ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 665/1771/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/263/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 286 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
cуддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8
ОСОБА_9
потерпілих : ОСОБА_10
ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 0000326 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2018 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нове, Чаплинського району, Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховано з моменту фактичного затримання з 04 серпня 2018 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 завдану моральну шкоду у сумі 300 000 тисяч грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 завдану моральну шкоду у сумі 300 000 тисяч грн.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 03 серпня 2018 року, близько 20 год. 50 хв., вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, зокрема, на порушення вимог підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи на законних підставах технічно справним транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. Хліборобів (Фрунзе) у своїй смузі руху зі сторони вул. Корольова у напрямку вул. Грушевського в смт. Чаплинка Херсонської області, діючи необережно, із злочинною недбалістю, в задовільних дорожніх умовах, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, порушив правила безпеки дорожнього руху, зокрема вимоги підпункту б) пункту 2.3, пункту 12.3, Правил дорожнього руху, а саме недостатньо оцінив дорожню обстановку, не переконався, що його дії будуть безпечними, не створюють перешкод та небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, при виникненні перешкоди, яку він міг об`єктивно виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого, перебуваючи на автодорозі в районі розташування будинку №2 по вул. Хліборобів у смт. Чаплинка Херсонської області, допустив наїзд передньою правою частиною його автомобіля ВАЗ-2106 на пішоходів ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які рухалися у попутному напрямку, що спричинило загибель цих осіб.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст. 286 КК Українияк порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок скасувати і винести новий вирок, яким призначити більш м`яке основне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Фактичні обставини криімнального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого за ч 3 ст. 286 КК УКраїни захисник не оспорює.
Вирок захисником оскаржується в частині призначеного покарання у зв`язку із його невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через надмірну суворість .
Зазначає, що при ухваленні рішення судом фактично не враховано те, що ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Вказує, що обвинувачений раніше не судимий, на час вчинення кримінального правопорушення мав постійне місце роботи, за місцем мешкання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, є учасником бойових дій, приймав безпосередню участь в зоні АТО, має незадовільний стан здоров`я, оскільки хворіє на цукровий діабет.
Вважає, що суд не надав належної оцінки обставинам, які пом`якшують покарання та даним про особу винного, призначив занадто суворе покарання.
Посилається на те, що ОСОБА_7 в повному обсязі визнав позовні вимоги, що свідчить про те, що обвинувачений усвідомлює негативні наслідки, які завдані його діями та готовий вживати заходів для відшкодування шкоди, втім не мав об`єктивної можливості хоча б частково відшкодувати завдані збитки.
Вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог щодо мети призначеного покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
В ході апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений підтримали доводи апеляційної скарги та просили помякшити призначене покарання.
Прокурор та потерпілі заперечили проти задоволеня апеляційної скарги захисника.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі адвокатом не оспорюються, а тому вирок переглядається в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги лише в частині призначення покарання обвинуваченому.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як видно із вироку, визначаючи вид та міру покарання суд врахував, що ОСОБА_7 вчинив необережний тяжкий злочин, наслідком якого стала смерть двох осіб, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та служби характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, стан здоров`я, був учасником бойових дій, брав безпосередню участь в зоні АТО. Судом також враховано думку потерпілих, які наполягали на призначенні обвинуваченому найсуворішої міри покарання та те, що ОСОБА_7 не були вжиті заходи по відшкодуванню моральної та матеріальної шкоди.
Суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною , що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Врахувавши обставини, за яких вчинено злочин, його наслідки, дані про особу обвинуваченого суд призначив покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі і дійшов висновку, що без реального відбуття призначеного покарання виправлення обвинуваченого не можливе .
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів дослідила матеріали, які характеризують особу обвинуваченого.
Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
На переконання колегії суддів судом першої інстанції були враховані відомості , що характеризують особу обвинуваченого , в тому числі і в соціально- побутовому плані, а також враховані обставини кримінального провадження в їх сукупності , які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання , тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення.
Так, суд першої інстанції наряду із іншими обставинами, що підлягають врахуванню згідно положень ст. 65 КК України взяв до уваги , що ОСОБА_7 визнав повністю вину, активно сприяв розкриттю злочинів та призначив покарання обвинуваченому за ч 3 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, тобто на строк , який є меншим ніж максимальна межа санкції статті , за якою його засуджено. Суд навів переконливі мотиви, чому він визначив саме таку міру покарання.
При цьому суд підставно врахував, що обвинувачений не здійснив жодних дій , які спрямовані на відшкодування заподіяної шкоди потерпілим.
Посилання апеляційної скарги на те, що обвинувачений через відсутність доходів, заощаджень та належного йому майна об`єктивно не міг відшкодувати заподіяні збитки , і що ці обставини мали б бути враховані судом при призначенні покарання , колегія суддів не приймає до уваги . Оскільки обставиною, що пом`якшує покарання може бути визнано лише фактичні дії обвинуваченого спрямовані на ліквідацію негативних наслідків неправомірних дій, колегія суддів вважає, що причина з яких обвинувачений не здійснив будь -якого відшкодування заподіяної шкоди , але визнав позов повністю, не може бути визнана підставою для призначення більш м`якого покарання.
Наявність у ОСОБА_7 неповнолітньої дитини, а також те, що він на момент вчинення злочину мав постійне місце роботи, є учасником бойових дій , судова колегія не може визнати тими достатніми чинниками, які б свідчили про зменшення суспільної небезпечності його особи .
Натомість вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння підвищує суспільну небезпеку його дій, наслідком яких стала загибель двох людей.
Ретельно проаналізувавши доводи апелянта , дослідивши матеріали провадження, що характеризують особу обвинуваченого, врахувавши обставини вчинення злочину та його наслідки , а також посткримінальну поведінку ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання .
Не було у суду підстав і для призначення покарання із застосуванням положень ст. 69-1 КК України, оскільки заподіяна шкода обвинуваченим не відшкодована навіть частково.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419,376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання її копії.

Судді:(три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,
суддя ОСОБА_2