Справа № 314/5378/18
Провадження № 1-в/314/1575/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2018 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
1) 11.02.1998 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ст.ст. 17, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Звільнений 03.09.1999 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію» від 16.07.1999 року.
2) 01.06.2000 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 17, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 05.04.2001 року умовно-достроково на невідбутий строк, що складає 4 місяці 28 днів.
3) 21.11.2001 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 43 КК України до покарання у вигляді 2 років 8 місяців позбавлення волі. Звільнений 25.02.2004 року по відбуттю строку покарання.
4) 30.11.2005 року Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
5) 08.02.2006 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнений 28.11.2008 року по відбуттю строку покарання.
5) 01.02.2010 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 29.10.2012 року по відбуттю строку покарання.
6) 22.05.2014 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік.
По даній справі засуджений: 26.03.2015 року вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 209, ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, але з конфіскацією коштів та майна одержаних злочинним шляхом, та конфіскацією майна. Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 22.05.2014 року 3 місяці позбавлення волі, та остаточно призначено 5 років 3 місяці позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, але з конфіскацією коштів та майна одержаних злочинним шляхом, та конфіскацією майна.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.07.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк основного покарання за вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 26.03.2015 року у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, зараховано строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання до дня набрання вироком законної сили, а саме з 27.11.2014 року по 28.04.2015 року, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.03.2017 року невідбуту частину покарання у вигляді 2 років 5 місяців 29 днів замінено на обмеження волі, на підставі ст. 72 КК України, зараховано в строк покарання строк тримання під вартою з дня винесення ухвали до дня прибуття у виправний центр із розрахунку 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням обмеження волі,
Початок строку: 27.11.2014 року, кінець строку: 14.09.2019 року,
про умовно-дострокове звільнення,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
представника колонії ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений у судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив його задовольнити та звільнити від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився, так як віну скоєному злочині розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому.
Представник адміністрації установи виконання покарань не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 29.11.2014 року. 10.04.2017 року прибув до виправного центру із Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)», як особа, яка твердо стала на шлях виправлення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 та п. 14 ст. 134 КВК України стягнення, які були накладені на засудженого, зняті та погашені у встановленому законом порядку, а тому вони не повинні враховуватися при розгляді питання про звільнення умовно-достроково від відбування покарання, тобто вважається таким, що не має стягнень, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має вісім заохочень, працевлаштований робітником дільниці № 1 с. Новософіївка, у відношенні з іншими засудженими не конфліктний, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2015 року, з урахуванням ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.07.2016 року та ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.03.2017 року, на невідбутий строк, що складає 9 місяців 2 дні.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

12.12.2018