справа № 166/1377/18
провадження № 1-кс/166/617/18
У Х В А Л А
21 листопада 2018 року смт. Ратне
Слідчий суддя Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
власника майна ОСОБА_5 ;
представника власника ОСОБА_6 ,
12.11.2018 року до Суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна, яке відповідає вимогам ст.184 КПК України.
Клопотання мотивоване тим, що 11 листопада 2018 року близько 00 год. 30 хв. на ПП "Доманове" Ратнівського району Волинської області було виявлено автомобіль марки "Volkswagen Transporter", р.н.з. НОМЕР_1 з ознаками підробки VIN-коду, під керуванням ОСОБА_7 .
Слідчим СВ Ратнівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Волинській області капітаном поліції ОСОБА_3 11 листопада 2018 року було проведено огляд місця події за адресою: с. Доманове Ратнівського району Волинської області, на пункті пропуску "Доманове" за участю ОСОБА_7 водія автомобіля марки "Volkswagen Transporter", р.н.з. НОМЕР_1 , VIN CODE: НОМЕР_2 та було вилучено вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 української реєстрації серії НОМЕР_3 .
ОСОБА_7 пояснив, що даний автомобіль куплений його братом у 2015 році в м. Володимир-Волинський. 10.11.2018 року близько 24 години на вищевказаному автомобілі він в`їхав на пункт пропуску "Доманове", де при детальному огляді працівниками прикордонної служби у вказаному автомобілі виявлено ознаки підробки VIN-коду автомобіля, шляхом його повної заміни. Крім того ОСОБА_7 зазначив, що будь-яких змін до VIN-коду автомобіля марки "Volkswagen Transporter", не вносив р.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 української реєстрації, VIN CODE: НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 з правом керування ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .
Враховуючи те, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучений 11 листопада 2018 року автомобіль марки "Volkswagen Transporter", р.н.з. НОМЕР_1 , української реєстрації, VIN CODE: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , у подальшому можуть бути доказами злочину, так як є підозра зміни VIN-коду, з метою збереження речових доказів, слідчий вважає, що існує необхідність у забезпеченні їх зберігання шляхом накладення арешту на дане майно, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримала клопотання з підстав зазначених у ньому.
Присутня в судовому засіданні Прокурор клопотання підтримала та висловила позицію, відповідно до якої вважає йог таким, що підлягає до задоволення.
Присутні в судовому засіданні Власник майна, питання про арешт якого розглядається, та його Представник проти задоволення клопотання заперечили.
Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання про арешт майна, з огляду на наступне:
Відповідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Крім того, згідно ч.3, ч. 11 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Частина 3 статті 132 КПК України визначає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Разом з цим, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України, співвідношення розумністі та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, є тим критерієм, який суд, зобов`язаний оцінити при вирішенні питання про арешт майна.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до п. 1 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року вказав, що при вирішенні питання про позбавлення права користування майном держава повинна забезпечити справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом цієї Конвенції. Втручання у користування майном особи має бути законним і несвавільним. У справі «Ісмаілов проти Росії» (п. 38 Рішення від 16.10.2008 року) ЄСПЛ встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
Присутні в судовому засіданні Прокурор та Слідча не змогли навести обставини, за яких було внесено відомості до ЄРДР у даному кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 290 КК України.
Зокрема, ані Прокурор, ані Слідчий не вказали на яких саме конструктивних елементах транспортного засобу виявлено ознаки підробки VIN-коду транспортного засобу та виходячи з яких саме обставин були встановлені ознаки такої підробки.
Посилання у клопотанні про наявність ознак підробки номера кузова шляхом повної його заміни, не дає уявлення про наведені вище обставини, тому не можуть бути визнані такими, що його обґрунтовують.
Окрім того, відповідно до санкції статті 290 КК України вказаний, злочин, за який передбачена відповідальність у ній, згідно ст. 12 КК України, класифікується як злочин невеликої тяжкості.
За таких обставин, слідчий суддя зазначає, що всупереч наведеним вище нормам кримінального процесуального Закону, ані Слідчим, ані Прокурором в судовому засіданні не доведено співмірність втручання у особисте майнове право особи з необхідністю усунення ризиків, пов`язаних зі знищенням чи спотворенням носія доказової інформації автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 української реєстрації, VIN CODE: НОМЕР_2 .
Окрім того, у клопотанні відсутні обставини, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно особи та застосування саме такого виду арешту, як позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування ним. Відсутні у поданому клопотанні й посилання на ризики, наявність яких, відповідно до приписів ст. 170 КПК України, є безумовною підставою для застосування саме обраного способу арешту транспортного засобу.
При цьому, досліджуючи питання ризиків, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що як зазначено у запереченні, поданому власником майна та його представником в судовому засіданні, та підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, доданого до клопотання, ОСОБА_5 набув у власність вказаний транспортний засіб 22.01.2015 року. Незважаючи на тривалий час експлуатації, власник не вчинив жодних дій, спрямованих на спотворення номера VIN- НОМЕР_4 , чи його заміни.
Разом з цим, факт наявності на окремих елементах кузова автомобіля деформацій, які могли слугувати підставою, за яких органи досудового слідства вважають наявними ознаки підробки номера кузова автомобіля, ОСОБА_5 пояснив тим, що даний транспортний засіб потрапив у ДТП, за наслідками чого було порушено кримінальне провадження та прийняті відповідні процесуальні рішення з даного приводу. Докази вказаних обставин були надані до заперечення на клопотання. Зокрема, власником майна було подано висновок експерта № 224 від 17.12.2013 року щодо проведення автотехнічної експертизи технічного стану ТЗ, відповідно до додатків до якого вбачається деформація передньої частини транспортного засобу, на якому й виявлені номери кузова.
Саме фактом ДТП та ремонтом автомобіля попереднім власником і пояснює ОСОБА_5 зовнішнє візуальне спотворення номера кузова належного йому на праві власності транспортного засобу.
Окрім того, в силу ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про те, що органом досудового слідства не доведено наявність ризиків знищення, спотворення чи зміни речового доказу.
Окрім того, досліджуючи питання співрозмірності наявних ризиків та виду накладення арешту, про застосування якого просить слідчий у клопотанні, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, ОСОБА_5 є інвалідом 3-ої групи з дитинства, а його дружина, дочка та мама також мають незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим потребують постійного лікарського нагляду та, відповідно, транспортування. При накладенні арешту на транспортний засіб Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 української реєстрації, VIN CODE: НОМЕР_2 , ОСОБА_5 фактично буде позбавлений доглядати свою хвору матір та транспортувати дружину і дочку у лікарську установу в інший населений пункт, де вони перебувають на обліку та лікуванні.
Окрім того, як встановлено слідчим суддею та підтверджується усіма присутніми в судовому засіданні учасниками, на виконання ухвали слідчого судді про проведення експертизи вказаного автомобіля в межах даного кримінального провадження, експертом було оглянуто та проведено фотофіксацію зазначеного транспортного засобу, що додатково свідчить про відсутність підстав для накладення арешту на вказане майно саме шляхом позбавлення права на користування транспортним засобом. При цьому, результати експертизи, на даний момент, не знайшли свого відображення у відповідному документі.
Разом з цим, Прокурором та Слідчим не доведено, що застосування такого виду арешту, як заборона користування майном, призведе до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування чи передачі.
Однак, беручи до уваги факт внесення відомостей про дане кримінальне правопорушення до ЄРДР, проведення експертизи, результати якої, на даний момент, невідомі, з метою збереження доказової інформації, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати арешт щодо вказаного транспортного засобу, проте, в інший спосіб, аніж зазначено в поданому клопотанні.
З огляду на наведене, слідчий суддя вважає що пропорційним та достатнім, в даному випадку, для забезпечення збереження речового доказу буде накладення арешту на транспортний засіб «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 української реєстрації, VIN CODE: НОМЕР_2 шляхом заборони на його відчуження.
Щодо вирішення питання про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 української реєстрації, VIN CODE: НОМЕР_2 , то слідчий суддя зазначає наступне:
Оскільки Правила дорожнього руху встановлюють обов`язок особи, яка керує транспортним засобом, мати в наявності свідоцтво про його реєстрацію, воно підлягає поверненню власнику у зв`язку з вищенаведеними обставинами.
За таких обставин, керуючись ст.ст.132,170,171,172,173 КПК України, Суд-
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, яке вилучене 11 листопада 2018 року під час проведення огляду місця події за адресою: с. Доманове Ратнівського району Волинської області, на пункті пропуску "Доманове", шляхом заборони права на відчуження майна, а саме: автомобіля марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , української реєстрації, VIN CODE: НОМЕР_2 , право власності на який підтверджується свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 22.01.2015 року.
В задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили,але не зупиняє її виконання,крім випадків,встановлених КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1