Номер провадження: 11-кп/813/25/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_6 від 11.03.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах розгляду апеляційних скарг прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 09.06.2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000217 від 24.07.2012 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Одеса, громадянку України, з середньо-спеціальною освітою, не працює, заміжню, раніше не судиму, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою та засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 191 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права займати матеріально-відповідальні посади строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права займати матеріально-відповідальні посади строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 (три) роки.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України покладено на засуджену такі обов`язки: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи.
Задоволено цивільний позов представника потерпілого Повне Товариство «Ломбард з участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Сервіс» і Компанія» ОСОБА_12 та в повному обсязі стягнуто з обвинуваченої 251 451 грн. 21 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з обвинуваченої на його користь матеріальні збитки в сумі 4 337649 грн., та моральні збитки в сумі 500 000 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 залишено без розгляду, роз`яснено йому право звернутися з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Вироком районного суду також вирішено питання про процесуальні витрати по справі,-

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судами обставин.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що 9 серпня 2012 року вона, перебуваючи біля приміщення ломбардного відділення ПТ (вул. Люстдорфська дорога, 121 у м. Одесі), під приводом займу, попросила в ОСОБА_9 у борг 4 337 649 грн., які зобов`язалася повернути до 9 жовтня 2012 року, проте після закінчення вказаного терміну грошей не повернула, таким чином, шляхом шахрайства заволоділа грошима потерпілого.
Крім того, ОСОБА_7 повторно, під приводом займу ювелірних виробів та виплати за них грошей, а також постачання дорогоцінних металів у брухті за вигідною ціною запропонувала ОСОБА_11 передати їй належні останньому ювелірні прикраси та гроші. З 31 березня по 16 листопада 2012 року ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем роботи ОСОБА_7 (у приміщенні вищезазначеного ломбардного відділення), передав останній належні йому 480 000 грн та золоті вироби на загальну суму 240 000 грн., а також золоті вироби, що належать його знайомим, на загальну суму 150 000 грн. Після отримання зазначених виробів та грошей 16 листопада 2012 року ОСОБА_7 з місця роботи та місця проживання зникла, грошей та золотих виробів ОСОБА_11 не повернула, чим заподіяла йому матеріальної шкоди на суму 870 000 грн.
Також ОСОБА_7 із 16 вересня по 17 листопада 2012 року, будучи працівником ломбардного відділення з повною матеріальною відповідальністю, зловживаючи своїм службовим становищем, під час перебування на робочому місці привласнила дорогоцінні метали й вироби на загальну суму 229 839, 21 грн., а також 21 612 грн., чим заподіяла ПТ «Ломбард з участю товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Сервіс і компанія» матеріальну шкоду на загальну суму 251 451, 21 грн.
Не погоджуючись з вироком районного суду прокурор Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких просять вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191 КК України, та призначити їй покарання у виді реального позбавлення волі, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість.

Вироком Апеляційного суду Одеської області від 26.01.2018 року апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 задоволено частково. Вирок районного суду скасовано в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191 КК України і її піддано покаранню: - за ч. 4 ст. 190 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі; - за ч. 4 ст. 191 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, строком на 3 (три) роки.

Не погоджуючись з вироком апеляційного суду прокурором та захисником засудженої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано касаційні скарги.

Постановою Верховного Суду від 27.11.2018 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишено без задоволення, а касаційну скаргу прокурора задоволено частково, вирок Апеляційного суду Одеської області від 26.01.2018 року щодо ОСОБА_7 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, а саме до 25 січня 2019 року включно.

Застосовуючи до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, Верховним Судом враховані конкретні обставини справи, тяжкість пред`явленого їй обвинувачення, попередня поведінка обвинуваченої, оскільки вона вже неодноразово ухилялась від суду, а також те, що вирок апеляційного суду скасовано з підстав неправильного призначення покарання за апеляційною скаргою прокурора.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.01.2019 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 продовжено до 15.03.2019 року.

Вимоги клопотання та узагальнені доводи особи, яка його подала.
Прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 в судовому засіданні Одеського апеляційного суду заявив клопотання про продовження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку тримання під вартою на 60 діб з моменту розгляду зазначеного клопотання.

Доводи прокурора обґрунтовані тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжких злочинів, неодноразово ухилялась від суду на стадії судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій.

Позиції учасників судового провадження.
Вислухавши доповідача; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи клопотання; потерпілого ОСОБА_9 , який також підтримав доводи клопотання прокурора; обвинувачену та її захисника, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора; дослідивши доводи клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Строк дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту в разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Апеляційний суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Едуард Шабалін проти Росії» від 16.10.2014 року), постанови Верховного Суду від 27.11.2018 року, беручи до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких кримінальних правопорушень, в апеляційних скаргах прокурора та потерпілих порушується питання про погіршення її становища та призначення їй більш суворого покарання, наявність у кримінальному провадженні ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, можливість обвинуваченої ОСОБА_7 переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, та неодноразове навмисне ухиляння обвинуваченої від суду на стадії судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій, апеляційний суд вважає, що запобігти зазначеному ризику шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів неможливо, а тому приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких перешкод для продовження строку тримання обвинуваченої під вартою колегією суддів не встановлено, жодних доводів з цього приводу учасниками провадження не надано.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 10.05.2019 року.

Керуючись ст. ст. 199, 376, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Одеському слідчому ізоляторі УДПС України в Одеській області на 60 діб, тобто до 10.05.2019 року.

Відкласти розгляд апеляційних скарг прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 09.06.2016 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 191 КК України.

Ухвала не оскаржується.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4