Справа № 367/7543/18
Провадження №1-кс/367/1516/2018
УХВАЛА
Іменем України

02 листопада 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області клопотання слідчого СВ Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002088 від 25.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури юристом 2-го класу ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002088 від 25.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділом Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002088 від 25.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Досудовим слідством встановлено, що 24.10.2018 близько 19:00 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій проник до кімнати, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де з метою заволодіння майном ОСОБА_6 вчинив на нього напад, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я останнього, в ході якого заволодів належним потерпілому ноутбуком марки «Apple MacBook Pro 2011»серійний номер НОМЕР_1 , мобільним терміналом марки «AppleIphone 6» 64GB GoldIMEI: 93158, та грошима у сумі 500 грн., після чого зник з місця події у невідомому напрямку.

За наявністю підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України 25.10.2018 о 17:00 год. за підозрою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) було затримано громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проведення особистого обшуку зазначеного громадянина було вилучено належні потерпілому ноутбук марки «Apple», Model №А1278, serial № НОМЕР_2 , та грошові кошти у сумі 294 грн.

Вилучені під час особистого обшуку 25.10.2018 в приміщенні Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ноутбук марки «Apple», Model №А1278, serial №CO2G4HK3DH2G, та грошові кошти у сумі 294 грн. містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, відтак вказані речі та документи є майном, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, у зв`язку з чим постановою слідчого від 26.10.2018 були визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Підставою для арешту майна, щодо якого заявляється клопотання та його метою є, відповідно до п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів, а саме ноутбуку марки «Apple», Model №А1278, serial №CO2G4HK3DH2G, та грошових коштів у сумі 294 грн.

Перелік і види майна, що належить арештувати: ноутбук марки «Apple», Model №А1278, serial №CO2G4HK3DH2G, та грошові кошти у сумі 294 грн.

Право власності на майно, щодо якого заявляється клопотання про арешт належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Згідно з положеннями Конституції України та Закону України «Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.) (далі Конвенція) учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

В зв`язку із вище викладеним в органу досудового розслідування виникла необхідність накласти арешт на майно, яке є предметом злочину(кримінального правопорушення), містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У зв`язку із вищевикладеним слідчий просить накласти арешт на речі, вилучені під час особистого обшуку, який проводився 25.10.2018 у приміщенні Ірпінського ВП ГУНП в Київській області при затриманні громадянина ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а саме на ноутбук марки «Apple», Model №А1278, serial №CO2G4HK3DH2G, та грошові кошти у сумі 294 грн.,які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом накладення заборони на розпорядження, користування та відчуження даного майна.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, підтвердив обставини, викладені у клопотанні, просив клопотання задовольнити.

Власник майна в судове засідання не викликався.

Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З клопотання та матеріалів доданих до нього вбачається, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, а саме речі, вилучені під час особистого обшуку, який проводився 25.10.2018 у приміщенні Ірпінського ВП ГУНП в Київській області при затриманні громадянина ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а саме ноутбук марки «Apple», Model №А1278, serial №CO2G4HK3DH2G та грошові кошти у сумі 294 грн., які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є речовим доказом в кримінальному провадженні, що підтверджується постановою про визнання об`єктів речовими доказами від 26.10.2018 року, яка винесена слідчим СВ Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , дане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме є матеріальними об`єктами, які були об`єктом кримінально протиправних дій, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого про арешт майна та накласти арешт на зазначене майно шляхом тимчасової заборони на розпорядження та користування цим майном.

Таким чином, слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 98, 170 173, 175, 395 КПК України слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури юристом 2-го класу ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002088 від 25.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України задовольнити.

Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні № 0002088 від 25.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а саме на речі, вилучені під час особистого обшуку, який проводився 25.10.2018 у приміщенні Ірпінського ВП ГУНП в Київській області при затриманні громадянина ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а саме на ноутбук марки «Apple», Model №А1278, serial №CO2G4HK3DH2G та грошові кошти у сумі 294 грн., які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонивши користування, відчуження та розпорядження вказаним майном, тимчасово, до скасування даного арешту у встановленому КПК України порядку.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до суду апеляційної інстанції на протязі п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1