Справа № 336/1124/18
Провадження № 1-кп/336/482/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, не зареєстрованого, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;

-12.12.2012 Запорізьким районним судом Запорізької області за частиною 3 статті 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі статей 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки; 22.07.2013 року вирок переглянуто Апеляційним судом Запорізької області та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки;

-15.08.2013 Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 КК України із застосуванням частини 1 статті 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі частини 4 статті 70 КК України приєднано до вироку Апеляційного суду Запорізької області від 22.07.2013 року та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; 10.04.2015 року звільнився з Оріхівської виправної колонії, невідбутий строк покарання 10 місяців 18 днів;

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

16.01.2018 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел, на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку «Запорізької дистанції захисник лісонасаджень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українця залізниця», що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Червона, буд. 32, шляхом вільного доступу із паркану огорожі, за допомогою м`язової сили рук, намагався викрасти майно, що належить ПАТ «Українська залізниця», а саме частину паркану (хвіртку) із зварного заліза інвентарний № 73, розмірами 2х2 метри, вагою 20 кілограм, вартість якої, згідно з довідкою про балансову вартість, складає 950 грн. 84 коп., але його дії були помічені свідком ОСОБА_6 , який повідомив, що зазначене майно належить ПАТ «Українцська залізниця» і наполягав на його поверненні. Незважаючи на зауваження, у ОСОБА_4 раптово виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном, реалізовуючи який, останній забрав майно, і не реагуючи на вимоги свідка ОСОБА_6 повернути майно, які він чув і реально сприймав, покинув місце вчинення злочину.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , тримаючи викрадене майно у руках, намагався зникнути, проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі та не зміг розпорядитися майном, як своїм, оскільки був зупинений працівниками УПП в Запорізькій області ДПП, біля будинку № 73 по вулиці Круговій в місті Запоріжжя. Вищезазначеними діями ОСОБА_4 міг спричинити матеріальну шкоду на загальну суму 950 грн. 84 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину, щиро розкаявся у вчиненому та повністю підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. Просив його суворо не карати.

Представник потерпілого ПАТ «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься його заява за змістом якої останній просить суд розглядати справу без його участі та повідомив, що цивільний позов не заявлений, покарання просив призначити на розсуд суду.

Відповідно до частин 3, 4 статті 349, статті 351 Кримінального процесуального кодексу України суд, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує дії обвинуваченого за частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 186Кримінального кодексу України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та враховує відомості про особу обвинуваченого: раніше судимого, не працевлаштованого, на обліку у психіатричному диспансері не перебуває, перебував на обліку у наркологічному диспансері на диспансерному обліку з 13.11.2001 року по 02.01.2007 року з діагнозом: психічні та поведінкову розлади внаслідок вживання парів летючих розчинників, синдром залежності, знятий з обліку у зв`язку з виїздом в інший населений пункт, на лікуванні у КУ «ОКНД» ЗОР не перебував.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, суд відносить: щире каяття, повне визнання провини.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені статтею 67 Кримінального кодексу України, суд не встановив.

Суд, приймаючи до уваги вищенаведене, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 статтю 75 Кримінального кодексу України та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжній захід відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві було обрано у вигляді особистого зобов`язання строком до 18.04.2018 року. Під час судового провадження клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому від сторони обвинувачення не надходило. Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироку законної сили суд не вбачає.

Керуючись частиною 3 статті 349, статтями 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно із правилами статей 75, 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням строком на 2 роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Речовий доказ, а саме:

-металеву калитку із зварної арматури, розмірами 2х2 метри, яка передана на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_7 залишити ПАТ «Українська залізниця» за належністю.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1