Справа № 192/2078/18
Провадження № 1-в/201/355/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

представника виправної колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Родинське Донецької області, засудженого вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді трьох років та шести місяців позбавлення волі, якому, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 12 липня 2016 року по 12 серпня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» МЮУ, узгоджене спостережною комісією при Солонянській районній державній адміністрації у Дніпропетровській області, про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, який на даний час відбув 2/3 частини строку покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2016 року.

У судовому засіданні представник виправної колонії підтримав заявлене подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Засуджений ОСОБА_5 просив суд задовольнити подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він усвідомив свою протиправну поведінку та зробив для себе належні висновки.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, пославшись на необґрунтованість такого подання з огляду на те, що засуджений вже до цього неоднократно звільнявся умовно-достроково та не зробив для себе належних висновків.

Вислухавши думки учасників судового провадження, а також дослідивши матеріали подання, суд приходить до таких правових висновків.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Як зазначено у довідці по особовій справі засудженого ОСОБА_5 , останній почав відбувати покарання з моменту його попереднього ув`язнення з 12 липня 2016 року та на даний час дійсно відбув 2/3 частини строку покарання.

При цьому, згідно характеристики на засудженого, ОСОБА_5 : за період перебування у слідчому ізоляторі характеризувався задовільно, порушень режиму утримання не допускав, заохочень або стягнень не мав; за період перебування у виправній колонії характеризується позитивно, на виробництві установи працевлаштований до цеху ССЦ-3, до праці ставиться сумлінно, режиму утримання дотримується свідомо, має три заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не має, крім цього, засуджений приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», «Підготовка до звільнення», визнає провину у скоєному злочині, вирішене питання реєстрації, заборгованості за виконавчими листами не має.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, участі у самодіяльних організаціях засуджених, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Таким чином, після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, суд приходить до висновку про неможливість умовно-дострокового звільнення останнього від відбування покарання, оскільки своє виправлення ОСОБА_5 не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці, при цьому лише сам факт того, що останній фактично відбув 2/3 призначеного покарання не може свідчити про його виправлення та наявність підстав для умовно-дострокового звільнення, оскільки долучені до клопотання матеріали, що характеризують засудженого, не відображають процесу його виправлення та ставлення до вчиненого злочину і праці.

Зокрема, посилання представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» МЮУ на відсутність у засудженого порушень режиму утримання під час перебування в колонії, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару та виправлення засуджених, а також і запобігання вчиненню ними нових злочинів. Однак враховуючи, що ОСОБА_5 раніше був неоднократно засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів та вчиняв суспільно-небезпечні діяння повторно, слід вважати, що досягнення вказаних цілей у даному випадку неможливе до закінчення призначеного судом строку покарання, оскільки за основу визначення мінімально необхідної частини строку, після відбуття якої можливе застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, покладено тяжкість вчиненого злочину, форма вини, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, повторність злочинів, вид покарання, яке відбуває засуджений, а також той факт, що особа раніше звільнялась умовно-достроково від відбування покарання.

Отже, судом враховано те, що ОСОБА_5 засуджений за скоєння умисних злочинів, один з яких був вчинений з корисливих мотивів повторно, при цьому останній раніше був неоднократно судимий за вчинення аналогічних суспільно-небезпечних діянь і попередньо вже звільнявся умовно-достроково, проте належних для себе висновків не зробив та вчиняв нові умисні злочини, а отже, така поведінка засудженого, на думку суду, свідчить про відсутність належних висновків у останнього щодо своєї поведінки для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, при цьому фактичне відбуття засудженим певної частини покарання та наявність позитивної характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства і має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Однак ОСОБА_5 не зробив для себе належних висновків, а отже не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим суд вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а тому подання виправної колонії задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 81 КК України, ст.ст. 537-539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2016 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту вручення її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1