КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/362/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.12.2018 року задоволено частково клопотання слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_9 , погоджене прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, що було вилучене 16.11.2018 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактично проживає ОСОБА_6 , а саме: 56 купюр номіналом по 500 грн. (загальна сума - 28 000 грн.); факсиміле - 1 шт.; мобільний телефон «Iphone» модель - A 1457; жорсткий диск «SP Armor»; ноутбук «Lenovo ideapad 320-170kb» з блоком живлення.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_7 подала в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.12.2018 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник зазначає, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.12.2018 року є такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

На думку представника, ні слідчим, ні прокурором не було обґрунтовано віднесення майна, на яке накладено арешт до речових доказів, а також не долучено до клопотання підтверджуючих документів, що вказане майно являється знаряддям вчинення будь якого кримінального правопорушення або зберігає на собі його сліди.

Представник також зазначає, що слідчим не було додано до клопотання про накладення арешту на майно постанову про визнання такого майна речовим доказом, а відсутність даного процесуального документу нівелює мету накладення арешту, передбачену п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України. Крім того, у рамках кримінального провадження № 0002731 не вбачається обґрунтованої підозри ОСОБА_6 .

В судове засідання у справі представник власника майна не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, за вказаним в апеляційній скарзі номером телефону на неодноразові телефонні дзвінки Київського апеляційного суду не відповідав. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю представника, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, ГСУ СБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002731 від 05.11.2018 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.
16.11.2018 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, того ж дня його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.
16.11.2018 року в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 56 купюр номіналом по 500 грн. (загальна сума - 28 000 грн.); факсиміле - 1 шт.; мобільний телефон «Iphone» модель - A 1457; жорсткий диск «SP Armor»; ноутбук «Lenovo ideapad 320-170kb» з боком живлення; 3 будівельні паспорти; документи щодо перевірок ДАБІ України, на 42 арк.
17.11.2018 року грошові кошти, документи, носії інформації та телефони, вилучені за вищевказаною адресою, визнані речовими доказами.
19.11.2018 року слідчий в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучене 16.11.2018 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактично проживає ОСОБА_6 , а саме: 56 купюр номіналом по 500 грн. (загальна сума - 28 000 грн.); факсиміле - 1 шт.; мобільний телефон «Iphone» модель - A 1457; жорсткий диск «SP Armor»; ноутбук «Lenovo ideapad 320-170kb» з блоком живлення, 3 будівельні паспорти; документи щодо перевірок ДАБІ України, на 42 арк., мотивучи його тим, що вказані кошти, предмети та документи є об`єктом протиправних дій та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а також були використані як докази факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження і мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також те, що вказані об`єкти здобуті злочинним шляхом.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.12.2018 року було частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, що було вилучене 16.11.2018 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактично проживає ОСОБА_6 , а саме: 56 купюр номіналом по 500 грн. (загальна сума - 28 000 грн.); факсиміле - 1 шт.; мобільний телефон «Iphone» модель - A 1457; жорсткий диск «SP Armor»; ноутбук «Lenovo ideapad 320-170kb» з блоком живлення.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, оскільки останнє в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

З урахуванням цього слідчий суддя, встановив належну правову підставу, передбачену ч. 1 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як встановила колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Аналізуючи наведені вимоги закону, колегія суддів переконана, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.
Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, відповідно до матеріалів провадження, слідчий, звернувшись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, всупереч доводам представника, долучив до матеріалів провадження постанову від 17.11.2018 року, згідно якої майно, на яке він просить накласти арешт, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначено підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України.
Доводи представника, що у рамках кримінального провадження № 0002731 не вбачається обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України спростовуються матеріалами доданими до клопотання, а саме арк. 24-28.

Враховуючи також і те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, колегія суддів приходить до висновку, що незастосування арешту може призвести до подальшого незаконного його відчуження та у подальшому унеможливить виконання рішення суду в частині забезпечення виконання рішення суду щодо конфіскації майна.

Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання органу досудового розслідування, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді немає.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника задоволенню не підлягає

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року, якою задоволено частково клопотання слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_9 , погоджене прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, що було вилучене 16.11.2018 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактично проживає ОСОБА_6 , а саме: 56 купюр номіналом по 500 грн. (загальна сума - 28 000 грн.); факсиміле - 1 шт.; мобільний телефон «Iphone» модель - A 1457; жорсткий диск «SP Armor»; ноутбук «Lenovo ideapad 320-170kb» з блоком живлення, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4