В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження №308/10865/18, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001023 від 21.08.2018 р. про обвинувачення,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Берегівського району, смт. Батьово, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, українки, із середньою освітою, тимчасово не працюючої, заміжньої, раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2018 р. близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в спальній кімнаті за місцем свого проживання за адресою : АДРЕСА_2 , діючи умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки із громадянином ОСОБА_6 , який є її чоловіком, спричинила останньому кухонним ножем один удар в область грудної клітки спереду справа.
В результаті спричинення ОСОБА_6 , тілесних ушкоджень, його було госпіталізовано до КЗ «Ужгородська районна лікарня» із діагнозом: ножове поранення грудної клітки справа, черевної порожнини з пораненням діафрагмальної поверхні печінки, геморагічний шок.
Згідно висновку експерта № 397 від 13.09.2018 р. на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_6 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді : косо-вертикальної ушитої рани на шкірних покривах грудної клітки спереду справа, ушитої лінійної рани на передній поверхні черева.
Згідно медичної документації з Ужгородської районної лікарні, яка заповнена на імя ОСОБА_6 у нього виявлено тілесні ушкодження у вигляді «Проникаюче ножове торако-абдомінальне поранення справа з пошкодженням печінки, діафрагми та легені.
Тілесні ушкодження у вигляді ушитої рани на передній черевній стінці до уваги не приймалися, оскільки є наслідком надання кваліфікованої медичної допомоги.
Всі інші тілесні ушкодження виникли внаслідок одномоментної одноразової дії колюче-ріжучого предмету (типу клинка ножа) по ударному механізму дії.
Виключена можливість, що тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 могли виникнути внаслідок падіння тіла з висоти власного зросту.
По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження згідно медичної документації вкладаються в час і місце події, яка відбувалася в ніч із 20.08.2018 р. на 21.08.2018 р.
Дані тілесні ушкодження в момент їх спричинення були небезпечними для життя і по цій ознаці згідно п. 2.1.3 (й,к) «Правило судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент його заподіяння, ОСОБА_3 вчинила суспільно-небезпечне діяння передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.
До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою укладену між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання винуватості від 19.09.2018 року, яку прокурор просив затвердити, з додержанням наступних умов.
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.
Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_3 дійшла згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої. Обвинувачена ОСОБА_3 зобов`язалася беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України; погодитися з визначеним в угоді покаранням.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, звільнивши її від відбуття покарання з випробувальним строком на підставі ст. 79 КК України з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згідна. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 пояснила, що права, надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості вона повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнана; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди, із нею узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України визнала повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердила суду, що угода про визнання винуватості від 19.09.2018 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просила її затвердити.
Потерпілий ОСОБА_6 просив суд затвердити укладену між обвинуваченою та прокурором угоду про визнання винуватості .
Судом також встановлено, що потерпілий у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України, яку долучено до матеріалів справи.
В судовому засіданні прокурор також висловив думку про затвердження угоди про визнання винуватості.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 19.09.2018 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою ОСОБА_3 за ч.1 ст.121 КК України, є тяжким злочином.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 19.09.2018 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
При укладенні угоди враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 є вчинення злочину особо, що перебувала в стані алкогольного спяніння.
Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
За таких обставин суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 19 вересня 2018 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченої ОСОБА_5 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 19 вересня 2018 року, укладену між обвинуваченою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 79 КК України засуджену ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо вона протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням на засуджену ОСОБА_3 обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обиралась.
Речові докази у кримінальному провадженні :
-змив з правої кисті долоні ОСОБА_3 ;
-змив з лівої кисті з долоні ОСОБА_3 ;
-стерильна марлева серветка із змивом з ручки вхідних дверей із наявною речовиною бурого кольору;
-стерильна марлева серветка із змивом з полотна вхідних дверей із н6аявною речовиною бурого кольору;
-шматок простирадла з плямами речовини бурого кольору;
-кухонний ніж з надписом «Tescoma» з плямами речовини бурого кольору;
-наволочка з ліжка спальної кімнати № 2;
-рушник з плямами речовини бурого кольору,
які здані до кімнати зберігання речових доказів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області - знищити після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1