печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , звернулися до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргами на постанову старшого слідчого в ОВС слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 28.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000980 від 29.09.2014 року, які були об`єднані в одне провадження ухвалою слідчого судді від 11.03.2019 року.

Вважають оскаржувану постанову незаконною та винесеною з порушенням ст. 91-92, 110-284 КПК України, оскільки кримінальне провадження необхідно було закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Адвокати просять скаргу задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, а кримінальне провадження повернути для проведення досудового розслідування.

Адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, надали до суду заяви, в яких підтримали вимоги скарги та просили розглянути скаргу у їх відсутності.

Ураховуючи строки розгляду даної категорії скарг, слідчим суддею визнано можливим розглядати скаргу у відсутності адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_8 , який здійснював процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяви про розгляд скарги за його відсутності та неможливість участі слідчого ОСОБА_7 , яким винесено оскаржувану постанову, в судовому засіданні, у зв`язку з переведенням до іншого управління в якості прокурора, а також долучив письмові заперечення на вказану скаргу.

Слідчим суддею визнано можливим розглядати скаргу у відсутності прокурора, відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України.

Вивчивши в нарадчій кімнаті матеріали скарги, приходжу до такого висновку.

Так, слідчим відділом управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях Генеральної прокуратури України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000980 від 29.09.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 147, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 343, ч. 2 ст. 344, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 375, ч. ч. 1, 2 ст. 438, ч. 1 ст. 442 КК України.

28.12.2018 року старшим слідчим в ОВС слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження вбачається, що предметом досудового розслідування у вказаному багатоепізодному кримінальному провадженні є події, що відбулися і відбуваються до цього часу в окремих районах Донецької і Луганської областей, які починаючи з квітня 2014 року і по теперішній час тимчасово окуповані Російською Федерацією (далі РФ) та підконтрольними її владі незаконним збройним формуванням.

Зокрема, з квітня 2014 року по теперішній час здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Донецької і Луганської областей, акти застосування збройної сили проти держави України, чиниться збройний опір правоохоронним органам України та іншим представникам Операції об`єднаних сил (до 30.04.2018 року сил Антитерористичної операції), дії яких спрямовані на відновлення територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку.

Водночас, з 2014 року і по теперішній час в засобах масової інформації, у тому числі національних та іноземних інтернет-ресурсах, висвітлюється інформація про порушення Слідчим комітетом Російської Федерації (далі СК РФ) кримінальних справ щодо військовослужбовців ЗСУ та їх притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення військових злочинів і злочинів проти людства.

Під час огляду вказаної інформації встановлено, що на офіційному сайті СК РФ зазначено про порушення кримінальних справ стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , за ч. 1 ст. 356 КК РФ (жорстоке поводження з військовополоненими або цивільним населенням, депортації цивільного населення, розкрадання національного майна на окупованій території, застосування у військовому конфлікті засобів та методів, заборонених міжнародними договорами Російської Федерації) та ст. 357 КК РФ геноцид (дії, спрямовані на повне або часткове знищення національної, етнічної, расової або релігійної групи як такої шляхом вбивства членів цієї групи, заподіяння тяжкої шкоди їх здоров`ю, насильницького перешкоджання дітородіння, примусової передачі дітей, насильницького переселення або іншого створення життєвих умов, розрахованих на фізичне винищення членів цієї групи).

Згідно з фабулами вказаних кримінальних справ ОСОБА_4 та ОСОБА_9 віддали злочинні накази своїм підлеглим з числа військовослужбовців ЗС України та Національної гвардії України щодо застосування тяжких видів озброєння, які мають високі вражаючі властивості, для знищення об`єктів цивільної інфраструктури, населених пунктів самопроголошеної «Донецької народної республіки», а також повного або часткового знищення національної групи російсько-мовних осіб, у тому числі малолітніх. Внаслідок вказаних дій загинуло та було поранено велика кількість цивільних осіб, частково та повністю зруйнована значна кількість житлових будинків та інших об`єктів інфраструктури.

Відповідно до ст. 6 КК України, особи, які вчинили злочини на території України, підлягають кримінальній відповідальності за Кримінальним кодексом України. Злочин визнається вчиненим на території України, якщо його було почато, продовжено, закінчено або припинено на території України.

Водночас, такі твердження можливо перевірити (підтвердити чи спростувати) виключно шляхом проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні відповідно до норм діючого КПК України, у зв`язку з чим управлінням з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 438 КК України.

Кримінальні провадження за фактами вчинення вищевказаних злочинів приєднано до кримінального провадження № 0000980 від 29.09.2014, проведеним досудовим розслідуванням встановлено наступне.

У ході досудового розслідування встановлено осіб, які загинули та отримали тілесні ушкодження на тимчасово окупованій території Донецької області. Всі вищевказані особи є громадянами України. Громадяни РФ серед числа загиблих осіб чи таких, що отримали тілесні ушкодження в результаті обстрілів, відсутні, що підтверджує безпідставність порушення кримінальних справ Слідчим комітетом Російської Федерації (далі СК РФ) проти військовослужбовців України.

Під час досудового розслідування із числа зазначених осіб допитано понад 70 мешканців тимчасово окупованих територій Сходу України, які є потерпілими внаслідок обстрілів цивільного населення. Вказані особи спростували твердження представників ОРДЛО та СК РФ щодо звернення ними до Міжнародного кримінального суду та до ЄСПЛ з позовом про відшкодування шкоди та щодо здійснення обстрілів ЗС України.

Разом з тим у ході досудового допитано ряд службових осіб ЗС України, які спростували інформацію СК РФ щодо здійснення обстрілів непідконтрольних Україні територій, у ході яких вказані вище особи загинули та отримали тілесні ушкодження.

Також відповідно до листа Першого заступника Голови Служби безпеки України керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України ОСОБА_10 №33/1-9739Т від 7.12.2018 із грифом «таємно» визначено перелік осіб, які були призначені керівниками АТО, до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_9 не включено.

Таким чином будь-які інші особи, крім осіб, зазначених у вказаному листі, в тому числі і ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , не мали повноважень надавати будь-які вказівки щодо проведення АТО.

Вказане також підтверджується іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування кримінального провадження.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що в ході досудового розслідування спростовано причетність ОСОБА_4 та ОСОБА_9 до скоєння кримінального правопорушення та встановлено відсутність в їх діяннях складу кримінального правопорушення.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься в ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження, в тому числі, закривається в разі встановлення відсутності події або складу кримінального правопорушення.

Відсутність в діянні складу злочину означає, що подія мала місце, однак результат діянь певної особи не мав характеру кримінального правопорушення (відсутність хоча б одного з елементів складу кримінального правопорушення або непричетність особи до події).

Подія кримінального правопорушення відсутня, якщо не було встановлено самого факту події або якщо встановлено, що сама подія мала місце, однак її не можна визначити як кримінальне правопорушення, а також якщо встановлено, що подія мала місце, однак її не можна вважати кримінальним правопорушенням у зв`язку з діями потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Тобто, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

У судовому розгляді провадження слідчим суддею встановлено, що досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000980 проведено належну перевірку обставин, про які вказують адвокати у своїх заявах.

Тобто, слідчим під час проведення досудового розслідування досліджено та перевірено обставини, їм надано належну оцінку, досудове розслідування проведено із застосуванням всіх можливих засобів для всебічного, неупередженого та об`єктивного розслідування, з перевіркою всіх фактичних обставин справи, що може мати суттєве значення для розслідування кримінального провадження. В ході досудового розслідування встановлено відсутність в діяннях ОСОБА_4 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначене, слідчий прийняв законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У відповідності до ст. 223 КПК України слідчим вжито необхідні дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів та їх перевірку, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження не вбачається.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.306, 307, 309, 372 КПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого в ОВС слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 28.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000980 від 29.09.2014 року відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1