Справа № 303/2645/14-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.04.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів :

ОСОБА_1 ( головуючої),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/336/19 ( ЄРДР № 0003273 від 07.07.2013) за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 .

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Поляхова Теофіпольського району Хмельницької області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше неодноразово судимий, востаннє 24.03.2014 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі,
визнаний винуватим і йому призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України - три роки позбавлення волі .
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.03.2014, обвинуваченому ОСОБА_7 призначено остаточно до відбуття чотири роки позбавлення волі.
Строк відбуття ОСОБА_7 покарання визначено рахувати з 11.10.2013, зарахувавши в нього час відбування покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.03.2014.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не застосувався.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових дактилоскопічних експертиз у сумі 1174,00 грн.
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
06 липня 2013 року в період часу з 09-ї по 15-ту годину, ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю власника, пошкодивши замок дверей, проник до будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_8 , звідки таємно викрав 300 доларів США, що в перерахунку на національну валюту, відповідно до довідки «Ощадбанку» № 304 від 14.02.2014, складає 2397,90 гривень, завдавши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
25 липня 2013 року приблизно о 16-ій годині, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю власника, через незамкнені двері, проник до будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , звідки таємно викрав 3000 гривень, завдавши потерпілій майнову шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 , вказує на те, що вирок є незаконним. Обгрунтовує тим, що суд, застосувавши спрощений порядок розгляду кримінального провадження, за відсутності зафіксованих матеріальних слідів ОСОБА_7 в інкримінованих йому злочинах, безпідставно визнав останнього винуватим у їх вчиненні. Крім того, вказує на те, що суд не роз`яснював обвинуваченому зміст висунутого обвинувачення та право заявляти відводи, а також не звернув увагу на те, що під час досудового розслідування було порушено право ОСОБА_7 на захист, оскільки йому не було призначено захисника, участь якого була обов`язковою. Також посилається на те, що суд не організував проведення судової психолого-психіатричної експертизи для визначення осудності обвинуваченого, хоча така й була призначена, а також безпідставно не застосував до обвинуваченого положення ч. 5 ст. 72 КК України. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпанням можливості їх отримання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 подана в інтересах ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину визнав, дав визнавальні показання, через що суд з урахуванням думки учасників судового розгляду дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорювались.

Доводи захисника про те, що суд порушив право ОСОБА_7 на захист, апеляційний суд вважає необгрунтованим. З матеріалів кримінального провадження убачається, що на досудовому розслідуванні участь приймала захисник ОСОБА_11 ( а.с. 7), у суді першої інстанції - захисник ОСОБА_6 .

Щодо твердження захисника про необхідність призначення судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_7 , чого не зробив суд, то убачається, що суд на підставі клопотання захисника призначив таку експертизу, однак, зважаючи на те, що необхідної медичної документації не було надано, та і захисник не вказав у своєму клопотанні, які саме обставини свідчили чи свідчать про те, що ОСОБА_7 як особа виявляє такі ознаки поведінки, які давали підстави вважати його таким, що він перебуває у хворобливому стані, експертна установа ( обласна психіатрична лікарня м. Берегово) надала відповідь про неможливість проведення експертизи. Водночас, зазначила, що згідно тієї інформації, яка була надана, убачається, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, крім того, згідно попередніх вироків: Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05.02.2014 - щодо ОСОБА_7 10.12.2013 проводилась амбулаторна судово-психіатрична експертиза та він визнаний осудним та Новомургородського районного суду Кіровоградської області від 18.09.2014, з якого видно, що 15.11.2013 відносно ОСОБА_7 проводилась амбулаторна судово-психіатрична експертиза та ОСОБА_7 визнаний осудним ( а.с. 148 т. 3 ).

Крім того, як видно з журналу судових засідань від 02.03.2017, ОСОБА_7 не підтримав клопотання про проведення щодо нього судово-психіатричної експертизи, наполягав продовжити розгляд кримінального провадження, вину свою у вчиненні злочинів визнав, заперечив щодо дослідження доказів у справі ( а.с. 211- 213 т. 3). Між тим, прокурором суду подано клопотання про дослідження доказів ( а.с. 62 т.3) та матеріали кримінального провадження у 2-х томах, у яких містяться докази вчинення кримінальних правопорушень, дослідження яких безпосередньо у суді ОСОБА_7 просив не досліджувати. Таким чином, за погодженням інших учасників судового розгляду, суд дійшов правильного висновку про недоцільність дослідження тих доказів, які ніким оспорювались.

Не грунтується на фактичних обставинах і те, що суд не роз`яснив обвинуваченому суті обвинувачення, право заявити відвід, оскільки з матеріалів судового провадження убачається, що суд в повній мірі роз`яснив права обвинуваченому, як і суть висунутого обвинувачення ( а.с.55-56, 74, 114-115, 204, 211), при цьому обвинувачений ОСОБА_7 скористався своїми правами: заявляв відвід як судді, так захиснику ОСОБА_6 .

Таким чином доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає необгрунтованими.

Апеляційна вимога про застосування до ОСОБА_7 при призначенні покарання положень ст. 72 КК України в редакції Закону 2015 року є також необгрунтованою, оскільки у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою не застосовувався і вирішення цього питання може бути розглянуте в порядку виконання вироків. Окрім цього, ОСОБА_12 відбув покарання та звільнений з місць ув`язнення 20.06.2018 ( а.с. 29 т. 4).

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає вирок суду таким, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України, підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі, не знаходить, як і не вбачає інших.

Між тим, ОСОБА_7 апеляційну скаргу захисника не підтримав, погодився з вироком суду, про що подав дві заяви ( від 03.05.2017 а.с.253; від 11.08.2017 а.с. 308 т. 3). На час апеляційного розгляду ОСОБА_7 відбув призначене покарання та не виявив бажання бути присутнім в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: