Справа № 369/1268/18
Провадження №1-кп/369/338/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість призначення справи до судового розгляду. Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору як такого що не відповідає вимогам КПК України. Обвинувачені підтримали думку захисників.
Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд прийшов до наступного.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Аналіз положень п.13 ч.1 ст. 3, ст.20, ст. 277, ст. 291 КПК України дає підстави стверджувати те, що обвинувачення у вчиненні злочину вважається сформульованим, якщо у ньому викладене твердження про вчинення особою діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України із викладенням у ньому ознак цього діяння, зазначених у диспозиції відповідної статті Особливої частини КК України і посиланням на обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному процесі. Тільки обвинувачення, яке є конкретним і зрозумілим для обвинуваченого вважається належно сформульованим і породжує відповідні наслідки, в тому числі необхідність та можливість захисту обвинуваченого від даного обвинувачення.
Європейський Суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9.10.2008 року зазначив, що у тексті п.п. а п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд констатував, що положення п.п. а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий суд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яка стосується відповідних фактів, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Наведених вище вимог закону в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення у повній мірі не дотримано.
На порушення наведених вище вимог КПК України в обвинувальному акті відносно обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України, викладено формулювання обвинувачення, яке не відповідає диспозиціям названих норм закону України про кримінальну відповідальність з огляду на таке.
Так, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у викраденні та незаконному позбавленні волі людини з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України.
Натомість диспозиція частини другої статті 189 КК України передбачає як диспозицію вимагання, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням свого службового становища, або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або з пошкодженням чи знищенням майна, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.
Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він здійснив вимагання, тобто здійснив вимогу вчинення будь яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим та обмеження права, свобод та законних інтересів цієї особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.
Натомість диспозиція ч. 2 ст. 146 КК України передбачає: - незаконне позбавлення волі або викрадення людини, вчинені щодо малолітнього або з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб або за попередньою змовою групою осіб, або способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або таке, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, або із застосуванням зброї, або здійснюване протягом тривалого часу.
Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у викраденні та незаконному позбавленні волі людини з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України.
Натомість диспозиція ч. 2 ст. 189 КК України передбачає як диспозицію вимагання, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням свого службового становища, або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або з пошкодженням чи знищенням майна, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.
Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він здійснив вимагання, тобто здійснив вимогу вчинення будь яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим та обмеження права, свобод та законних інтересів цієї особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.
Натомість диспозиція ч. 2 ст. 146 КК України передбачає: - незаконне позбавлення волі або викрадення людини, вчинені щодо малолітнього або з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб або за попередньою змовою групою осіб, або способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або таке, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, або із застосуванням зброї, або здійснюване протягом тривалого часу.
Отже, стороною обвинувачення в обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України викладено формулювання обвинувачення, яке в частині інкримінованих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діянь, що кваліфіковано за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, не відповідають диспозиціям наведених норм закону України про кримінальну відповідальність.
Отже, за таких обставин суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 001208 не відповідає вимогам ст. ст. 291, 293 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 001208 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 189, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України, повернути прокурору відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1