КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року:
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 6 років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 345 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу, кожному обвинуваченому, до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

Також на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожному, зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.05.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Не погодившись з вироком суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, по якій ухвалою судді-доповідача від 16 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження та надано учасникам судового провадження строк для подання заперечень на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України, під час підготовки до апеляційного розгляду суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, крім іншого, вирішує інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.

В порядку підготовки до апеляційного розгляду судом було встановлено, що вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_6 жодним з учасників судового провадження не оскаржується, а в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку суду лише в частині призначеного покарання ОСОБА_7 та його пом`якшення із застосуванням ст. 69-1 КК України, томусуд, діючі згідно з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України, з власної ініціативи вирішує питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що не має необхідності в продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його змінити на будь-який інший, не пов`язаний з обмеженням свободи, потерпілого ОСОБА_4 , який просив залишити ОСОБА_6 під вартою, а також пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , які просили змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт, дослідивши матеріали провадження, суд приходить наступного висновку.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року, зокрема, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, та йому призначено покарання за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.
Також на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.05.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 оскаржений лише захисником ОСОБА_5 та лише в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .
Отже, вирок щодо ОСОБА_6 жодним з учасників судового провадження не оскаржується та, відповідно, апеляційним судом не переглядається.
Згідно матеріалів провадження, 12.05.2016 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2016 року обвинуваченому ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.
При неодноразовому продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу було враховано, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 у даному провадженні станом на 17 січня 2019 року (з 12.05.2016 року) складає 2 роки 8 місяців 5 днів.

Виходячи з розрахунку, зазначеного судом у вироку, зокрема, що один день попереднього ув`язнення зараховується за два дні позбавлення волі, то ОСОБА_6 станом на 17 січня 2019 року фактично відбув 5 років 4 місяці 10 днів позбавлення волі, тобто в повній мірі відбув призначене за вироком суду покарання, а відтак, відпала необхідність в існуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного щодо ОСОБА_6 .
Окрім того, суд враховує й те, що наразі перестали існувати й ризики, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні строку тримання під вартою враховувалось те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а також ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконному впливу на потерпілих та свідків, та вчиненню інших правопорушень.
Дані про те, що обвинувачений ОСОБА_6 на даний час може переховуватися від суду в матеріалах кримінального провадження наразі відсутні.
Ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих і свідків виключається, оскільки потерпілі та свідки допитані в суді першої інстанції, і захисником в апеляційній скарзі не ставиться питання про повторний їх допит під час апеляційного розгляду. Клопотань іншими учасниками з даного приводу не заявлялось.
Крім того, однією з підстав для обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою зазначено вчинення ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років.
Натомість, за результатами висунутого обвинувачення постановлено вирок, який на даний час є предметом апеляційного розгляду лише щодо ОСОБА_7 .
При цьому, з огляду на те, що строк призначеного за вироком суду обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі становить 5 років 4 місяці; час, протягом якого обвинувачений перебуває у попередньому ув`язненні: з 12 травня 2016 року по 17 січня 2019 року ( 2 роки 8 місяців 5 днів); зарахування судом у строк покарання строку попереднього ув`язнення з 12.05.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та факт фактичного відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про відсутність на даній стадії кримінального провадження необхідності існування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та вважає за необхідне змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти в залі суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 401 КПК України, суддя -

у х в а л и л а:
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, залишений без змін до набрання законної сили вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року, змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади; не відлучатися з міста Києва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду ОСОБА_1