Провадження №1-кс/369/3966/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участы адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004806 від 10.08.2018 року, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР 20.08.2018 року за № 0004806 від 10.08.2018 року за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, яке об`єднане постановою прокурора від 21.08.2018 року з кримінальним провадженнями за № 0004972 від 20.08.2018 та за № 0004973 від 20.08.2018 року.
21 серпня 2018 року, за адресою м. Київ, вул.. Харківське Шосе, 152, працівниками СУ ГУНП у Київській області було проведено обшук, внаслідок чого вилучено автомобіль марки «Toyota Rav-4» за реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 .
Старший слідчий СУ ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_7 звернувся із клопотанням, погодженим прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0004806 від 10.08.2018 року за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_9 від 27.08.2018 року дане клопотання було задоволене та накладено арешт на вилучений під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль марки «Toyota Rav-4» за реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_10 .
Адвокат вважає, що дане рішення прийняте із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства Україн і відтак, має бути скасоване.
Вказує, що ОСОБА_10 статусу підозрюваної не набула, не є стороною кримінального провадження, рішення слідчого судді щодо накладення арешту на майно, тимчасово вилучене в ході проведення обшуку в неї, обмежує її права та у зв`язку з чим виникає право на захист своїх прав та законних інтересів.
Крім того зазначає, що зазначений вище транспортний засіб не є ні знаряддям вчинення злочину і крім того, не є предметами вилученими з незаконного обігу в громадян (корпуси гранат та запали до гранат), судом неправомірно задоволено клопотання слідчого про його арешт.
А тому заявник просила скасувати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_9 від 27.08.2018 р. у справі № 369/10478/18 про арешт майна, яке вилучено під час огляду місця події за адресою м. Київ, вул. Харківське Шосе, 152, а саме автомобіль марки «Toyota Rav-4», днз. НОМЕР_1 і зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 повернути автомобіль і ключі власнику автомобіля марки : «Toyota Rav-4», днз НОМЕР_1 .
Під час судового засідання адвокат ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.
Києво-Святошинський ВП ГУНП в Київській області до судового засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та оглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні СВ Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке 10.08.2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004806 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.
В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.08.2018 року було накладено арешт на на вилучений під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 152 - автомобіль марки «Toyota RAV 4» номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою слідчого СУ ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 про визнання речовими доказами від 21.08.2018 року автомобіль марки «Toyota RAV 4» номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за №0004806 від 10.08.2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки заявник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки відповідне рухоме майно було визнано речовим доказом і є об`єктом кримінально-протиправних дій та відповідно існує можливість використання даних речей як доказу у кримінальному провадженні № 00004806 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 26, 132, 170-173, 175 372, КПК України, -
УХВАЛИВ:
В клопотанні адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004806 від 10.08.2018 року, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1