Справа № 175/4700/18
Провадження № 1-кп/175/296/18
Вирок

Іменем України

17 грудня 2018 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001485 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, реєстрації не має, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 29 лютого 2012 року Тернівським районним судом м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, до 4 років позбавлення волі, звільнився 04 грудня 2015 року по відбуттю строку покарання; 29 травня 2017 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 23 жовтня 2018 року приблизно о 15.30 год. рухаючись в салоні маршрутного автобуса № 115, та перебуваючи в межах смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, по вул. Василя Сухомлинського, в районі будинку, № 38, побачив раніше незнайомого ОСОБА_5 , який тримав в руках мобільний телефон марки «Motorolla Moto G2».

Далі, ОСОБА_4 побачив, як ОСОБА_5 поклав до зовнішньої правої кишені куртки, одягнутої на ньому, мобільний телефон «Motorolla Moto G2», який ОСОБА_4 візуально бачив, та визначив об`єктом свого злочинного посягання. Так, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу. Після чого ОСОБА_4 усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, дочекавшись зупинки громадського транспорту, та моменту виходу пасажирів на вулицю, діючи умисно, повторно, підійшов до ОСОБА_5 своєю лівою рукою витягнув мобільний телефон «Motorolla Moto G2» з правої зовнішньої кишені куртки, в подальшому покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2968/18, від 31 жовтня 2018 року, умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду в сумі 1690 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав в повному обсязі та розповів у деталях про обставини скоєного, а саме 23 жовтня 2018 року приблизно о 15.30 год. рухаючись в салоні маршрутного автобуса № 115, побачив раніше незнайомого ОСОБА_5 , який тримав в руках мобільний телефон марки «Motorolla Moto G2», дочекавшись зупинки громадського транспорту, та моменту виходу пасажирів на вулицю, підійшов до ОСОБА_5 своєю лівою рукою витягнув мобільний телефон «Motorolla Moto G2» з правої зовнішньої кишені куртки, та вийшов з автобусу. Після цього пішов до ломбарду та здав його, отримавши від продажу 600 гривень.

Потерпілий ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи без його участі матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, щодо призначення покарання поклався на розсуд суду. Цивільний позов не заявляв.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно.

При визначенні виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого злочину неодноразово притягався до кримінальної відповідальності також за умисні злочини, малолітніх дітей на утриманні не має.

Згідно з ч.1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Розглядаючи питання про міру покарання відносно ОСОБА_4 суд також враховує ступень тяжкості скоєного ним злочину, його особу, що він раніше неодноразово судимий, не став на шлях виправлення, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, є умисним та корисливим, те, що вину свою визнав повністю, на спеціальних обліках не перебуває, а також те, що він раніше судимий за аналогічний умисний корисливий злочин, а також думку потерпілого, який поклався на розсуд суду.

З урахуванням зазначеного, враховуючи думку прокурора щодо призначення покарання, а також ті обставини, що ОСОБА_4 був неодноразово засуджений, суд вважає, що його виправлення неможливо без відокремлення від суспільства, та вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде сприяти його виправленню та попередженню скоєння нових злочинів, а також буде необхідним та достатнім.

У відповідності до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

У відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочинів, має не зняту та не погашену судимість.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України судові витрати по справі за проведення судово-товарознавчої експертизи слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 364, 369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлені волі строком на 1 (один) рік.

Строк покарання обчислювати з дня затримання на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, тобто з 29 листопада 2018 року.

До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлявся.

У рахунок відшкодування витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (ІПН невідомий) 300 (триста) гривень на користь експерта ОСОБА_6 розрахунковий рахунок КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , призначення платежу за експертизу №1485/18 від 30 жовтня 2018 року.

Речові докази по кримінальному провадженню №0001485, а саме: мобільний телефон марки «Motorolla Moto G2» який переданий на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити за належністю після набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1