Провадження № 1-кп/520/225/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 року Київський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представникапотерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі кримінальне провадження №0002557 від 01.10.2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

Встановив:
01.10.2017 року біля 03 годин 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля ресторану «Брайт» по вулиці Академіка Вільямса 68 в м. Одесі, будучи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті виниклих ревнощів відносно його знайомої ОСОБА_8 , з метою помсти потерпілому ОСОБА_4 , а саме з метою умисного нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, наявним у нього в правій руці керамічним келихом умисно наніс удар потерпілому в область голови який частково розбився від удару в область голови потерпілого. Після чого продовжуючи свої протиправні дії щодо потерпілого, тримаючи в руці келих, повторно келихом умисно наніс удар в область голови, а також кулаками умисно наніс ще декілька ударів в область голови потерпілого, чим обвинувачений умисно спричинив потерпілому тілесні ушкодження, а саме: відкриту черепно-мозкову травму у формі вдавленого перелому лівої скроневої кістки з розповсюдженням лінії перелому в середню черепну ямку зліва, з розвитком крововиливу над твердою мозковою оболонкою в ділянці лівої скроневої кістки, забій головного мозку з кровопроливом під м`яку мозкову оболонку, дві забійні рани лівої скроневої ділянки; забійна рана підборіддя. Відкрита черепно-мозкова травма, в єдиний морфологічний комплекс якої входить вдавлений перелом лівої скроневої кістки з розповсюдженням лінії перелому в середню черепну ямку зліва, кровопролив над твердою мозковою оболонкою в ділянці лівої скроневої кістки, забій головного мозку з кровопроливом під м`яку мозкову оболонку, дві забійні рани лівої скроневої ділянки, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Забійна рана підборіддя спричинила розлад здоров`я строком понад 6-ть днів, але не більше трьох тижнів (21 день) та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю, фактичні обставини не оспорює, згоден з кваліфікацією його дій та пояснив суду, що 01.10.2017 року біля 03 годин 30 хвилин він знаходився біля ресторану «Брайт» по вулиці Академіка Вільямса 68 в м. Одесі. Він знаходячись в ресторані вживав алкогольні напої, тому був в стані алкогольного сп`яніння. На вулиці він випадково зустрів знайому ОСОБА_8 , з якою він раніше зустрічався, особисті відносини з якою припинені. Він побачив, що ОСОБА_8 вийшла з ресторану та сідає в автомобіль, за кермом якого був потерпілий ОСОБА_9 . Він відчув ревнощі тому це його обурило, він підійшов ближче до автомобіля, кинув в бік автомобіля недопалок цигарки. З салону автомобіля вийшов потерпілий ОСОБА_4 і йому здалося, що ОСОБА_4 перешкоджав йому у спілкуванні з ОСОБА_10 , тому він підійшов до потерпілого, вдарив потерпілого керамічним келихом, який був у нього в руці, в область голови, після чого наніс ще один удар потерпілому в обличчя рукою, в якій він тримав ключі. Він не хотів нанести потерпілому тілесні ушкодження,він так діяв з ревнощів до своєї колишньої дівчини. Він визнає, що від його протиправних дій потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження.

У скоєнні злочину щиро кається, просить суд суворо його не карати.
Цивільний позов потерпілого про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди визнає частково. В період розгляду судом кримінальної справи він добровільно відшкодував потерпілому 15 000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 01.10.2017 року біля 03 годин 30 хвилин він за викликом як працівник таксі, на автомобілі прибув до ресторану «Брайт» по вулицю Академіка Вільямса 68 в м. Одесі, де чекав клієнта, якого потрібно було підвезти у м.Іллічівськ. З ресторану вийшла дівчина ОСОБА_8 . Неподалік від його автомобіля стояв автомобіль «Тойота», в якому знаходився обвинувачений з іншими особами. Коли дівчина підійшла до машини, обвинувачений нецензурно висловився на її адресу та кинув недопалок цигарки в салон автомобіля. Він вийшов з машини і спитав обвинуваченого що трапилось. На що обвинувачений відразу умисно керамічним келихом, який тримав в руці вдарив його в область голови. Келих частково, він удару в його голову, розбився, після чого обвинувачений тримаючи в руці келих і осколком розбитого келиха умисно наніс йому в голову ще один удар, який влучив йому в голову. Після чого, обвинувачений наніс йому ще декілька ударів кулаком в область голови.

В результаті умисних дій обвинуваченого щодо нього він отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого тривалий час проходив курс лікування у стаціонарі, до теперішнього часу після отриманих тілесних ушкоджень перебуває на обліку у невропатолога, постійно хворіє, вимушений постійно стаціонарно та амбулаторно лікуватися.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що з обвинуваченим ОСОБА_7 вона знайома, між нею та обвинуваченим раніше короткі період часу були дружні стосунки, які між ними припинені.

01.10.2017 року вона знаходилась в ресторану «Брайт» по вулиці Академіка Вільямса 68 в м. Одесі де відзначали день народження. Після 2 годин ночі вона викликала таксі, щоб доїхати додому. Коли вона вийшла з ресторану і пішла до таксі, вона побачила ОСОБА_7 біля ресторану, який почав щось викрикувати на її адресу. Вона сіла в автомобіль під керуванням ОСОБА_4 і сказала їхати. Однак, водій не поїхав та вийшов з автомобіля і зачинив двері. Вона знаходилась в салоні автомобіля і не чула розмови між обвинуваченим та потерпілим. Потім вона почула що щось розбилося. Вона вийшла з автомобіля і побачила, що біля автомобіля знаходиться ОСОБА_7 , в руках якого розбитий керамічний келих. Вона зрозуміла, що ОСОБА_7 вдарив потерпілого келихом. Вона намагалась пояснити ОСОБА_7 , що ОСОБА_4 таксист. Після чого вона повернулась у приміщення ресторану. Вважає, що ОСОБА_7 подумав, що ОСОБА_4 являється її новим хлопцем, тому з ревнощів вдарив потерпілого.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що знайомий з обвинуваченим та ОСОБА_8 , йому відомо, що між ними раніше були якійсь стосунки. 01.10.2017 року він знаходився у ресторані «Брайт» по вулиці Академіка Вільямса 68 в м. Одесі. Він бачив, як ОСОБА_10 сідала в автомобіль під керуванням ОСОБА_12 ,а в то же час обвинувачений ОСОБА_7 знаходився поряд з ним, несподівано для нього рукою вихватив у нього з рота цигарку яку кинув в автомобіль в якому знаходився потерпілий. ОСОБА_4 вийшов з автомобіля і ОСОБА_7 почав з`ясовувати з ним стосунки. Він бачив, як ОСОБА_7 умисно вдарив потерпілого келихом в область голови,чим спричинив тілесні ушкодження потерпілому. Він розборонив їх і забрав ОСОБА_7 від потерпілого.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що 01.10.2017 року він знаходився у ресторані «Брайт» по вулиці Академіка Вільямса 68 в м. Одесі де святкували день народження. У нічний час ОСОБА_10 викликала таксі, він провів її до автомобіля таксі. Неподалік від автомобіля знаходився ОСОБА_7 , який кинув в автомобіль таксі недопалок цигарки, після чого водій таксі вийшов з автомобіля де обвинувачений накинувся на потерпілого. Після чого він повернувся в ресторан. Після повторного виходу з ресторану він побачив, що з голови потерпілого йде кров, також бачив на місці розбитий келих, а ОСОБА_7 знаходився поряд з потерпілим.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні злочину, його вина доведена та підтверджується доказами, дослідженими судом:

-Витягом з ЄРДР від 01.10.2017 року;

-Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 01.10.2017 року;

-Висновком судово-медичної експертизи №2798 від 23.11.2017 року, згідно якої у потерпілого ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у формі вдавленого перелому лівої скроневої кістки з розповсюдженням лінії перелому в середню черепну ямку зліва, з розвитком крововиливу над твердою мозковою оболонкою в ділянці лівої скроневої кістки, забій головного мозку з кровопроливом під м`яку мозкову оболонку, дві забійні рани лівої скроневої ділянки; забійна рана підборіддя. Відкрита черепно-мозкова травма, в єдиний морфологічний комплекс якої входить вдавлений перелом лівої скроневої кістки з розповсюдженням лінії перелому в середню черепну ямку зліва, кровопролив над твердою мозковою оболонкою в ділянці лівої скроневої кістки, забій головного мозку з кровопроливом під м`яку мозкову оболонку, дві забійні рани лівої скроневої ділянки, згідно з п. 2.1.3 «б» «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджений Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.Забійна рана підборіддя спричинила розлад здоров`я строком понад 6-ть днів, але не більше трьох тижнів (21 день). За цим критерієм, відповідно до п. п. 2.3.3 і 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 30.11.2017 року з участю обвинуваченого ОСОБА_7 з фото таблицями;

На підставі досліджених судом доказів в діях обвинуваченого судом встановлений причинний зв`язок між умисними його діями і наслідками, які наступили від його умисних дій, тобто спричинення потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, що є закономірним результатом умисного протиправного діяння обвинуваченого, а не третіх осіб або будь-яких зовнішніх факторів.

Згідно ст.24 КК України злочин визнається скоєним умисно, якщо особа, яка його скоїла, усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, а також коли особа передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча і не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінюючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до ст.67 КК України враховує, що обставини які обтяжують покарання, визнаються вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України суд вважає, щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином.

При цьому, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого, характер умисного злочину, наслідки вчинення злочину, особу обвинуваченого, враховуючи принцип індивідуалізації призначення покарання, що обвинувачений скоїв умисний тяжкий злочин, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, та вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 статті 121 КК України.

Суд розглянув заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в межах заявлених позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 надав суду письмові докази на підтвердження заподіяних йому матеріальних збитків на суму 11920 грн.43 коп.

Суд вважає, що позивач довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, тому враховуючи вище викладене позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.

Одночасно, потерпілий ОСОБА_4 подав по справі цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 гривень на його користь.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що по вині обвинуваченого він знаходився на стаціонарному лікування у лікарні, по теперішній часперебуває на обліку у невропатолога, вимушений постійно лікуватися, через що постійно приймає лікарські препарати згідно медичних призначень. Умисно спричинені обвинуваченим йому тяжкі тілесні ушкодження суттєво змінили його звичайний спосіб життя. В результаті отриманих тілесних ушкоджень та необхідності продовження лікування він не може працювати водієм таксі в нічний час, а тільки в денний час доби, від чого втрачає певну частину доходу.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України п.9 від 31.03.1995 №42 «Про судову практику по справам про стягнення моральної шкоди», розмір стягнення моральної шкоди, суд встановлює залежно від характеру страждань, які вчинені позивачу, характеру немайнових збитків і з врахуванням інших обставин.

При встановленні суми моральної шкоди, за вищевказаними позовними вимогами, за даним позовом суд враховує характер и ступінь, випробуваних потерпілим душевних і фізичних страждань, переживань, тяжкість вимушених змін в його житті.

Виходячи із вимог розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню в сумі 100 000 гривень на його користь. Та враховуючи, що частково в сумі 15 000 гривень обвинуваченим відшкодовано потерпілому шкоду, тому примусовому стягненню підлягає відшкодування моральної шкоди в сумі 75 000 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі.

Взяти засудженого ОСОБА_7 під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 17.12.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 11920 грн. 43 коп. та моральну шкоду в сумі 75 000 гривень, а всього 86 920 грн.43 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його оголошення, шляхом подачі скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1