Справа № 467/426/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2019року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представника Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка подання старшого інспектора Арбузинського міжрайонного відділу філії Державна установа «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Старший інспектор Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_5 вніс до Арбузинського районного суду Миколаївської області вказане подання, умотивувавши його тим, що ОСОБА_4 , маючи обов`язки, визначені ст. 76 КК України, порушив порядок і умови відбування призначеного йому вироком суду покарання, а саме: не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації 02 жовтня 2018 року та 04 грудня 2018 року.

Така поведінка засудженого свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому, на думку суб`єкта звернення, існують підстави для направлення ОСОБА_4 для відбування призначеного судом покарання.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні старший інспектор Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області підтримав внесене ним подання, просив його задовольнити та пояснив суду, що у період з липня по вересень 2018 року ОСОБА_4 порушень умов і порядку відбування призначеного йому покарання не мав. Проте, 02 жовтня 2018 року та 04 грудня 2018 року, тобто у дні реєстрації, до органу пробації не з`явився, а причини свого неприбуття повідомив пізніше, 05 жовтня 2018 року та 05 грудня 2018 року відповідно, у зв`язку із чим йому було винесено письмові попередження.

Крім того, ОСОБА_4 втретє без поважних причин не з`явився для реєстрації 02 січня 2019 року, що свідчить про систематичність порушення ним порядку і умов відбування покарання.

Оскільки причини неявки для реєстрації, на які указував засуджений, документально ним не підтверджені, заявник просив суд скасувати звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив у задоволенні подання відмовити та пояснив, що з умовами та правилами відбування ним покарання, призначеного вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області, він обізнаний, а про дату, час і місце реєстрації повідомлявся належним чином.

Він дійсно декілька разів не з`являвся у визначений день реєстрації, оскільки захворів, мав підвищений тиск, але за медичною допомогою не звертався, тому й не може документально підтвердити поважність причин своєї неявки до органу пробації.

Крім того, засуджений указував на те, що він з`являвся на реєстрації наступного дня, за днем, який був для цього визначений та повідомляв причини свого неприбуття.

Жодного наміру порушувати умови відбування покарання або ж ухилятись від його відбування він не мав, та, окрім цього, просив суд урахувати те, що інколи йому доводиться йти пішки із с. Мар`янівка до смт. Арбузинка аби поставили відмітку про реєстрацію.

Прокурор вважав за можливе відмовити у задоволенні подання представника уповноваженого органу з питань пробації, оскільки ОСОБА_4 , хоча й порушував певною мірою порядок відбування покарання, не з`являючись саме у визначені для реєстрації дати, проте, підстав вважати, що допущені ним порушення є грубими і суттєвими немає.

Мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених фактичних обставин із даного питання

У свою чергу, суд, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, заслухавши їхні пояснення, перевіривши доводи і обґрунтованість внесеного на його розгляд подання, дослідивши додані до нього документи, які є доказами у розумінні положень ст. 84 КПК України, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, зробив такі висновки.
Суд достовірно установив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2018 року за ч.1 ст. 263 КК України до трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, цим же вироком засудженого було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на один рік та покладено на нього обов`язки, із числа передбачених ст. 76 цього ж Кодексу, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання і роботи.
Вирок набрав законної сили 05 червня 2018 року, що підтверджується відповідним розпорядженням та прийнятий до виконання Арбузинським МРВ з питань пробації, про що у матеріалах кримінального провадження мається відповідне повідомлення.
Із матеріалів особової справи засудженого, наданої суб`єктом звернення для дослідження у судовому засіданні, судом було установлено, що постановою старшого інспектора Арбузинського МРВ з питань пробації від 13 червня 2018 року засудженого ОСОБА_4 зобов`язано з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу першого вівторка кожного місяця.
Із вказаною постановою засуджений ОСОБА_4 ознайомлений належно, що підтверджується наявністю його підпису на ній, а так само, і з іншими умовами відбування ним призначеного судом покарання, про що свідчить наявна у особовій справі підписка засудженого.
У той же час, із листка реєстрації слідує, що у період з липня 2018 року по вересень 2018 року засуджений вчасно з`являвся для реєстрації, проте, не виконав свого обов`язку 02 жовтня 2018 року та 04 грудня 2018 року, що й стало підставою внесення уповноваженим органом з питань пробації для внесення до суду відповідного подання у порядку ст. 166 КПК України.
Так, ч.2 ст. 78 КК України визначено правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Зокрема, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (ч.2 ст. 166 КВК України).
У той же час, ч.4 ст. 166 КПК України визначає, що письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
Проте, у контексті установлених судом фактичних обставин цієї справи, не можна беззаперечно говорити про те, що засуджений, у цьому конкретному випадку, взагалі не виконав покладеного на нього обов`язку періодично з`являтись для реєстрації.
Зокрема, як установив суд, ОСОБА_4 дійсно не з`явився для реєстрації у визначені для цього дні, а саме: 02 жовтня 2018 року та 04 грудня 2018 року.
Втім, матеріалами його особової справи підтверджується, що він прибув до уповноваженого органу з питань пробації, але дещо пізніше, як то, у жовтні 2018 року не 2-го, а 5-го числа, а в грудні 2018 року не 04, а 05 числа.
Аналогічна ситуації мала місце і у січні 2019 року, коли засуджений з`явився для реєстрації не 02 числа, а наступного дня, тобто 03 січня 2019 року.
Таке підтверджується наявністю його письмових пояснень від 05 жовтня 2018 року, від 05 грудня 2018 року та від 03 січня 2019 року відповідно.
Таким чином, можна стверджувати, що засуджений кожного місяця з`являвся для реєстрації протягом усього часу відбування покарання з випробування (з липня 2018 року по січень 2019 року), проте, дещо не дотримався явки саме у визначені йому конкретні дні, а саме: першого вівторка кожного місяця.
Але, на переконання суду, за таких умов не можна констатувати факт грубого порушення умов відбування покарання з боку ОСОБА_4 , який би свідчив про те, що він нехтує своїм обов`язком з`являтись до уповноваженого органу для реєстрації.
Окрім характеру допущених порушень, які не є суттєвими, суд також бере до уваги й указані засудженим причини неявки для реєстрації у визначені для цього дні, як то, високий тиск та відсутність коштів на проїзд, а також суд ураховує віддаленість місця проживання ОСОБА_4 від місцезнаходження уповноваженого органу з питань пробації.
Крім того, суд уважає за необхідне вказати на те, що вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2018 року був постановлений шляхом затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 26 квітня 2018 року між прокурором Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , щодо якого унесено дане звернення.

Тобто, вказане у вироку покарання є фактично однією з умов затвердження угоди, у той час, як в силу норм ст. 472 КПК України вид та розмір покарання відносяться до змісту угоди про визнання винуватості.

За таких умов, у цьому випадку ідеться про невиконання однією із сторін саме умов угоди.

А статтею 476 КПК України визначено, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Тобто, у цій ситуації, на думку суду, при порушенні засудженим вимог ст. 76 КПК України, в силу положень ст. 476 КПК України, має бути застосований спеціальний порядок, який полягає не у направленні до суду клопотання про скасування звільнення та направлення особи для відбування покарання за вироком суду, а ґрунтується на зверненні до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

При цьому, право на таке звернення має право реалізувати, у даному, конкретному випадку, саме прокурор.

І тільки після відмови суду у скасуванні угоди є можливим направлення звернення у загальному порядку.

Оскільки за наслідками розгляду клопотання про скасування затвердженої угоди є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування, то звернення відразу до суду з питанням, передбаченим ст. 537 КПК України, порушує право особи на захист, що є неприйнятним.

За таких умов, на думку суду, на цей час, підстави для задоволення клопотання мають під собою обґрунтовані сумніви, а наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, у той час, як такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», а тому воно не підлягає до задоволення, принаймні, як передчасне.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 369, 370, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого інспектора Арбузинського міжрайонного відділу філії Державна установа «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_4 відмовити.
Ухваламоже бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на неї протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1