солом`янський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В:

Представник власника майна ОСОБА_5 в кримінальному провадженні адвокат ОСОБА_3 подала заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 під час розгляду ним скарги в порядку ст.303 КПК України, в якій оскаржувала бездіяльність детектива, яка полягає, на її думку, у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обгрунтування своїх вимог пояснила наступне.

Так, Національним антикорупційним бюро (далі - НАБУ) здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні певного кримінального правопорушення. Під час досудового розслідування даного провадження сторона обвинувачення декілька разів вже зверталася до Солом`янського районного суду м. Києва із різними клопотаннями, зокрема, про обшук приміщення, в тому числі приміщення, де проживає ОСОБА_5 , про арешт майна та про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу. Заявник стверджує, що всі ці клопотання були розглянуті слідчим суддею ОСОБА_4 . При цьому, заявник не погоджується із мотивами прийнятих слідчим суддею рішень. Зазначає, що наприклад ухвалу про арешт майна на теперішній час сторона захисту оскаржує в апеляційному порядку. Те, що слідчий суддя ОСОБА_4 обізнаний із обставинами досудового розслідування даного кримінального провадження, на думку заявника, викликає у останнього сумніви в неупередженості слідчого судді. Наполягає на тому, що прокурори, на думку заявника, взагалі вийшли за межі ухвали про обшук приміщення, де проживає ОСОБА_5 , на що не відреагував слідчий суддя під час розгляду клопотання про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно.

Про дату, час та місце розгляду заяви було повідомлено прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні. Проте останній в судове засідання не з`явився. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Слідчий суддя не скористався своїм правом надати пояснення по суті заявленому йому відводу, в судове засідання не з`явився, що також не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Заслухаши заявника та дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, НАБУ здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003042 від 05.12.2018 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Дійсно, ухвали про обшук приміщення, про арешт майна та про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави було поставлено слідчим суддею ОСОБА_4 .

Не викликає сумніву і те, що у зв`язку із розглядом відповідних клопотань, слідчий суддя не просто може, а повинен бути обізнаним із певними обставинами, встановленими органом досудового розслідування , по конкретному кримінальному провадженню. В свою чергу, така обізнаність не тягне собою подальшу упередженість, а є підставою для наведення відповідних мотивів прийнятих рішень.

Щодо оскарження рішень слідчого судді, то це є правом сторони захисту, равно як і сторони обвинувачення.

Статтями 75, 76 КПК України передбачені умови, за наявності яких, зокрема, слідчий суддя підлягає безумовному відводу, зокрема, слідчий суддя підлягає безумовному відводу за наявності підстав, які викликають сумнів в його упередженості.

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як указав Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43)

Зважаючи на вищезазначені положення закону та наведені судом обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1