ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/415/18

Провадження № 1-кп/486/91/2018

05 грудня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області кримінальне провадження №0000187 від 09.03.2018 року за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснодон Луганської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, такого що не має реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 05.07.2001 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст. 206 КК України (1960р.) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України з іспитовим строком на 2 роки та сплатою штрафу на користь держави в сумі 340 грн;

2) 19.03.2002 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 21.12.2004 року по відбуттю строку покарання;

3) 18.07.2005 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуванням 3 роки;

4) 07.06.2007 року Первомайським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі;

5) 03.04.2008 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі;

6) 14.03.2013 року Вознесенським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

7) 10.07.2013 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ст. 395, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

8) 11.11.2013 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

9) 29.04.2015 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 393, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 14.09.2017 року по відбуттю строку покарання;

10) 08.05.2018 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08.03.2018 року близько 22.10 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по АДРЕСА_2 , який належить ФОП ОСОБА_8 , вирішив вчинити крадіжку грошових коштів. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , повністю усвідомлюючи, що його дії будуть помічені продавцем - ОСОБА_9 , яка в цей час знаходилася за прилавком, діючи повторно та умисно, переслідуючи корисливу мету, підійшов до прилавку з касою, перехилився через його стільницю та відчинив верхню шухляду, з якої відкрито забрав грошові кошти у розмірі 3 700 грн.. Продавець ОСОБА_9 , помітивши незаконні дії ОСОБА_7 , одразу голосно зробила йому зауваження, однак останній, достовірно усвідомлюючи, що його дії помічені та оцінюються як відкрите викрадення чужого майна, ігноруючи це, з метою завершення свого злочинного умислу, не реагуючи на неодноразові зауваження продавця зупинитися, втік з місця події. Викраденими коштами розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ФОП ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 3700 гривень.

Своїми діями вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

В судовому засіданні ОСОБА_7 повністю визнав свою вину та пояснив, що дійсно 08.03.2018 року знаходячись в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , вчинив відкрите викрадення грошових коштів в сумі 3 700 грн., якими розпорядився на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаюється, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та відмовляється від їх дослідження під час судового розгляду.

Потерпіла ФОП ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є приватним підприємцем. Діями ОСОБА_7 їй було спричинено майнову шкоду в сумі 3 700.00 грн.. Просила про задоволення цивільного позову та обрати обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінивши встановлені по справі обставини, перевіривши докази у їх сукупності та визнаючи їх допустимими, суд вважає доведеною вину ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який на «Д» обліку в лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується типово, раніше не одноразово судимий за злочини проти власності.

У розумінні ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшує покарання суд визнає повне визнання вини, щиросердне каяття, сприяння у розслідуванні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, правову позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання пов`язане з позбавлення волі, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, суд приходить до висновку про призначення останньому покарання пов`язаного з позбавленням волі, оскільки ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні злочини, після відбування покарання в місцях позбавлення волі на шлях виправлення не став, продовжив злочинну діяльність та на переконання суду представляє собою небезпеку для суспільства.

На думку суду необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні про відшкодування матеріальних збитків в сумі 3 700.00 грн., на підставі ч.2 ст. 127 КПК України, підлягає задоволенню, оскільки є доведеним в судовому засіданні та підтверджується необхідними доказами (а.с. 29-30).

Витрат пов`язаних з проведенням експертиз не понесено.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 374-376, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання приєднати частково покарання, не відбуте за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 травня 2018 року і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання 04 (чотири) роки 9 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 28 березня 2018 року.

Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_7 , на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 3 700 (три тисячі сімсот) гривень 00 коп..

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1