Справа № 401/691/19
Провадження № 1-кс/401/140/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2019 року місто Світловодськ
Слідчий суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Світловодського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області клопотання слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дмитро-Білівка, Казанковського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-17 квітня 2015 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, вирок вступив в законну силу 19 травня 2015 року;

-27 серпня 2015 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 4 місяця позбавлення волі, вирок вступив в законну силу 29 вересня 2015 року;

-26 листопада 2015 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі, вирок вступив в законну силу 11 лютого 2016 року; Звільнений з місць позбавлення волі 01 жовтня 2018 року по відбуттю строку покарання,

за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, внесених 18 лютого 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
25 лютого 2019 року слідчий СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, вчиненого повторно.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову, повторно вчинив умисні корисливі злочини проти власності за наступних обставин.

Так, 18 лютого 2019 року у темну пору доби, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи на вулиці Магдебурзького права міста Світловодськ Кіровоградської області, побачив автомобіль «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , коричневого кольору, котрий належав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та знаходився у дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 .

В цей час у ОСОБА_6 з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення виник злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення майна, що знаходилося у вказаному автомобілі.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_6 , оглянувши автомобіль, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що його злочині дії нікому не помітні, підійшов до правої сторони автомобіля і шляхом відтиску за допомогою власної мускульної сили скла передніх правих дверей автомобіля опустив скло та, відчинивши двері, незаконно проник до салону автомобіля «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , у якому зберігалися особисті речі ОСОБА_7 , який є сховищем.

Перебуваючи незаконно у салоні зазначеного автомобіля ОСОБА_6 повторно таємно заволодів акумулятором, марки «MercuryClassic» об`ємом 60А, на 480 ампер., вартістю 1000 гривень, який знаходився у салоні автомобіля між переднім та задніми правими сидіннями. Після чого, утримуючи викрадений акумулятор при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядився ним на свій власний розсуд, чим спричинив громадянці ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

18 лютого 2019 року у темну пору доби, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 перебуваючи на вулиці Незалежності міста Світловодськ Кіровоградської області, побачив автомобіль «УАЗ 3303», державний номерний знак НОМЕР_2 , зеленого кольору, котрий належав ОСОБА_9 та знаходився у дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 .

В цей час у ОСОБА_6 з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення виник злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення майна, що знаходилося у вказаному автомобілі.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 , оглянувши ззовні автомобіль, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що його злочині дії нікому не помітні, підійшов до правої сторони автомобіля і шляхом відтиску за допомогою власної мускульної сили скла правих дверей автомобіля опустив скло, відчинивши двері та незаконно проник до салону автомобіля «УАЗ 3303», державний номерний знак НОМЕР_2 , у якому зберігалися особисті речі ОСОБА_9 , який є сховищем.

Перебуваючи незаконно в салоні зазначеного автомобіля ОСОБА_6 повторно таємно заволодів:

- акумулятором марки «StarlineHighPower», об`ємом 60 Ah, 540 En L, чорного кольору, вартістю 1200 гривень, який знаходився за сидінням автомобіля;

- компресором марки «Тайфун» КА-T12021, на 12 амп., з ліхтарем, вартістю 450 гривень, котрий знаходився на сидінні в кабіні автомобіля.

У подальшому ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядився ним на свій власний розсуд, чим спричинив громадянину ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1650 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Крім того, 18 лютого 2019 року у темну пору доби, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 перебуваючи на вулиці Павлівська міста Світловодськ Кіровоградської області, побачив автомобіль «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_3 , червоного кольору, який належав ОСОБА_10 та знаходився у дворі будинку АДРЕСА_4 .

В цей час у ОСОБА_6 корисливих мотивів з метою незаконного збагачення виник злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення майна, що знаходилося у вказаному автомобілі.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 оглянувши автомобіль, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що його злочині дії нікому не помітні, підійшов до правої сторони автомобіля і шляхом відтиску за допомогою власної мускульної сили, скла передніх правих дверей автомобіля опустив скло, відчинивши двері та незаконно проник до салону автомобіля, який є сховищем.

Перебуваючи незаконно в салоні зазначеного автомобіля ОСОБА_6 повторно таємно заволодів:

- компресором марки Vitol Штурмовик АС-50, на 14 амп., вартістю 400 гривень, котрий знаходився на сидінні в кабіні автомобіля;

- набором інструментів до автомобіля Werker , на 108 одиниць, вартістю 1300 гривень;

- грошовими коштами у сумі 100 доларів США, однією купюрою, що відповідно до курсу Національного банку України на 18 лютого 2019 року становить - 2724 грн.

У подальшому ОСОБА_6 утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядився ним на свій власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4424 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

19 лютого 2019 року у темну пору доби, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 перебував на вулиці Закамінська, м. Світловодськ, Кіровоградської області, біля багатоповерхового будинку № 3, де його увагу привернуло прибудоване до першого поверху зазначеного будинку підсобне приміщення, що належить ОСОБА_11 .

У цей час у ОСОБА_6 з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення виник злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення майна, що знаходилося у вказаному підсобному приміщенні.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 у ранковий час 19 лютого 2019 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, прибув до підсобного приміщення, розташованого на першому поверсі багатоповерхового будинку АДРЕСА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що його злочині дії нікому не помітні, шляхом відтиску рами металопластикового вікна незаконно проник до вищевказаного підсобного приміщення, з якого таємно повторно викрав садовий бензиновий оприскувач, марки «Дніпро-М», об`ємом баку 25 літрів вартістю 2600 гривень.

У подальшому ОСОБА_6 утримуючи викрадений оприскувач при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядився ним на свій власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2600 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Слідчий зазначає про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обґрунтовує це тим, що ОСОБА_6 продовжує повторно вчиняти умисні корисливі злочини проти власності, що однозначно свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та відсутність зроблених для себе належних висновків.
ОСОБА_6 вчинив умисні тяжкі злочини, не працевлаштований, не проживає за місцем реєстрації, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків на території за місцем проведення досудового розслідування та вказує на обґрунтованість підозри щодо можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з наведених в ньому підстав.
Прокурор клопотання підтримав, стверджує, що зазначені у клопотанні ризики є реальними і більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, вважає, що достатнім запобіжним заходом може бути захід, не пов`язаний з обмеженням свободи. Звертає увагу, що наявність заявлених слідчим ризиків не доведено, кваліфікація діянь не є вірною.
Підозрюваний ОСОБА_6 під час розгляду клопотання свою вину у вчиненні злочинів, про які йому оголошено підозру визнав та повідомив суду, що дійсно їх вчинив, за виключенням крадіжки 100 доларів США. Вважає, що йому може бути обраний менш суворим й запобіжний захід та обіцяє з`являтися на всі виклики слідчого чи суду.
Вивчивши клопотання, дослідивши докази, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню, за наступних обставин.
Ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000217, копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18 лютого 2019 року, копією протоколу огляду місця події від 18 лютого 2019 року, копією протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 від 18 лютого 2019 року, копією протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 від 22 лютого 2019 року, копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 18 лютого 2019 року, копією протоколу огляду місця події від 19 лютого 2019 року, копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18 лютого 2019 року, копією протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 20 лютого 2019 року, копією протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 лютого 2019 року, копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18 лютого 2019 року, копією протоколу огляду місця події від 18 лютого 2019 року, копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 21 лютого 2019 року, копією протоколу огляду місця події від 21 лютого 2019 року, копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 від 21 лютого 2019 року, копією протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 22 лютого 2019 року, копією протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 лютого 2019 року, копією протоколу пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 22 лютого 2019 року, копією протоколу проведення слідчого експеременту від 22 лютого 2019 року, копією протоколу перегляду відеозапису від 22 лютого 2019 року.
Представлені слідчим докази вчинення підозрюваним злочинів є вагомими та достатніми для того, щоб вважати підозру обґрунтованою.
Свою винуватість у їх вчиненні визнає і сам підозрюваний. Крім того вказує, що він також обвинувачується в скоєнні злочину , передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вчиненого ним за місцем своєї реєстрації, де йому вже вручено обвинувальний акт.
Слідчий суддя враховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому суд не може не зазначити, що практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14 березня 1984 року Європейський суд з прав людини вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Відповідно до п. 28 рішення «Плешков проти України» (заява № 37789/05) Європейський суд з прав людини погоджується, що обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту.
Така позиція Європейського суду з прав людини узгоджується з положеннями національного законодавства, зокрема ст.ст. 177, 183 КПК України.
В судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України та доведено, що ОСОБА_6 01 жовтня 2018 року звільнився з місць позбавлення волі , перебуваючи на волі та не працюючи, а відтак і не маючи джерела доходів, очікувано може продовжувати вчиняти умисні корисливі злочини.
Ці ризики є реальними і висновок слідчого судді щодо цього базується на оцінці в сукупності обставин, визначених ч. 1 ст. 178 КПК України.
Підозрюваний зареєстрований с . Дмитро Білівка Казанківського району Миколаївської області, проте не проживає за місцем реєстрації. На даний час тимчасово знаходиться у м. Світловодську та проживає у особи, з якою відбував покарання у місцях позбавлення волі.
Підозрюваний не працює, не одружений, не має утриманців, не має жодних соціальних зв`язків на території проведення досудового розслідування за даним кримінальним провадженням.
За місцем реєстрації він характеризується негативно як особа, яка схильна до вчинення кримінальних правопорушень, від його матері надходили скарги про те, що він вчиняє домашнє насильство над нею та молодшим братом 2004 року народження, який навчається у Володимирській школі інтернаті.
Покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у скоєні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України становить до 6 років позбавлення волі та є достатньо тяжким, щоб свідчити про наявність ризику можливого переховування підозрюваного від слідства та суду з метою його уникнення. ( п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України)
Зазначені ризики виправдовують тримання підозрюваного під вартою.
Слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_6 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та продовження злочинної діяльності у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.
У зв`язку з встановленими обставинами, враховуючи положення, передбачені ст.ст. 176-178 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та доцільність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, яке не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно ч. 5 п. 2 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_6 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість вчиненого, наявність майнової шкоди, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі відповідає положенням п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України і може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 7 ст.182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою ст. 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193-194, 196, 197, 202 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою строком на 55 днів, який обраховувати з 25 лютого 2019 року і до 20 квітня 2019 року включно.
Визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 57630 грн. 00 коп.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави на нього будуть покладені наступні обов`язки:
1) прибувати за викликами до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) докласти зусиль до пошуку роботи;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду на протязі 5 днів з часу її оголошення.
Слідчий суддя підпис
З оригіналом згідно:

Слідчий суддя
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1