У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0011037 від 02 грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
слідчий Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено 20 грудня 2018 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.
Клопотання мотивовано тим, що 01 грудня 2018 року, приблизно о 19 год 30 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виявив, що в квартиру проникли невідомі та викрали: ноутбук «Асус», фен для волосся «Сатурн», вирівнювач для волосся «Сатурн», ювелірні вироби, масажер чорного кольору та інше належне йому майно.
04 грудня 2018 року до СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшли матеріали відпрацювання, зокрема рапорт Начальника сектору ВКП Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві з додатками, у яких йшлося про те, що 04 грудня 2018 року, близько 14 год 30 хв на території Оболонського району м. Києва співробітниками Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, на місці скоєння злочину, одразу після його вчинення затримано двох громадян: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які вчинили крадіжку, пов`язану з проникненням до житла.
06 грудня 2018 року рішенням слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0009776 від 04 грудня 2018 року обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
06 грудня 2018 року рішенням слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0009776 від 04 грудня 2018 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
За наявною оперативною інформацією відомо, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також можуть бути причетні до скоєння злочинів у Дніпровському районі м. Києва, а саме до вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вчиненого 01 грудня 2018 року, за адресою: АДРЕСА_3 .
Під час спілкування оперуповноваженими з ОСОБА_7 стало відомо, що останній зізнався у скоєному та зазначив, що речові докази викрадені ним з квартири АДРЕСА_2 , зокрема викрадений масажер зберігаються за адресою його проживання: АДРЕСА_4 .
Під час досудового розслідування, а саме під час проведення обшуку 04 грудня 2018 року за адресою: АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_7 виявлено та вилучено: сертифікацію до Договору № 02418555, № 02418556 від 21 вересня 2018 року, сертифікацію до Договору № 005181850 від 24 листопада 2018 року, сертифікацію до Договору № 02418801, № 02418795, № 02418794, № 02418796 від 15 листопада 2018 року, сертифікацію до Договору № 02418911, № 02418910, № 02418912 від 03 грудня 2018 року кредитодавець: ПТ «Ломбард ТОВ «Гарант капітал» і компанія», ЛОМБАРДНЕ ВІДДІЛЕННЯ №24, місцезнаходження: вул. Братиславська, 34. Кредитодавець в особі ОСОБА_8 підпис, Позичальник ОСОБА_7
10 грудня 2018 року від директора Повного товариства «Ломбард ТОВ «Гарант капітал» і компанія» ОСОБА_9 надійшла довідка-відповідь № 10/12-1, у якій зазначається, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до компанії ПТ «Ломбард ТОВ «Гарант Капітал» і компанія» не зверталися, проте зазначене не відповідає дійсності.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року (справа №755/18638/18 1-кс/755/7230/18) надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 34.
20 грудня 2018 року в проміжок часу з 10 год 55 хв по 14 год 00 хв проведено обшук за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 34, під час якого виявлено та у подальшому вилучено різну техніку на яку відсутні документи, що посвідчують право власності, проте зберігались у зазначеному відділені ПТ «Ломбард ТОВ «Гарант капітал» і компанія».
Постановою слідчого від 20 грудня 2018 року вилучені об`єкти під час обшуку 20 грудня 2018 року за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 34 у ПТ «Ломбард ТОВ «Гарант капітал» і компанія» визнано речовими доказами.
За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження №0011037 від 02 грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування клопотання, слідчий посилається на те, що майно вилучене під час обшуку 20 грудня 2018 року за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 34 у ПТ «Ломбард ТОВ «Гарант капітал» і компанія» було використане як засоби чи знаряддя вчинення злочинів, може бути предметами вчинених злочинів, а також з метою збереження речових доказів, забезпечення всебічної перевірки вилученого майна по інформаційно-пошукових системах на причетність до інших злочинів та встановлення власників.
Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі та просив його задовольнити.

Слідчий суддя, вислухавши доводи слідчого, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до протоколу обшуку 20 грудня 2018 року проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 34 у ПТ «Ломбард ТОВ «Гарант капітал» і компанія», під час якого було вилучено різну техніку на яку відсутні документи, що посвідчують право власності.
Згідно із ч. 1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Як вбачається з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року надано дозвіл на проведення обшуку в нежитловому приміщенні, яке перебуває у користуванні Повного товариства «Ломбард ТОВ «Гарант капітал» і компанія»: м. Київ, вул. Братиславська, 34 (відокремлений підрозділ №24), з метою відшукання і вилучення речових доказів, а саме: об`єктів, які можна ідентифікувати за серійним номером або іншими індивідуальними ознаками, а також інші речі, що містять в собі відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до частини першої ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч. 2 цієї статті КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у наведених випадках, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно за сукупності даних розслідуваного злочину, відповідає вимогам ст. 98 цього Кодексу.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.
У постанові слідчого від 20 грудня 2018 року йдеться про те, що вилучене під час обшуку майно, яке зазначено в прохальній частині клопотання, має значення речових доказів.
Частина 3 ст. 110 КПК України вимагає від слідчого наведення у постанові не законодавчо визначених у ст. 98 КПК ознак віднесення майна до речових доказів, а конкретних ознак їх злочинного походження, встановленого розслідуванням злочину за ч. 3 ст. 185 КК України та їх переліку, що відповідає вимогам ст. 98 КПК.
Проте слідчим ОСОБА_3 як у постанові про визнання речовими доказами та передачу їх на відповідальне зберігання від 20 грудня 2018 року, так і в клопотанні про арешт майна не наведено сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вилучене майно має ознаки, наведені у ст. 98 КПК України і є доказом саме у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011037 від 02 грудня 2018 року, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Враховуючи те, що слідчим не обґрунтовано те, що вилучене під час обшуку 20 грудня 2018 року майно має ознаки, передбачені ст. 98 КПК України для кримінального провадження №0011037 від 02 грудня 2018 року, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а також можливість використання зазначеного майна як доказу у даному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя вважає, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 131-132, 170-173, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
у клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1