
Потерпіла ОСОБА_10 при апеляційному розгляді підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вбивстві ОСОБА_11 , тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за викладених у вироку обставинах, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах.
Дії ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність в його діях умислу на вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_11 та необхідність перекваліфікації його дій на ч. 1 ст. 119 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.
Обставини, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, були предметом перевірки суду першої інстанції, визнані такими, що не відповідають дійсності, крім того, судом першої інстанції перевірялись доводи обвинуваченого також і про вчинення ним вбивства потерпілого при перевищенні меж необхідної оборони і суд першої інстанції вірно розцінив їх, як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, судом наведено у вироку суду мотивування своїх висновків.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у ньому проведено з додержанням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені перевіреними у ньому та викладеними у вироку доказами, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи не заслуговують на увагу.
Так, висновки суду першої інстанції про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ґрунтуються на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, наявних в матеріалах провадження, а саме на:
- показаннях потерпілої ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_14 , які в суді першої інстанції показали, що потерпілий ОСОБА_11 алкогольними напоями не зловживав, агресії ніколи не проявляв;
- показанням свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що 24 серпня 2017 року, вона разом з сином спала в кімнаті на другому поверсі будинку та прокинулася від шуму та криків. Почувши погрози від невідомого чоловіка, вона почала спускатися на перший поверх будинку та чула звуки, схожі на постріли. Біля вхідних дверей вона побачила свого чоловіка - обвинуваченого ОСОБА_7 , а на підлозі невідомого чоловіка, який лежав зігнутий. Обвинувачений ОСОБА_7 відштовхнув її та зачинив двері, після чого наказав повернутися до кімнати. Також зазначений свідок підтвердила суду, що обвинувачений ОСОБА_7 мав мисливську рушницю з патронами до неї, на яку мав дозвіл та зберігав її у сейфі, а також підтвердила, що обвинувачений мав мачете;
- протоколі огляду місця події від 27.08.2017 року, відповідно до якого були виявлені частини тіла людини зі слідами горіння, а вдовж вул. Добролюбова до буд.35 протяжністю близько 230м на ґрунтовому покритті вулиці виявлені сліди протектора шин, ширина між якими близько 30 см та 10-15 см (т. 1, а.кп. 21-27);
- протоколі огляду трупа від 27 серпня 2017 року, під час якого біля буд.9 по вул. Берінга у м. Дніпро, виявлені останки трупу невідомої людини, які були представлені у вигляді тулубу, з фрагментами обвуглення по всім поверхням, верхніх та нижніх кінцівок, вилучено обвуглені фрагменти ковдри жовтого кольору, металеву обвуглену проволоку, фрагменти обвугленої мотузки з вузлом, фрагмент поліетилену блакитного кольору з обвугленими кінцями, фрагмент футболки марки «jeansWest» з плямами речовини бурого кольору з ворітником синього кольору, фрагмент ґрунту біля ложа трупу (т. 1, а.кп. 16-20);
- протоколі пред`явлення трупу для впізнання від 28 серпня 2017 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_13 впізнала в представленому трупі невідомого чоловіка свого сина ОСОБА_11 (т. 1, а.кп. 14-15);
- протоколі обшуку території домоволодіння АДРЕСА_1 від 27 серпня 2017 року, під час якого були вилучені шматок мотузки сіро-зеленого кольору, фрагменти паперу круглої форми, недопалок білого кольору «Вінстон слімс», предмет схожий на рушницю чорного кольору з написом на рукоятці «AGM-500», п`ять патронів з написом «Картечь» 8,0 мм 12/70 діаметром 5-8 мм, чохол для патронів чорного кольору з патронами з написом «Картечь» 8,0 мм 12/70 у кількості 34 штуки, два металевих предмета круглої форми (т. 1, а.кп. 29-31);
- протоколі огляду місця події від 27 серпня 2017 року, а саме території домоволодіння АДРЕСА_1 , під час якого вилучено змиви речовини бурого кольору з торця вхідної двері до будинку; мобільний телефон АСТРО ІР 68 жовто-чорного кольору, імей: НОМЕР_3 , імей: НОМЕР_4 , сервер чорного кольору «Модель ahua TECNOLOGY модель DH-DVR 3108Е з зарядним пристроєм, чоловічу футболку сірого кольору та джинсові шорти синього кольору, два мачете та ніж; з поверхні дверей вилучені 3 сліди пальців рук розмірами 31х15, 46х16, 33х15 (т. 1, а.кп. 32);
- протоколі огляду місця події від 27 серпня 2017 року, а саме: вольєру для собак в буд. АДРЕСА_2 , під час якого були взяті змиви з плями речовини бурого кольору зі стіни та підлоги вольєру (т. 1, а.кп. 33);
- протоколі огляду предметів від 28 серпня 2017 року, об`єктом якого є фрагмент обвугленої мішковини та дві одиниці металевих кульок та пластин циліндричної форми, виявлені під час огляду трупу (т. 1, а.кп. 34);
- протоколі огляду предмета від 30 серпня 2017 року, об`єктом якого є металева пластина близько 90 см довжиною, шириною леза 7,5 см, рукоятка 4 см та товщиною 0,4 мм, видана добровільно ОСОБА_12 (т. 1, а.кп. 38-39);
- протоколі огляду предметів від 10 листопада 2017 року, об`єктом якого є дозвіл № НОМЕР_2 на право зберігання та носіння мисливської вогнестрільної гладкоствольної зброї «Mavericк 88» № НОМЕР_5 калібру, видане ОСОБА_7 добровільно (т.1, а.кп. 57).
- протоколі огляду предметів від 10 листопада 2017 року, об`єктом якого є компакт-диск із записом з камер відео спостереження з подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 (т. 1, а.кп. 62).
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 413/НЕ від 28 вересня 2017 року, потерпілому ОСОБА_11 спричинені наступні тілесні ушкодження: наскрізне вогнепальне проникаюче поранення черевної порожнини з руйнуванням великого сальника, шлунку, підшлункової залози, тонкого та товстого кишковників, печінки, аорти та нижньої порожнистої вени, утворенням ранових каналів, які пошкоджують праву клубову кістку та м`які тканини тулубу. Смерть потерпілого ОСОБА_11 настала від наскрізного проникаючого вогнепального поранення черевної порожнини з грубим порушенням анатомічної цілості життєво важливих органів (т. 1, а.кп. 181-184).
Згідно з висновком судової експертизи зброї №26/3.1/1016 від 31 жовтня 2017 року, представлені на дослідження фрагменти паперу, два металеві предмети та пластиковий предмет, виявлені та вилучені 27 серпня 2017 року в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , є: елементами спорядження патронів. Два металеві предмети не є об`єктами балістичного походження, є тілами кочення (кульковими підшипниками); фрагменти паперу є елементами спорядження патронів до вогнепальної гладкоствольної зброї 12 калібру паперовими пижами (прокладками); два металеві предмети є елементам спорядження - деформованою стріляною картеччю, що призначені спорядження патронів до вогнепальної гладкоствольної зброї; полімерний предмет є елементом спорядження патронів до вогнепальної гладкоствольної зброї 12 калібру - стріляним комбінованим полімерним пижом-контейнером. Патрони, елементами спорядження яких є фрагменти паперу, дві картечі та полімерний пиж-контейнер, призначені для стрільби з вогнепальної гладкоствольної зброї (т. 1, а.кп. 188-193).
Згідно з висновком судової експертизи зброї №26/3.1/1017 від 01 листопада 2017 року, виявлені та вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 та представлені на дослідження: 32 патрони є боєприпасами мисливськими патронами 12 калібру, 07 патронів 12 калібру не є боєприпасами, споряджені металевими снарядами травматичної (несмертельної ) дії, які виготовлені промисловим способом та до стрільби придатні з вогнепальної гладкоствольної мисливської зброї 12 калібру (т. 1, а.кп. 211-215).
Згідно з висновком судової експертизи зброї №26/3.1/1094 від 08 листопада 2017 року, рушниця, надана на дослідження, яка вилучена 27 серпня 2017 року у ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_7 є мисливською одноствольною гладкоствольною вогнепальною рушницею 12 калібру моделі «Mavericк 88» № НОМЕР_1 , виготовленою промисловим способом, придатною до стрільби (т. 1, а.кп. 223-226).
Згідно з висновком судової експертизи зброї №26/3.3/1111 від 15 листопада 2017 року, з трьох предметів, які виявлені та вилучені в ході обшуку 27 серпня 2017 року за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 :
- два предмети є предметами господарсько-побутового призначення, а саме ножами-мачете «GATOR MACHETE 31-000758» та «GATOR MACHETE JR 31-000759», виготовленими промисловим способом під торговою маркою «GERBER» і до холодної зброї не відносяться;
- один предмет є мисливським ножем загального призначення і є холодною зброєю колюче-ріжучої дії, моделі «038», виготовлений промисловим способом під торговою маркою «Соlumbia» (конфігурація скосу обуху змінена саморобним способом) (т. 1, а.кп. 245-251).
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1152/Н від 24 листопада 2017 року, кров в змивах з стіни, з торця дверей, з вольєра для собаки, зі стіни біля входу у вольєр з урахуванням групової приналежності крові потерпілого ОСОБА_11 , не виключають можливості походження крові вилучених слідів за рахунок його крові (т. 2, а.кп. 42-44).
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1135/Н від 24 листопада 2017 року, на представлених на дослідження фрагменті мотузки та фрагменті поліетилену синього кольору виявлена кров людини, походження якої не виключається за рахунок крові потерпілого ОСОБА_11 (т. 2, а.кп. 49-50).
Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції був переглянутий запис з камер відео спостереження з місця злочину, який був вилучений 27 серпня 2018 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 та було встановлено, що на території зазначеного домоволодіння знаходився ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які сидять за столом та розпивають спиртні напої. Далі між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 встає, прямує в будинок та через кілька хвилин виходить з мисливською рушницею, яку направляє на потерпілого ОСОБА_11 . Після чого, потерпілий ОСОБА_11 встає з-за столу та кидає в сторону, де знаходився ОСОБА_7 , стілець на якому сидів, від чого стілець ламається і в цей момент відбувається постріли, які здійснив ОСОБА_7 в потерпілого ОСОБА_11 . Від вогнепальних поранень ОСОБА_11 впав на землю і в області черева у нього з`явилися плями від крові. Далі, на шум від пострілів, вийшла дружина ОСОБА_7 та почала з ним розмовляти, а також намагатись дзвонити по телефону, однак ОСОБА_7 направив на дружину рушницю та загнав її в будинок. В подальшому обвинувачений ОСОБА_7 прямує до будинку та, надівши на себе мачете розмахує ними біля ОСОБА_11 , який на той момент лежав на землі. Після цього обвинувачений ОСОБА_7 відтягнув потерпілого ОСОБА_11 від вхідних дверей будинку, на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 (т. 2, а.кп. 66).
Таким чином, суд першої інстанції дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з чим погоджується і колегія суддів.
Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, суд першої інстанції, врахувавши сукупність всіх обставин вчиненого діяння, кількість і локалізацію пострілів, які здійснив обвинувачений в область черева потерпілого ОСОБА_11 , тобто в життєво важливі органи, а також те, що обвинувачений швидку допомогу не викликав, ніякої допомоги потерпілому не надав, хоча мав таку можливість, дійшов обґрунтованого переконання, що обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_11 та бажав її настання.
Враховуючи зазначене, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність перекваліфікації його дій з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 119 КК України є не переконливими, оскільки останній не наводить належних доводів на обґрунтування цієї вимоги, фактично стверджуючи про перевищення меж необхідної оборони.
Разом з тим, посилання обвинуваченого на те, що він діяв у стані необхідної оборони, також є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами провадження.
Як визначено ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається від суспільно небезпечного посягання, шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Колегією суддів встановлено, що з боку потерпілого ОСОБА_11 не було такого суспільно небезпечного посягання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , яке б потребувало негайного відвернення чи припинення шляхом здійснення пострілів в область черева потерпілого ОСОБА_11 , тобто в життєво важливі органи.
За таких обставин колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно і підстав для їх перекваліфікації на інші статті закону України про кримінальну відповідальність немає.
Аналізуючи доводи прокурора про визнання показів свідка ОСОБА_12 недостовірними, колегія суддів не знаходить їх обґрунтованими, оскільки вказані покази узгоджуються з фактичними обставинами справи та іншими доказами по справі у їх сукупності, зокрема записом з камер відеоспостереження з місця злочину, який був вилучений 27 серпня 2017 року при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого на шум від пострілів вийшла дружина обвинуваченого ОСОБА_12 та почала з ним розмовляти, а також намагатись дзвонити по телефону, однак ОСОБА_7 направив на дружину рушницю та загнав її у будинок, що не суперечить показам, які надані нею в судовому засіданні суду першої інстанції, тому сумнівів щодо їх достовірності у колегії суддів не виникає.
Перевіривши доводи прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок м`якості та особі обвинуваченого, а також доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо необхідності призначення більш м`якого покарання, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, має неповнолітню дитину та призначив покарання в межах санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні саме такого покарання, дотримався вимог кримінального закону. Будь - яких підстав для призначення як більш суворого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, так і більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливим унаслідок м`якості чи суворості, немає. Колегія суддів з правильністю висновків суду першої інстанції погоджується та, з урахуванням вищенаведених обставин, вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів. При цьому, доводи апеляційних скарг вказаних висновків суду не спростовують, оскільки обставини, на які посилаються апелянти, були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні покарання обвинуваченому, та, на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення іншого розміру покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при досудовому розслідуванні кримінального провадження та під час його розгляду в суді першої інстанції не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: