Справа № 521/83/17
Номер провадження:1-кп/521/691/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року колегія суддів Малиновського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005068 від 17.11.2016 р. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, маючої середню освіту, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, без місця реєстрації та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинувачуваної у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , росіянина, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, без постійного місця проживання, раніше не судимого,
обвинувачуваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,

питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

перекладача - ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 ,
обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні суду на розгляді колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуваних у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

25 січня 2019 року обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було продовжено строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

На теперішній час судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не було завершено.

Судом відповідно до вимог ст.331 КПК України на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки строк перебування їх під вартою закінчується.

Прокурор у судовому засіданні вважав необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, враховані при обрані їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 та захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та просили змінити обвинуваченим запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, обґрунтовуючи відсутністю ризиків, на які вказував прокурор.
Вислухавши думку учасників судового провадження, розглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, колегія судів приймає до уваги те що вона обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, який є особливо тяжким злочином, разом з цим суд враховує підвищений ступінь суспільної небезпеки злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , оскільки він поєднаний зі насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Також, судом встановлено, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченій у разі визнання її винною, може спонукати її до переховування від суду, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення, у скоєнні якого остання обвинувачується, оскільки міцні соціальні зв`язки відсутні.

Крім того, як вбачається з наявних в розпорядженні суду документів, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні умисного злочину проти власності, з корисливих мотивів, та враховуючи, що вона не працевлаштована, що свідчить про відсутність законних джерел доходів для існування, суд приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави вважати що обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Стороною захисту не доведено, що встановлені судом ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на цей час припинили існування або зменшились.
Також судом взяті до уваги відомості про вік і сімейний стан обвинуваченої, які не перешкоджають перебуванню в слідчому ізоляторі, відсутність членів сім`ї чи утриманців, які потребують догляду за ними виключно обвинуваченою.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, колегія судів приймає до уваги те що він обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, який є особливо тяжким злочином, разом з цим суд враховує підвищений ступінь суспільної небезпеки злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , оскільки він поєднаний зі насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Також, судом встановлено, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним, може спонукати його до переховування від суду, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення, у скоєнні якого останній обвинувачується, оскільки міцні соціальні зв`язки відсутні.

Крім того, як вбачається з наявних в розпорядженні суду документів, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєні умисного злочину проти власності, з корисливих мотивів, та враховуючи, що він не працевлаштований, що свідчить про відсутність законних джерел доходів для існування, суд приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави вважати що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Стороною захисту не доведено, що встановлені судом ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на цей час припинили існування або зменшились.
Також судом взяті до уваги відомості про вік і сімейний стан обвинуваченого, які не перешкоджають перебуванню в слідчому ізоляторі, відсутність членів сім`ї чи утриманців, які потребують догляду за ними виключно обвинуваченим.
Зазначені в ухвалі обставини свідчать про недостатність будь-яких інших запобіжних засобів для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та виправдовують продовження дії застосованого запобіжного заходу щодо них.
Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть не виконувати покладені на них процесуальні обов`язки, є реальними, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який.

Метою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим є забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим на підставі ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів приходить до висновку, що тривале тримання під вартою зазначених обвинувачених може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v. Switzerland judgement» of 26 January 1993, Series A no.254-A, p.15, §30).

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, не встановлено.

Враховуючи передбачені ст.177 КПК України вимоги процесуального законодавства, які визначають мету і підстави застосування запобіжних заходів, суд приходить до висновку про те, що строк дії обраного обвинуваченим під час досудового розслідування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає продовженню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 371, 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Продовжити строк дії обраного обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11 травня 2019 року, включно.

Продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11 травня 2019 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3