Рівненський апеляційний суд
_________________________________________________копія:______
У Х В А Л А
Іменем України

22 листопада 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001119 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та, на підставі ст.75 КК України, був звільнений від його відбування з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2018 року;

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2018 року відносно нього змінити у частині призначеного йому покарання та призначити більш м`яке покарання, з урахуванням пом`якшуючої обставини, а саме добровільного відшкодування завданих збитків, яку не було враховано судом першої інстанції.

Крім того, від обвинуваченого ОСОБА_4 на адресу апеляційного суду надійшла заява, з якої убачається, що він просить застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році».

Згідно оскаржуваного вироку суду першої інстанції, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Рівненського міського суду від 23 листопада 2016 року та призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць. Також, вирішено стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави 2574 (дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн. витрат за проведення експертиз. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання встановлено рахувати з 21 лютого 2018 року. Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 , висловивши прохання про зміну вироку, обгрунтовує таку вимогу тим, що потерпіла ОСОБА_8 не має до нього жодних претензій на даний час, оскільки він відшкодував усі, завдані злочином збитки. Додає, що судом першої інстанції така пом`якшуюча йому покарання обставина врахована не була, а тому посилаючись на суворість, призначеного судом першої інстанції йому покарання, просить його пом`якшити.

За вироком суду, ОСОБА_4 21 лютого 2018 року, приблизно о 23-й год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, проник через паркан на огороджену приватну територію будинку за адресою: АДРЕСА_2 по місцю проживання ОСОБА_8 , звідки із незачиненого гаражного приміщення таємно викрав комплект чохлів до вантажного автомобіля, вартістю 2538 (дві тисячі п`ятсот тридцять вісім) грн.. 72 (сімдесят дві) коп. В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним злочинним умислом, ОСОБА_4 , перебуваючи за вказаною адресою, проник через незачинені двері до приміщення житлового будинку, звідки таємно викрав з гаманця грошові кошти в сумі 500 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди в загальному розмірі на суму 3038 (три тисячі тридцять вісім) грн. 72 (сімдесят дві) коп..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 , які повністю підтримали подану апеляційну скаргу обвинуваченим та просили її задовольнити, думку потерпілої ОСОБА_8 , яка не заперечила проти задоволення апеляційної скарги, пояснення прокурора про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення вироку суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до висновку залишити без змін оскаржуваний обвинуваченим вирок суду, з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Із матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного обвинуваченим вироку суду вбачається, що у ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаного із проникненням у житло та інше приміщення за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у повному обсязі знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду, та дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України судом кваліфіковані вірно.

При цьому, доведеність вини та правильність кваліфікації дій в апеляційній скарзі самим обвинуваченим не заперечуються, а тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції керувався вимогами ст.65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, із вироку вбачається, що у якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд врахував щире каяття ОСОБА_4 та активне його сприяння у розкритті інкримінованих злочинів.

Також, суд першої інстанції, при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, врахував і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та його особу, який раніше судимий, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо.

Санкція ч.3 ст.185 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Усі, вищенаведені обставини надали суду змогу дійти висновку про призначення обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, що є мінімальним покаранням для даного виду покарання у рамках санкції цієї частини статті закону України про кримінальну відповідальність. Судом також врахована відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_4 майнового та морального характеру зі сторони потерпілої.

Одночасно, у матеріалах справи відсутні будь-які інші обставини, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину та надавали би, можливість застосувати до нього дію ст.69 КК України із призначенням покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.185 КК, з випробуванням, як про це у судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 ..

Не навів таких і у поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 ..

За таких обставин, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст..ст. 50, 65 КК України, призначив ОСОБА_4 необхідне й достатнє покарання для його перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується поданої ОСОБА_4 заяви про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році», то колегія суддів уважає його таким, що до задоволення не підлягає, оскільки не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та законі.

Як закріплено у п.в) ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також, у тому числі, й до осіб , які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Матеріали кримінального провадження підтверджують, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року, ОСОБА_4 був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та, на підставі ст.75 КК України був звільнений від його відбування з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки, а злочин по даному кримінальному провадженню, який відносить до тяжких злочинів, вчинив 21 лютого 2018 року, тобто у період іспитового строку.

А тому, оскаржуваний вирок суду першої інстанції, колегія суддів, у відповідності до вимог ст.370 КПК України, вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його скасування чи зміни не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2018 року відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 та його заяву про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 у той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1