ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3086/18 Номер провадження 11-кп/814/184/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
законного
представника обвинуваченого ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
законного представника
потерпілого ОСОБА_10
представника потерпілого-
адвоката ОСОБА_11
захисника ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003430 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 7.05.2018,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст. 122 КК України на 1 рік позбавлення волі.
На підставі п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання.
Цивільний позов ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 задоволено повністю та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 3854 грн. 65 коп. на відшкодування матеріальної шкоди; 7000 грн. витрат на правову допомогу та 80000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 до ОСОБА_8 - відмовлено.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави задоволено повністю та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації 4759 грн. 95 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 в Полтавській обласній клінічній лікарні імені Скліфосовського М.В.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 06.08.2017 приблизно о 01.30 год., перебуваючи поблизу будинку № 3 по вул. Героїв Чорнобильців м. Полтавf, умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс потерпілому ОСОБА_9 декілька ударів кулаками і ногами в область обличчя та лівої кисті, чим спричинив ОСОБА_9 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому нижньої щелепи та припухлості м`яких тканин, поверхневої рани обличчя, а також перелому 5-го пальця лівої кисті з набряком м`яких тканин.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 просять змінити вирок в частині вирішення цивільного позову, зменшивши суму відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого.

Свої вимоги мотивують тим, що стягнення моральної шкоди в розмірі 80 000 грн., суд належним чином не обґрунтував, оскільки визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає тим наслідкам, які настали для потерпілої сторони в результаті винних дій ОСОБА_7 , а також майновому стану обвинуваченого (відсутній будь-який дохід).

Крім цього, матеріальна та моральна шкода повинні також бути співрозмірні, в даному випадку документально підтверджено матеріальну шкоду в розмірі 10 000 грн., тому співрозмірність відсутня, так як моральна шкода перевищує матеріальну шкоду у вісім разів.

Окрім того, апелянти зазначили, що судом першої інстанції не враховано, що потерпілий за місяць до інкримінованих подій вже мав перелом щелепи, що може свідчити про факт неналежного лікування. Лікування потерпілого відповідно до наданої виписки з медичної картки свідчить, що ОСОБА_9 лікувався 10 днів (тобто нетривалий час) та стан потерпілого на день виписки задовільний. Після подій відразу міг вільно спілкувався по телефону, навіть надав записи даних розмов слідчому прокурору під час слідства.

Також судом першої інстанції не враховано молодий вік потерпілого та посилання на будь-які ускладнення жодним доказом не підтверджено, також не підтверджено, що ОСОБА_9 не міг спілкуватися з друзями та не міг відвідувати коледж, а тому завдана моральна шкода не може перевищувати 10 тис. грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_12 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, потерпілого ОСОБА_9 , законного представника потерпілого ОСОБА_10 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_13 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 .. Одночасно, останні повідомили, що потерпілий після вчинення злочину не міг вживати тверду їжу і на даний час є труднощі з пережовуванням їжі, втрачена рухливість пальця відповідно висновків лікарів навіть після проведення оперативного втручання відсутні гарантії, щодо повернення рухливості пальця, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з журналу судового засідання та аудіозапису перебігу судового засідання, який міститься на технічному носії інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися ( а.п. 101-102), а тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються і в апеляційній скарзі, згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його представника щодо зменшення визначеного судом розміру відшкодування моральної шкоди, а саме з 80000 грн. до 10000 грн., колегія суддів оцінює критично, оскільки розмір такого відшкодування визначено судом з урахуванням обставин, що мають значення відповідно до вимог ст. ст.23,1167 ЦК України, роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та засад розумності і співмірності.

Виходячи зі змісту 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, котрий вчинив суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК і при цьому застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.

Із систематичного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При цьому, суд виходив з того, що заявлена моральна шкода - 80 000 грн., обумовлена значним і тривалим ушкодженнями здоров`я середнього ступеня тяжкості, внаслідок яких неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 витримав складне оперативне втручання, реабілітацію та наразі наполовину втратив функціональність щелепи і лівого мізинця, тобто через ушкодження здоров`я, зазнав значних і тривалих душевних страждань. Певний час не відвідував коледж, не зміг повноцінно спілкуватись з друзями, має протипоказання у фізичних навантаженнях та досі відвідує лікарів. При цьому він та члени його сім`ї були вимушені прикладати додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення здоров`я, що визнається найвищою соціальною цінністю, а також врахував вимоги розумності та справедливості (а. с. 10-12).

Щодо доводів в апеляційній скарзі, що лікування потерпілого тривало тільки 10 днів, то вони є безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно копії виписки з медичної карти стаціонарного хворого відділення ЩЛХ № 115863, потерпілому ОСОБА_9 було проведено оперативне лікування, а саме: двощелепне шинування шинами Тігерштетаіз за цепними петлями гумовою тягою, під місцевим знеболенням. Одними з лікувальних рекомендацій були такими: утримуватись від переохолодження та важкого фізичного навантаження; щелепна дієта протягом 2-х місяців; заміна гумової тяги кожні 7 днів; зняття назубних шин не раніше 7.09.2017 (а.с.13)

Відповідно до додаткового висновку судово-медичної експертизи №2 від 5.12.2017 були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді: перелому нижньої щелепи зі зміщенням, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку та перелом 5-го пальця лівої кисті з набряком м`яких тканин (а.с. 71-72).

Доводи обвинуваченого та його законного представника в апеляційній скарзі, щодо того, що потерпілий ОСОБА_9 за місяць до подій отримав перелом щелепи, не підтверджуються зібраними матеріалами провадження.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що розмір моральної шкоди вказаним судом було визначено виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілого і конкретних обставин справи, а тому вважати його необґрунтовано завищеним підстав немає.

Отже, судом першої інстанції додержані вимоги ст. 23 ЦК України, а також роз`яснення, які містяться в п. п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. (з наступними змінами). Розмір визначеного судом першої інстанції відшкодування потерпілим моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст. 1179 ЦК України, неповнолітній у віці від 14 до 18 років відповідає за завдану ним шкоду на загальних підставах; лише в разі відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, остання відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі його батьками (усиновлювачами), піклувальником чи закладом, який за законом здійснює функції піклувальника, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1179 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

ОСОБА_7 на день ухвалення вироку 7.05.2018 досягнув повноліття, а тому відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 1179 ЦК України повністю відповідає за завдану шкоду самостійно на загальних підставах.

Застосовуючи принципи розумності, виваженості і справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 80000грн.00коп.

За таких обставин вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 про зменшення суми стягнення моральної шкоди до 10000 грн. на користь потерпілого, є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки на переконання суду, саме у сумі - 80000 грн. моральна шкода у сукупності відповідатиме характеру і обсягу спричинених страждань потерпілому та іншим негативним наслідкам, що настали та не призведе до безпідставного збагачення, а тільки компенсує завдану моральну шкоду.

Посилання апелянта, на тяжкий майновий стан, а саме відсутність будь-якого доходу, на думку апеляційного суду, не є тими обставинами, які б давали підстави для зменшення розміру моральної шкоди, виходячи із обставин його вчинення.

Отже, безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого та його законного представника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 7.05.2018 щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4