Справа № 541/1683/18
Провадження № 1-кп/525/14/2019

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2019 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване 09.07.2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000498 за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, пенсіонера, вдівця, утриманців не має, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в :

08 липня 2018 року близько 15 години ОСОБА_5 , перебуваючи в кафе в АДРЕСА_1 в ході словесної сварки, яка раптово виникла на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з прямим умислом, умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 три удари кистю правої руки по обличчю в область носа та верхньої губи зліва. Після цього, ОСОБА_4 вийшов з приміщення кафе на вулицю, а ОСОБА_5 пішов за ним, взявши з собою дерев`яну швабру та перебуваючи на подвір`ї вищевказаного кафе, ОСОБА_5 , продовжуючи свої дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, умисно наніс три удари дерев`яною шваброю по правому плечу, зовнішній поверхні правого стегна та грудній клітині потерпілого ОСОБА_4 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливу, що розташований на слизовій оболонці верхньої губи зліва; синців, що розташовані: на зовнішній поверхні середньої третини правого плеча, в проекції тіла грудини, на зовнішній поверхні нижньої третини правого стегна, на передній поверхні верхньої та нижній третині лівої гомілки, які могли утворитися не менш ніж від трьох точок прикладення сили тупих твердих предметів, якими, також могли бути удари кулаком, дерев`яною шваброю та відповідно до висновку судово-медичної експертизи №190 від 19.07.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не були небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України при зазначених вище обставинах по суті визнав частково і суду пояснив, що він постійно проживає в с. Єрки Миргородського району Полтавської області і раніше в нього виникали конфліктні ситуації з жителем цього села ОСОБА_4 , оскільки останній висловлює різні претензії до нього і провокує на конфліктні ситуації. 08.07.2018 року він перебував у кафе в с. Єрки Миргородського району Полтавської області і разом з ОСОБА_4 та іншими чоловіками сиділи за столом та грали в карти. В ході гри ОСОБА_4 знову почав провокувати з ним конфліктну ситуацію, висловлюючи образливі слова щодо його покійного батька та з приводу більшого розміру пенсії, ніж отримує ОСОБА_4 , як наслідок, між ним та ОСОБА_4 виникла словесна перепалка (сварка), в ході якої він не стерпів на тильною стороною долоні правої руки ударив в область губ ОСОБА_4 , який сидів на столом справа від нього, після чого у ОСОБА_4 пішла кров з носа. Допускає, що удар прийшовся в область носа. Після цього ОСОБА_4 вийшов з кафе на подвір`я, а він пішов за ним; вказав, що коли вони перебували біля кафе, ОСОБА_4 взяв дерев`яну палку і почав з нею йти до нього, щоб нанести удар і вдарив нею його по лівій руці, тоді він взяв стоячу поруч дерев`яну швабру, зливав на землю ОСОБА_4 та придавив в область грудей цією шваброю ОСОБА_4 . Після цього їх розборонили громадяни; пояснив, що інших тілесних ушкоджень ОСОБА_4 не наносив, всі конфліктні ситуації, які між ними виникали раніше провокує сам ОСОБА_4 . Пояснив, що він проживає одиноко за рахунок пенсії, влітку утримує огород, має захворювання опорно-рухового апарату.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України при вищезазначених обставинах доведена доказами, які досліджені в судовому засіданні:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що на протязі його життя в с. Єрки Миргородського району Полтавської області в нього виникали напружені та конфліктні відносини зі своїм односельцем ОСОБА_5 , при цьому, останнім часом той йому погрожував розправою. Він вважає, що ОСОБА_5 отримує завищену пенсію, що є несправедливим. 08.07.2018 року в с. Єрки Миргородського району Полтавської області він прийшов у кафе і відпочивав, граючи в карти з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ще з одним чоловіком. Під час гри між ним та ОСОБА_5 виникла словесна суперечка, яку спровокував останній, в ході якої той наніс йому в область обличчя (по носу та губі) три удари кулаком правої руки сидячи за столом, внаслідок чого в нього з носа потекла кров. Коли він почав виходити з кафе, то ОСОБА_5 пішов за ним, взявши в руки дерев`яну швабру. Знаходячись на території біля кафе, ОСОБА_5 замахнувся на нього для удару, він хотів перехватити швабру, однак не втримався на ногах і впав, після чого ОСОБА_5 цією шваброю почав наносити йому удари по правій стороні тіла по плечу, нозі, а також по грудній клітині. Після того, як їх розборонили, про даний факт він по телефону повідомив працівників поліції та подав письмову заяву до органу поліції. В результаті таких дій ОСОБА_5 він отримав тілесні ушкодження;

- показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що 08.07.2018 року він зі знайомими сидів біля кафе в с. Єрки Миргородського району Полтавської області і побачив, що з приміщення кафе вибігли ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і між ними відбулися бійка. Він побачив, що на землі на спині лежав ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 тримав дерев`яну швабру в руках і даною шваброю тримав на землі ОСОБА_4 , низ швабри упирався в грудну клітину лежачого ОСОБА_4 і ОСОБА_5 цією шваброю штовхав у груди останнього, а той ( ОСОБА_4 ) намагався відштовхнути швабру від себе. Після цього він та інші присутні втрутилися в ситуацію, він відвів у сторону ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 інші допомогли піднятися. Також даний свідок пояснив, що цього дня після того, як ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розборонили, він бачив на губах ОСОБА_4 кров, яка підтікала;

- показаннями свідка ОСОБА_8 в частині того, що 08.07.2018 року він перебував у кафе в с. Єрки Миргородського району Полтавської області, де також перебували ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вони відпочивали, граючи в карти. Під час гри між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла словесна перепалка, яку спровокував ОСОБА_4 , під час якої ОСОБА_5 правою рукою «махнув» (як висловився даний свідок) по носі ОСОБА_4 , який сидів праворуч між ОСОБА_5 за столом, внаслідок чого у ОСОБА_4 з носа почала текти кров. Після цього ОСОБА_4 пішов з кафе, а ОСОБА_5 вийшов за ним і що там між ними відбувалося він не знає, оскільки з приміщення кафе не виходив. Вказав, що йому як жителю с. Єрки Миргородського району Полтавської області відомо, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше теж виникали словесні перепалки, однак яких спірних питань вони стосувалися йому не відомо;

- рапортом чергового Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області від 08.07.2018 року про те, що о 15 год. 54 хв. 08.07.2018 року по телефону служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , жителя с. Єрки Миргородського району Полтавської області про те, що цього числа в с. Єрки Миргородського району Полтавської області 20 хвилин тому громадянин ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження (а.с.109);

- письмовою заявою потерпілого ОСОБА_4 від 08.07.2018 року про те, що останній просить притягнути до відповідальності гр. ОСОБА_5 , 1938 р.н., який 08.07.2018 року в кафе в с. Єрки Миргородського району Полтавської області наніс йому тілесні ушкодження кулаком та дерев`яною шваброю (а.с.110);

- довідкою Миргородської ЦРЛ №3066 від 08.07.2018 року про те, що цього числа за медичною допомогою в травматологічний пункт Миргородської ЦРЛ звернувся громадянин ОСОБА_4 і лікарем у нього виявлено тілесні ушкодження (а.с.111);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20.07.2018 року з фототаблицею до нього, з якого вбачається, що в присутності понятих та статиста потерпілий ОСОБА_4 розповів та в деталях показав механізм нанесення йому ОСОБА_5 ударів кулаком в область обличчя та шваброю по тулубу 08.07.2018 року в приміщенні кафе та на подвір`ї кафе в с. Єрки Миргородського району Полтавської області; вбачається, що даний протокол підписаний всіма учасниками даної слідчої дії без будь-яких зауважень, доповнень чи застережень (а.с.а.с.112-117);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.07.2018 року з фототаблицею до нього, де в присутності понятих та статиста свідок ОСОБА_9 розповів та показав, яким чином 08.07.2018 року на подвір`ї кафе в с. Єрки Миргородського району Полтавської області ОСОБА_5 дерев`яною шваброю наніс лежачому потерпілому ОСОБА_4 декілька ударів в область грудної клітини (а.с.а.с.118-121); вбачається, що даний протокол проведення слідчого експерименту підписаний всіма учасниками даної слідчої дії без будь-яких зауважень, доповнень чи застережень;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.07.2018 року з фототаблицею до нього, де в присутності понятих та статиста свідок ОСОБА_10 розповів та показав, де за столом в приміщенні кафе знаходилися та сиділи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та яким чином (тобто показав механізм нанесення ударів) 08.07.2018 року в приміщенні кафе в с. Єрки Миргородського району Полтавської області за столом ОСОБА_5 кистю правої руки наніс потерпілому ОСОБА_4 декілька ударів в область губ та носу (а.с.а.с.122-125); даний протокол проведення слідчого експерименту підписаний всіма учасниками цієї слідчої дії без будь-яких зауважень, доповнень чи застережень;

- письмовою заявою громадянки ОСОБА_11 від 16.07.2018 року про те, що цього числа в с. Єрки Миргородського району Полтавської області вона добровільно видала працівниками поліції дерев`яну швабру (а.с.126);

- протоколом огляду дерев`яної швабри від 16.07.2018 року про те, що цього числа з участю понятих в присутності ОСОБА_11 в с. Єрки Миргородського району Полтавської області було оглянуто дерев`яну швабру, визначено її розміри та вилучено у встановленому порядку (а.с.127);

- постановою від 16.07.2018 року про визнання речових доказів та квитанцією №000091 від 16.07.2018 року про те, що вищевказану дерев`яну швабру, яку було добровільно видано працівникам поліції визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню та передано на відповідальне зберігання в камеру схову речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області (а.с.а.с.128-129);

- висновком експерта (судово-медичної експертизи)№190 від 19.07.2018 року про те, що при судово-медичному обстеженні, з урахуванням медичної документації, у ОСОБА_4 виявлені слідуючі тілесні ушкодження: крововилив, що розташований на слизовій оболонці верхньої губи зліва, синці, що розташовані: на зовнішній поверхні середньої третини правого плеча, в проекції тіла грудини, на зовнішній поверхні нижньої третини правого стегна, на передній поверхні верхньої та нижньої третини лівої гомілки, які могли утворитися не менш, ніж від трьох точок прикладення сили тупих твердих предметів, якими, також могли бути удари кулаком, дерев`яною шваброю, з силою, достатньою для їх утворення, по давності можуть відповідати вказаному строку та обставинам та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень та не є небезпечними для життя в момент спричинення; експерт вважає, що з урахуванням кількості, характеру та анатомічної локалізації виявлених тілесних ушкоджень, ці ушкодження не могли утворитися при його падінні з висоти власного росту як з наданням прискорення, так і без нього (а.с.а.с.130-131);

- висновком експерта (додаткової судово-медичної експертизи №198 від 27.07.2018 року) про те, що з урахуванням показань потерпілого ОСОБА_4 , наданих ним під час проведення слідчого експерименту 20.07.2018 року, враховуючи кількість, характер та анатомічну локалізацію виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, експерт вважає, що відповідні тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, на які вказував ОСОБА_4 під час проведення вищевказаного слідчого експерименту (а.с.а.с.132-133).

Дослідивши та проаналізувавши докази по даному кримінальному провадженню, що надані на засадах змагальності та диспозитивності, і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями, які виразилися у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), і його протиправні дії суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Також в пункті 42 рішення "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення ЄСПЛ у справі "Руїз Торійа проти Іспанії" від 09.12.1994 р.). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення у справі "Артіко проти Італії" від 13.05.1980 р.). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення у справі "Дюлоранс проти Франції" від 21.03.2000 року; пп.32 рішення у справі "Донадзе проти Грузії" від 07.03.2006 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.23 та п.25 рішення у справі "Проніна проти України" від 18.07.2006 року вказав, що суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень за аргументами, які сторона може представити в суд, та проаналізувати позов з точки зору цих аргументів.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч.2 ст.94 КПК України).

Враховуючи обстановку та обставини вчинення даного кримінального правопорушення, виходячи з сукупності досліджених доказів у справі, зокрема, і висновків проведених у справі судово-медичної та додаткової судово-медичної експертизи щодо характеру, кількості та локалізації виявлених у потерпілого ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, які в своїй сукупності відноситься до легких тілесних ушкоджень, стабільні та послідовні показання потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні в частині локалізації та характеру нанесених йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 08.07.2018 року, які узгоджуються в своїй основі з даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту з його участю від 20.07.2018 року, по суті часткове (як вказав ОСОБА_5 в судовому засіданні) визнання обвинуваченим обставин нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 та, по своїй суті, відповідно, часткове визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину в межах пред`явленого обвинувачення (ч.1 ст.125 КК України), а також його показання щодо механізму отримання потерпілим тілесних ушкоджень (які різняться зі стабільними та послідовними показаннями потерпілого), суд розцінює як своєрідний спосіб захисту ОСОБА_5 від висунутого обвинувачення, що випливає з положень ст.63 Конституції України і процесуальних прав обвинуваченого.

Виходячи з системного та детального аналізу висновків проведених у справі судово-медичної експертизи №190 від 19.07.2018 року та додаткової судово-медичної експертизи №198 від 27.07.2018 року, з урахуванням відомостей, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 20.07.2018 року з участю потерпілого ОСОБА_4 , суд приймає до уваги показання потерпілого ОСОБА_4 щодо кількості, характеру та локалізації отриманих ним тілесних ушкоджень 08.07.2018 року в с. Єрки Миргородського району Полтавської області за обставин, які вказані в обвинувальному акті, оскільки показання вищевказаного потерпілого узгоджуються з висновками вищевказаних експертиз, відомостями, які здобуті в ході проведення відповідного слідчого експерименту в їх сукупності та взаємозв`язку і їм не суперечать.

Суд оцінює показання допитаного свідка ОСОБА_8 з позиції того, що даний свідок був присутнім за столом 08.07.2018 року в кафе в с. Єрки Миргородського району Полтавської області в той час, коли між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розпочалася та тривала словесна перепалка (сварка), в ході якої ОСОБА_5 наніс удар по обличчю потерпілого (тобто він бачив, як стверджував в ході судового розгляду лише один удар по обличчю потерпілого в приміщенні кафе). В той же час, посилання даного свідка на те, що інших ударів за столом в приміщенні кафе, які б наносив ОСОБА_5 . ОСОБА_4 він не бачив, суд оцінює критично, оскільки отримання ОСОБА_4 не менше ніж трьох ударів в приміщенні кафе в область обличчя підтверджується висновками проведених у справі судово-медичної та додаткової судово-медичної експертизи, а також даним проведеного 20.07.2018 року слідчого експерименту з участю потерпілого, які узгоджуються між собою. Тобто, вказане свідчить про те, що об`єктивно, вищевказаний свідок, який не покидав приміщення кафе і був свідком словесної перепалки (сварки) між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (яка тривала незначний проміжок часу), при тому, що всі вони сиділи за одним невеликим столом в приміщенні кафе поруч один біля одного, не міг не бачити нанесення ОСОБА_4 в середині приміщення кафе ще декількох ударів в область обличчя. Дані висновки підтверджуються також і відомостями, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 25.07.2018 року з участю ОСОБА_10 , під час якого даний громадянин (який також був присутній за столом, коли відбувалася словесна перепалка (сварка) між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) вказав про мінімум два удари, які ОСОБА_5 наніс в область обличчя ОСОБА_12 , який сидів за столом (а.с.а.с.122-125).

Що стосується посилань під час судового розгляду справи потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 на нібито вчинення в попередні роки один одним різних правопорушень та дій, які стосуються репутації кожного з них, то суд не приймає такі їх посилання в судовому засіданні, оскільки ці посилання не стосуються предмету розгляду конкретного обвинувального акту, що надійшов на розгляд суду, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про наявність судимостей учасників справи у попередні роки (обвинуваченого та потерпілого), відповідно, у своїй сукупності, такі посилання потерпілого та обвинуваченого свідчать про наявність тривалого конфлікту між цими особами за час їх постійного проживання в селі Єрки Миргородського району Полтавської області.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 вищевказаної Постанови, призначаючи покарання, зокрема, у виді штрафу і визначаючи розмір відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні

неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Отже, виходячи з викладеного, при призначенні виду та міри покарання суд враховує положення ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, те, що відповідно до ст.12 КК України цей злочин відноситься злочинів невеликої тяжкості, обстановку та обставини вчинення даного кримінального правопорушення (злочину), наслідки, що настали, те, що тілесні ушкодження потерпілому були спричинені в ході словесної сварки, яка виникла між потерпілим та обвинуваченим, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (тобто йому виповнилося 80 років), раніше не судимий, має похилий вік, є пенсіонером, розмір його пенсії та те, що пенсія є по суті його єдиним реальним джерелом прожиття (тобто враховує матеріальний стан обвинуваченого), він є вдівцем та проживає один в с. Єрки Миргородського району Полтавської області, за місцем проживання Ярмаківської сільською радою Миргородського району Полтавської області характеризується виключно з позитивної сторони, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має видимі захворювання опорно-рухового апарату, відсутність обставин, що пом`якшують його покарання, наявність такої обтяжуючої покарання обставини як вчинення злочину відносно особи похилого віку, думку потерпілого щодо обставин справи та призначення покарання, і з урахуванням сукупності цих обставин, а також відомостей досудової доповіді органу пробації про обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання, що передбачене санкцією ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в межах санкції відповідної частини вищевказаної статті, яке буде реальним, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів (при цьому суд також враховує, що в силу імперативних положень ст.ст.56,57 КК України, в силу віку ОСОБА_5 йому в будь-якому разі неможливо призначити інше покарання за санкцією ч.1 ст.125 КК України, ніж покарання у виді штрафу).

З урахуванням обстановки та обставин вчинення даного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та його матеріальний стан, суд не вбачає підстав для застосування положень ст.69 КК України.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 в межах судового розгляду даного обвинувального акту щодо ОСОБА_5 не заявлявся. З урахуванням цього суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілому ОСОБА_4 положення ч.7 ст.128 КПК України про те, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

З обвинувального акту вбачається, що процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Речовий доказ у справі дерев`яну швабру, що передана на зберігання в камеру схову речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області належить повернути у володіння ОСОБА_11 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Призначити ОСОБА_13 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (510 грн.).

Речовий доказ у справі дерев`яну швабру, що передана на зберігання в камеру схову речових доказів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області - повернути у володіння ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1