Справа №523/7847/18
Провадження №1-кп/523/451/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2019 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , у присутності обвинуваченого, розглянувши у судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальному провадженні за №0002144 від 7.05.2018р. за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.3 КК України, -

Встановила:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.3 КК України.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що 16.01.2019 року під час судового провадження на підставі ст. 331 ч.3 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_7 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОУВП УДПтСУ в Одеській області. Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 16.03.2019 року.

У ході судового засідання прокурор надав письмове клопотання та заявив про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що обвинувачений скоїв особливо тяжке кримінальне правопорушення, за який передбачене покарання тільки у вигляді позбавлення волі, судовий розгляд ще триває, у зв`язку з чим існують певні ризики, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на свідків, необхідність допиту яких може виникнути під час судового розгляду з метою зміни ними показів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 та покарання, що загрожує у разі визнання особи винною, вислухавши думку учасників процесу захисника ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, так як вважає клопотання прокурора не обґрунтованим, ризики не доведеними, у зв`язку з чим, на думку захисту, на даний час відпала потреба у застосуванні виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, також мотивуючи свої доводи тим, що всі докази по справі зібрані, допитана потерпіла, з поведінки підзахисного не вбачається, що він має намір переховуватися, перешкоджати кримінальному провадженню, крім того ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, має постійне місце мешкання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується, суду була надана заява дружини, яка не заперечує, щоб чоловік проживав за її адресою, у зв`язку з чим просила змінити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за місцем його фактичного проживання, що забезпечить належну поведінку підзахисного; обвинуваченого, який підтримав думку захисника; оцінюючи у сукупності викладені доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до положень ст.331 ч.1,2 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Разом з цим, рішенням Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», п.п.61,62 питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання, при цьому слід зазначити, що у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином, приймаючи до уваги доводи сторони захисту про можливість належного виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків в межах більш м`якого запобіжного заходу на час проведення судового провадження, ніж тримання під вартою, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання особи винною у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ст.187 ч.3 КК України, враховуючи, що судовий розгляд по справі майже закінчений, дослідивши надані до суду матеріали, які містять дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце мешкання, проживає з родиною, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, що також знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання, поведінку обвинуваченого під час розгляду клопотання, а також ту обставину, що подальше тримання під вартою буде фактичним відбуванням покаранням за злочин, за який обвинувачений ще не засуджений, що на думку колегії суддів у даному випадку є не припустимим, оцінюючи у сукупності викладені доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що на даний момент ризики, передбачені ст.177 КПК України зменшилися, ризику переховування або перешкоджання розгляду кримінального провадження іншим чином не вбачається, при розгляді клопотання прокурор не довів п.3 ст.194 КПК України, а саме неможливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, у зв`язку з чим вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_7 іншу міру запобіжного заходу - у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України, заборонивши обвинуваченому залишати місце свого мешкання у певний період доби, що на думку колегії суддів буде достатнім для тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та достатнім для запобігання ризиків і забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 181, 183, 194, 196, 205, 331, 369-372, 392 КПК України, колегія суддів,-

Постановила:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - задовольнити.

Змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 місяці, тобто до 7.05.2019р.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) заборонити залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22:00 години до 6:00 години ранку наступної доби;

2) не відлучатися за межі м. Одеси без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками в рамках кримінального провадження;

5) за першим викликом з`являтися до суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Відповідно до положень ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Разом з цим організацію та контроль виконання ухвали суду покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 - процесуального керівника кримінального провадження за №0002144 від 7.05.2018р.

Строк дії ухвали суду складає 2 місяці з дня її проголошення та припиняє свою дію 7.05.2019 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3