Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

19 лютого 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представників потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження №0000244, внесене до ЄРДР 04 листопада 2017 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2018 року

стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Користь Корецького району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, не судимого,
обвинуваченого за ч.3 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України та призначено покарання:
- за ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки;
- за ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_6 залишено тримання під вартою. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання 04 листопада 2017 року.
Цивільний позов ОСОБА_10 і ОСОБА_9 до ОСОБА_6 та ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди завданої злочином, внаслідок якого наступила смерть потерпілого задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 в якості відшкодування завданої моральної шкоди 125000 (сто двадцять п`ять тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в якості відшкодування завданої моральної шкоди 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 та ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди завданої злочином, внаслідок якого наступила смерть потерпілого задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_8 в якості відшкодування витрат на поховання 12830 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять) грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в якості відшкодування завданої моральної шкоди 125000 (сто двадцять п`ять тисяч) грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Скасовано арешт на автомобіль «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Вирішено питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експертів для проведення:
- судової імунологічної експертизи №2.2-280/17 від 05.12.2017 року в сумі 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 60 копійок;
- судової імунологічної експертизи №2.2-279/17 від 17.11.2017 року в сумі 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 60 копійок;
- судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-910/17 від 28.11.2017 року в сумі 2474 (дві тисячі чотириста сімдесят чотири) гривні;
- судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-911/17 від 29.11.2017 року в сумі 2474 (дві тисячі чотириста сімдесят чотири) гривні;
- судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-994/17 від 10.01.2018 року в сумі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень;
- судової трасологічної експертизи №1.5-764/17 від 22.01.2018 року в сумі 12584 (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні;
- судової експертизи лакофарбових матеріалів і покрить №2.1-1193/17 від 08.12.2017 року в сумі 1484 (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) гривні 40 копійки;
- судової одорологічної експертизи №326 від 15.12.2017 року в сумі 4759 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 04 копійки, а всього, на загальну суму 28042 (двадцять вісім тисяч сорок дві) гривні 64 копійки.
За вироком суду ОСОБА_6 , 04 листопада 2017 року, приблизно о 18 год. 29 хв., керуючи автомобілем ВМW Х5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в межах с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області, зі сторони м. Київ в напрямку м. Рівне, на 318 км + 600 м автодороги Київ-Чоп, в порушення підпункту ґ) пункту 8.7.3, пункту 8.10 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), проігнорував спочатку жовтий сигнал світлофора для руху транспортних засобів, який забороняв йому рух та попереджав про наступну зміну сигналів, а далі - червоний сигнал світлофора, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), продовжив рух та допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які перетинали проїзну частину по регульованому пішохідному переході на дозволений для них сигнал світлофора та справа наліво відносно напрямку руху даного транспортного засобу.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходам ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинено тілесні ушкодження, від яких вони померли на місці події.
В прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали, стало порушення ОСОБА_6 вимог підпункту ґ) пункту 8.7.3, пункту 8.10 Правил дорожнього руху, згідно яких сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; у разі подання світлофором (крім реверсивного), що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Крім того, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що в результаті наїзду автомобілем «ВМW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішоходів ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , останні залишилися лежати на проїзній частині автодороги Київ-Чоп, що в межах c. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області та позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, маючи правовий обов`язок і реальну можливість надати первинну медичну допомогу, не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі: на місці дорожньо-транспортної події не залишився, не переконався чи потребують потерпілі медичної допомоги, не викликав працівників медичної допомоги, не відвіз потерпілих до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив у небезпеці та з місця події зник.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що вважає оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання у виді 8 років позбавлення волі таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Вказує, що встановлені судом першої інстанції обставини, які пом`якшують покарання, характеризують особу обвинуваченого та інші обставини, які впливають на призначення покарання не в повній мірі враховані судом.

Зазначає, що має незадовільний стан здоров`я та потребує лікування, внаслідок отриманої черепно-мозкової травми та в період перебування в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» майже 9 місяців знаходиться на лікуванні в медичній частині ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» та потребує хірургічного втручання в умовах стаціонарного лікування.

Вказує, що добровільно частково в період досудового та судового слідства відшкодував потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 250000,00 грн., крім того, після проведення судових дебатів та останнього слова обвинуваченого, добровільно відшкодував ще 10000, 00 потерпілим, всього на загальну суму 260000, 00 грн.

Зазначає, що призначене покарання є явно несправедливим внаслідок своєї суворості.

Просить скасувати часткового вирок суду першої інстанції. Постановити вирок стосовно нього за ч.3 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України та призначити покарання на підставі ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В решті вирок суду залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 представник потерпілих ОСОБА_15 і ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12 зазначає, що ухвалений Рівненським районним судом Рівненської області від 19 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_6 відповідає як букві закону, так і практиці його застосування.

Вказує, що призначаючи остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі для ОСОБА_6 суд врахував всі пом`якшуючі обставини, в тому числі стан здоров`я обвинуваченого, зменшивши максимально можливе передбачене Законом покарання до 8 років.

Пом`якшення призначеного судом покарання через стан здоров`я обвинуваченого, на що звертає увагу сторона захисту, не може вплинути на покращення стану здоров`я обвинуваченого. Можливість відбування за станом здоров`я засудженими призначеного судом покарання у виправних установах регулюється іншими законами і не є предметом розгляду апеляційної скарги. В матеріалах провадження відсутні належні медичні документи з цього приводу.

Вважає, що призначене судом покарання є справедливим, оскільки вчинені злочини спричинили тяжкі наслідки загибель двох людей. Призначення більш м`якого покарання не може за таких обставин забезпечити принцип справедливості, не сприяло б виправленню обвинуваченого і негативно вплинуло б на профілактику аналогічних злочинів (з тяжкими наслідками в стані алкогольного сп`яніння), які останнім часом мають тенденцію до зростання.

Просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, потерпілих та їх представників, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_16 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, ч.1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги осіб, які перебували в небезпечному для життя стані і позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їм допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілих в небезпечний для життя стан, в апеляційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховано, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином і злочином невеликої тяжкості, особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом третьої групи, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, та прийшов до обгрунтованого висновку про необхідність і достатність для його виправлення і попередження вчиненню нових злочинів буде призначення покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах строку передбаченого санкціями інкримінованих обвинуваченому злочинів.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції належним чином враховано встановлені законом критерії стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, виходячи із встановленої ст. 50 КК України мети покарання ? кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо несправедливості призначеного судом покарання внаслідок своєї суворості, покликаючись на позитивну характеристику та обставини, які пом`якшують покарання, що були враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку, зокрема і додаткове відшкодування потерпілим ще 10000,00 грн. заподіяної шкоди, колегія суддів не вважає підставою для пом`якшення призначеного покарання та недостатніми для висновку про те, що призначене ОСОБА_6 покарання є явно несправедливим через його суворість.
Апеляційний суд звертає увагу, що ступінь тяжкості вчинених злочинів визначається не тільки положеннями ст. 12 КК України, виходячи з формального критерію ? виду і розміру покарання, а і фактичними обставинами, при яких було вчинено злочин. Суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, який відносяться до злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, полягає в тому, що вчинюється джерелом підвищеної небезпеки, а саме транспортним засобом і заподіює загибель людей, в даному випадку загибель двох осіб, що стосуються охоронюваної державою найважливішої соціальної цінності життя і здоров`я людини. Суспільна небезпека злочину за ст. 135 КК України полягає у поширенні аморальної поведінки, змістом якої є неповага до права людини на життя і безпеку, нехтування моральними і правовими нормами, що зобов`язують надавати допомогу людям, які перебувають у небезпечному для життя стані. Наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до загальних засад призначення покарання вказує на необхідність призначення більш суворого покарання.

За наведеного, на думку колегії суддів, саме таке покарання, призначене судом першої інстанції на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів з застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначених за окремі злочини, у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Вирок суду першої інстанції є законнним та обгрунтованим, а тому підстав для його зміни не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, ? в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3