Справа № 456/2931/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/516/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0000634 від 09.04.2017 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області начальника управління підтримання обвинувачення в суді ОСОБА_9 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року, -

в с т а н о в и л а :

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 7620 грн. (сім тисяч шістсот двадцять гривень) витрат на залучення експерта.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку ОСОБА_6 , проявивши злочинну недбалість, 09.04.2017 року близько 07:00 години, керуючи автомобілем марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним автостоянкою, що знаходиться на вулиці Успенська в напрямку вулиці Болехівська м. Стрий Львівської області, при проїзді її ділянки неподалік будинку №16, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перетнув вузьку суцільну лінію, при наближені до пішохода ОСОБА_10 , яка переходила проїзну частину автостоянки справа наліво по ходу його руху та яку він вчасно міг виявити в полі свого зору, не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати їй дорогу, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до наїзду на неї.

Внаслідок наїзду потерпіла ОСОБА_10 отримала ушкодження ребер: зліва непроникаючі в плевральну порожнину переломи третього, четвертого, п`ятого, шостого, дев`ятого та десятого і проникаючі в плевральну порожнину переломи сьомого та восьмого ребер по задньо-пахвинній лінії з ушкодженнями тканини лівої легені та розвитком гемопневмотораксу (кров та повітря в плевральній порожнині), виявлено переломи від третього до дванадцятого ребер включно по біляхребтовій лінії, справа непроникаючі в плевральну порожнину переломи другого, третього та четвертого ребер по передньо-пахвинній лінії з забоєм правої легені та з розвитком пневмотораксу (повітря в плевральній порпожнині), перелом правої стегнової кістки в ділянці хірургічної шийки, закритий перелом обох кісток лівої гомілки в нижній третині зі зміщенням кісткових уламків, синець на шкірі та крововилив в м`які тканини по задній поверхні середньої третини лівої гомілки, синець на шкірі та крововилив в м`які тканини по задній поверхні нижньої третини лівого стегна, синець на шкірі та крововиливи в м`які тканини по лівій задньо-боковій поверхні грудної клітки, синець в ділянці правої молочної залози, садно в ділянці підборіддя зліва, садно в виличній ділянці обличчя зліва, садно на шкірі та крововилив в м`які тканини потиличної ділянки голови зліва, від яких вона померла. Вище описані тілесні ушкодження ОСОБА_10 перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, і за ступенем тяжкості відносно живих осіб, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 , а саме: п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); п. 2.3 (підпункту «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; підпункту «д» - водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди); п. 1.1 Розділу 34 «Дорожня розмітка» ( підпункту «вузька суцільна» - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей); і вказані порушення вимог ПРД України ОСОБА_6 є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Не погоджуючись із даним вироком заступник прокурора Львівської області начальника управління підтримання обвинувачення в суді ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, просить даний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки; відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обов`язки; згідно з п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість. Вказує, що суд першої інстанції не призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, не врахував та не надав належної оцінки обставинам вчинення кримінального правопорушення, ступеню його тяжкості та наслідкам, характеру та мотивам допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху. Підкреслює, що судом не надано належної оцінки обставинам вчинення злочину та його наслідкам, а саме тому, що обвинувачений, керуючи автомобілем, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, які він зобов`язаний знати та безумовно дотримуватися. Окрім цього, суд, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, не застосував у повній мірі положення ч.1 ст. 76 КК України, які є обов`язковими для застосування.

28 лютого 2019 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_11 про те, щоб розгляд апеляційної скарги заступника прокурора Львівської області начальника управління підтримання обвинувачення в суді ОСОБА_9 проводити без його участі, а вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року залишити без змін.

Заслухавши виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на заперечення доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що є священнослужителем на 3 парафіях, а тому йому потрібно мати право на керування транспортними засобами, зокрема для здійснення своїх обов`язків та в особистих цілях.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційних скарг.

Згідно ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив одержані у передбаченому КПК України порядку докази у цьому кримінальному провадженні у їх сукупності, прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, що повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами, що в апеляційній скарзі прокурора не оскаржується.

Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то слід вказати наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції повністю дотримався вищевказаних вимог, про що зазначив у оскаржуваному вироку.

Як вбачається з матеріалів справи, судом враховано, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем праці та проживання, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є щире каяття, сприяння у розкритті кримінального правопорушення, відшкодування заподіяної шкоди.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції не врахував та не надав належної оцінки обставинам вчинення кримінального правопорушення, ступеню його тяжкості та наслідкам, характеру та мотивам допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, то такі колегія суддів до уваги не бере. Призначивши ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 286 КК України, суд першої інстанції тим самим врахував усі обставини справи, наслідки злочину, особу обвинуваченого, про що зазначив у вироку.

Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість покарання, немає. Доводи апеляційної скарги прокурора безпідставні.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через м`якість покарання немає. Прокурор не навів жодної підстави передбаченої законодавством для застосування додаткового покарання, що не дало можливості колегії суддів задовольнити його вимоги.

Щодо посилання апелянта на те, що звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції не застосував у повній мірі положення ч.1 ст. 76 КК України, які є обов`язковими для застосування, то такі на думку колегії суддів є підставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України (із змінами відповідно до Закону України №1492-VIII від 07.09.2016), у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Закон не містить жодних винятків у застосуванні ч.1 ст. 76 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції, призначивши покарання та звільнивши ОСОБА_6 від його відбування на підставі ст. 75 КК України, зобов`язаний був покласти на засудженого ще й обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також, оскільки обвинувачений є працевлаштованим, зобов`язати його, відповідно до п.2 ч.1 ст. 76 КК України, повідомляти уповноважений орган з питань пробації не лише про зміну місця проживання, а й роботи.

Щодо обов`язку обвинуваченого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, то на думку апеляційного суду підстав вважати, що вищенаведений обов`язок, передбачений кримінально процесуальним законом є обов`язковим, немає, суд та прокурор жодним чином не мотивували необхідність призначення такого.

На підставі вищенаведеного, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що на обвинуваченого ОСОБА_6 слід покласти обов`язки передбачені ч.1 ст. 76 КК України, тобто привести вирок суду першої інстанції у відповідності до вимог закону про кримінальну відповідальність, який підлягає обов`язковому застосуванню.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області начальника управління підтримання обвинувачення в суді ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 вересня 2018 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині застосування ст. 76 КК України.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4