В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі :

судді - ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Кобеляки кримінальне провадження № 0000258 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 26 серпня 2018 року близько 02 години, точного часу судом не встановлено, перебуваючи біля житлового будинку АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_4 , умисно наніс останній один удар кулаком в область правого вуха, внаслідок чого ОСОБА_4 упала на асфальтобетонне покриття. Після падіння ОСОБА_4 закрила голову руками, після чого ОСОБА_6 наніс потерплій один удар кулаком в область правої руки, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому променевої кістки правого передпліччя в нижній третині ( в типовому місці), який за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а також синця на правій вушній раковині, правому та лівому плечі, лівому передпліччі, садна на правій задньо-боковій поверхні шиї, правій боковій поверхні шиї та на задній поверхні правого ліктьового суглобу, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, від дачі показань відмовився.

Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, роз`яснивши учасникам справи зміст ст. 349 КПК України, обмежився оголошенням документів, які характеризують особу обвинуваченого. Докази по справі не досліджувалися в зв`язку з тим, що суд, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження тих доказів, які ніким не оспорюються, при цьому обвинуваченому та потепілій було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про те, що винність ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю і об`єктивно доведена в судовому засіданні.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України визначена вірно, оскільки він наніс ОСОБА_4 умисне середньої тяжкості тілесні ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а також його особу. Так судом встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, однак іноді зловживає спиртними напоями, проблеми вирішує поверхнево, не працює, а тому вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 призначається покарання у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, надану досудову доповідь згідно якої зазначено, що виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі, однак за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, суд вважає можливим застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Крім цього на ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Керуючись статтями 370, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на один рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання чи роботи.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя