Справа № 183/2491/18
№ 1-кп/183/373/19
В И Р О К
іменем України

20 березня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 :

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000371 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, інваліда II групи, з середньою освітою, не працюючого, судимого: 12.04.2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 3 роки, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

13.02.2018 року приблизно о 23.40 годині ОСОБА_3 разом зі своїм знайомим, матеріали кримінального провадження відносно якого виділено в окреме провадження, знаходились у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 . В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з автомобіля «Mercedes-Benz» 300D, д/н НОМЕР_1 , який знаходився у дворі біля вищезазначеного будинку, за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження. Після цього ОСОБА_3 запропонував особі, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, здійснити разом таємне викрадення чужого майна, що знаходилось у вищевказаному автомобілі, на що останній дав свою згоду. ОСОБА_3 визначив, що в той час, коли він проникатиме до вказаного автомобілю та викрадатиме з нього майно, особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, повинен стояти неподалік від нього та пильнувати, щоб ніхто із сторонніх осіб не помітив їх злочинних дій та не завадив їм довести свій злочинний умисел щодо таємного викрадення чужого майна до кінця.
Того ж дня, приблизно о 23.50 годині ОСОБА_3 разом із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, впевнившись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшли до вищевказаного автомобіля, після чого ОСОБА_3 , шляхом пошкодження замка водійських дверцят, потрапив до салону автомобіля, звідки таємно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, викрав авто магнітолу марки «JVС» модель NO/KW-AVX706 сіро-чорного кольору вартістю 4275 гривень 92 копійки.

Далі, ОСОБА_3 аналогічним способом пошкодив замок кришки багажнику зазначеного автомобіля та відчинив його, а особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, викрав з багажника автомобіля сабвуфер «Velociti» чорного кольору вартістю 1200 гривень.
Однак, в той момент, коли особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, взяла в руки з багажнику автомобіля зазначений сабвуфер, вона разом із ОСОБА_3 була помічена мешканцями будинку АДРЕСА_3 , які намагалися зупинити останніх та завадити їм втекти з місця скоєння злочину з викраденим майном.
В подальшому ОСОБА_3 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, тримаючи при собі викрадене майно, намагалися втекти з місця вчинення кримінального правопорушення, розуміючи, що їх дії стали очевидними для оточуючих, та бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, направлений на відкрите викрадення чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_5 , тобто виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки останні були затримані мешканцями вищевказаного будинку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд провадження за його відсутності, в якій зазначив, що просить покарати ОСОБА_3 на розсуд суду.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, відшкодувавши завдані збитки потерпілим, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_3 вину визнав повністю, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів не перебуває, збитки потерпілому відшкодував в повному обсязі та останній до нього претензій не має, враховуючи думку потерпілого, який не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, разом з обставиною, яка пом`якшує покарання, дає суду підстави для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
На підставі ст.ст. 217, 334, 335 КПК України суд виділяє матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , якого оголошено у розшук ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.12.2018 року, в окреме провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2018 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази по кримінальному провадженню: сабвуфер чорного кольору (в ящику) розміром 30х70 та автомагнітола марки «JVС» модель NO/KW-AVX706 сіро-чорного кольору, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 вважати повернутими.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи № 649/18 від 24.02.2018 року в сумі 300 гривень.

З кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України виділити в окреме провадження матеріали щодо ОСОБА_6 обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1