УХВАЛА

с у д о в о г о з а с і д а н н я

26.03.2019 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Городок Львівської обл. обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000205 від 19.04.2018р. на

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добряни, Городоцького р-ну, Львівської обл., українця, гр-на України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судженого, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого на АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 121 КК України, суд -

в с т а н о в и в :

в судовому засіданні прокурор подав клопотання та просить про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят днів, мотивуючи в т.ч. тим, що строк тримання під вартою останнього закінчується 28.03.2019р., а завершити розгляд провадження до цього часу неможливо, що ризики, які слугували підставою до обрання останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились, інше.

Захисник просить відмовити прокурору в задоволенні клопотання, через безпідставність і не обгрунтованість такого.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, вивчивши клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Частиною третьою ст. 331 КПК України визначено, що до спливу продовженого строку тримання під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не можливо завершити до його спливу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому звертається увага, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 26.07.2001р. у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської обл. від 28.01.2019р. ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 28.03.2019р.

Ухвалою цього ж суду від 28.01.2019р. у провадженні призначено стаціонарну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу.

21.03.2019р. кримінальне провадження на ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України із висновком експертизи повернуто до суду.

Судом не завершено дослідження усіх доказів у провадженні.

Захисником попередньо заявлено клопотання про перерву у судовому засіданні, на кілька днів, для ознайомлення із висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи та формування відповідної позиції захисту.

Прокурор теж заявив про необхідність отримання копії вищеозначеного висновку експертизи для ознайомлення з таким.

У провадженні є необхідним ознайомити із вищеозначеним висновком експертизи й обвинуваченого ОСОБА_5 .

З врахуванням наведеного, завершити розгляд кримінального провадження на ОСОБА_5 у даному судовому засіданні, або ж до 28.03.2019р. неможливо.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що згідно ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років.

Він раніше притягався до кримінальної відповідальності в т.ч. за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи.

ОСОБА_5 не одружений, утриманців не має, характеризується негативно, що свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що він не вчинить інше кримінальне правопорушення, не буде переховуватись від суду.

Враховуючи, що у провадженні не досліджено усіх доказів, а також тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_5 у випадку доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, у суду є достатні підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, може ухилятись від суду або ж вчинити інший злочин, що інші запобіжні заходи, в т.ч. домашній арешт, не зможуть запобігти цим ризикам та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а тому є необхідність у продоженні йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, підстав до визначення застави суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 331, 369-372 КПК України, суд
у х в а л и в:

продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 24.05.2019р. включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1