Дата документу 07.02.2019 Справа № 329/1172/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/303/19
Єдиний унікальний № 329/1172/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.191 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретарі ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження за № 0000392 від 21 грудня 2015 року, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_10 , на вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мануйлівка Приморського району Запорізької області, громадянина України, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
виправдано за недоведеністю за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Вирішена доля речових доказів.

Цивільний позов залишено без розгляду.

Згідно зі змістом вироку, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що перебуваючи на посаді директора Комунальної установи «Чернігівський дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради (на теперішній час Комунальна установа «Чернігівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради, далі - інтернат), будучи службовою особою, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на привласнення коштів інтернату, діючи умисно, з корисливого мотиву, зловживаючи своїм службовим становищем, використовуючи організаційно-розпорядчі функції, для незаконного обернення коштів інтернату на свою користь, в період з січня по вересень 2015р., перебуваючи в приміщенні інтернату надав усні вказівки інспектору відділу кадрів інтернату підготувати проекти наступних наказів про прийняття на роботу:

наказ №3-к від 02.01.2015р. про прийняття ОСОБА_11 на посаду вихователя, з 02.01.2015р., на час відпустки вихователя ОСОБА_12 ; наказ №111-к від 14.09.2015р. про прийняття ОСОБА_11 на 0,5 ставки комірника по підсобному господарству, з 14.09.2015р. на час відпустки комірника ОСОБА_13 , з посадовим окладом відповідно до штатного розпису. Продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на заволодіння коштами інтернату, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_11 свої службові обов`язки не буде виконувати, на своєму робочому місці присутнім не буде, директор інтернату ОСОБА_8 , в період з січня по вересень 2015р., перебуваючи в приміщенні інтернату, підписав офіційно оформлені вищевказані накази.

У подальшому, в період з січня по жовтень 2015р., в приміщенні інтернату, ОСОБА_8 надав усні вказівки старшій медичній сестрі інтернату ОСОБА_14 внести до табелю обліку використання робочого часу інформацію щодо нібито відпрацьованого часу ОСОБА_11 .

На виконання зазначених вказівок ОСОБА_15 , до табелю обліку робочого часу за січень 2015 року внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_11 96 годин, до табелю обліку робочого часу за вересень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_11 52 годин, до табелю обліку робочого часу за жовтень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_11 52 годин.

На підставі зазначених табелів обліку робочого часу бухгалтерією інтернату ОСОБА_11 здійснено нарахування заробітної плати.

Надалі, в період з січня по жовтень 2015р. в приміщенні інтернату ОСОБА_8 надано усні вказівки бухгалтеру інтернату ОСОБА_16 перерахувати нараховану заробітну плату ОСОБА_11 на картковий рахунок касира інтернату ОСОБА_17 .

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 07.11.2016р. №120/11.2 загалом за період січень 2015р. та вересень - жовтень 2015р. ОСОБА_11 було нараховано заробітної плати у сумі 2963грн 64коп.

Надалі, на підставі наданих в період з січня по жовтень 2015р. в приміщенні інтернату ОСОБА_8 усних вказівок ОСОБА_17 зняла зі свого карткового рахунку перераховану їй заробітну плату ОСОБА_11 в сумі 2963грн 64коп та передала останньому.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.191 КК України як привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Крім того, ОСОБА_8 , обвинувачується в тому, що він, перебуваючи на посаді директора інтернату, будучи службовою особою, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на розтрату коштів інтернату, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, використовуючи організаційно-розпорядчі функції, для розтрати коштів інтернату на користь ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , з метою збагачення останніх в період з січня по листопад 2015 року в приміщенні інтернату віддав усні вказівки інспектору відділу кадрів інтернату ОСОБА_31 підготовити проекти наступних наказів про прийняття на роботу:

наказ №73-к від 29.05.2015 про прийняття ОСОБА_32 тимчасово на 0,5 ставки дезинфектора, з 02.06.2015р., на час хвороби дезінфектора ОСОБА_33 , з посадовим окладом відповідно до штатного розпису;

наказ №78-к від 12.06.2015 про прийняття ОСОБА_34 тимчасово на посаду санітарки-няні, з 16.06.2015, на час відпустки санітарки-няні ОСОБА_35 , з посадовим окладом відповідно до штатного розпису;

наказ №93-к від 23.07.2015 про прийняття ОСОБА_34 тимчасово на посаду машиністки з прання білизни, на час відпустки машиністки з прання білизни ОСОБА_36 з посадовим окладом відповідно до штатного розпису;

наказ №105-к від 14.08.2015 про прийняття ОСОБА_37 тимчасово на посаду санітарки-няні, з 16.08.2015 на час відпустки санітарки-няні ОСОБА_30 , з посадовим окладом відповідно до штатного розпису;

наказ №6-к від 14.01.2015 про призначення ОСОБА_38 на посаду повара на період відпустки ОСОБА_18 з посадовим окладом відповідно до штатного розпису;

наказ №11-к від 26.01.2015 про призначення ОСОБА_39 на посаду санітарки няні на період відпустки ОСОБА_40 , з посадовим окладом відповідно до штатного розпису;

наказ № 17-п від 16.02.2015 про призначення ОСОБА_38 на посаду шеф-повара на період відпустки ОСОБА_18 , з посадовим окладом відповідно до штатного розпису;

наказ № 18-п від 16.02.2015 про призначення ОСОБА_41 кухонним працівником на період відпустки ОСОБА_22 , з посадовим окладом відповідно до штатного розпису; наказ № 29-п від 16.03.2015 про призначення ОСОБА_42 , сторожем на період відпустки ОСОБА_23 , з посадовим окладом відповідно до штатного розпису;

наказ № 39 від 14.04.2015 про призначення ОСОБА_43 кухонним працівником на період відпустки ОСОБА_27 з посадовим окладом відповідно до штатного розпису; наказ № 40 від 14.04.2015 про призначення ОСОБА_44 працівником комплексного обслуговування будівель і споруд на період відпустки ОСОБА_28 з посадовим окладом відповідно до штатного розпису;

наказ № 41-п від 14.04.2015 про призначення ОСОБА_45 поваром на період відпустки ОСОБА_24 з посадовим окладом відповідно до штатного розпису;

наказ № 42 від 14.04.2015 про призначення ОСОБА_46 на посаду інструктора з трудотерапії на період відпустки ОСОБА_19 , з посадовим окладом відповідно до штатного розпису; наказ № 78-п від 12.06.2015р. про призначення ОСОБА_47 на посаду санітарки-роздатчиці на період відпустки ОСОБА_26 , з посадовим окладом відповідно до штатного розпису; наказ № 112-к від 14.09.2015 про призначення ОСОБА_48 на посаду санприбиральника на період відпустки ОСОБА_49 , з посадовим окладом відповідно до штатного розпису;

наказ № 145-к від 30.11.2015 про призначення ОСОБА_50 на посаду санітарки-няні на період відпустки ОСОБА_25 , з посадовим окладом відповідно до штатного розпису;

наказ № 150-к від 30.11.2015 про призначення ОСОБА_46 санітаркою-нянею на період відпустки ОСОБА_21 , з посадовим окладом відповідно до штатного розпису.

Продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на розтрату коштів інтернату, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_51 , ОСОБА_32 , ОСОБА_52 , ОСОБА_41 , ОСОБА_46 , ОСОБА_44 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_42 , ОСОБА_55 , свої службові обов`язки не будуть виконувати, на своєму робочому місці присутніми не будуть, директор інтернату ОСОБА_8 в період з січня по листопад 2015 року, перебуваючи в приміщенні інтернату, підписав офіційно оформлені вищевказані накази.

У подальшому, в період з січня по грудень 2015р., в приміщенні інтернату ОСОБА_8 надав усні вказівки старшій медичній сестрі інтернату ОСОБА_14 внести до табелів обліку використання робочого часу інформацію щодо нібито відпрацьованого часу ОСОБА_34 , ОСОБА_32 , ОСОБА_56 , ОСОБА_41 , ОСОБА_44 , ОСОБА_57 , ОСОБА_42 , та сестрі-господарці інтернату ОСОБА_58 внести до табелю обліку використання робочого часу інформацію щодо нібито відпрацьованого часу ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 .

На виконання зазначених вказівок ОСОБА_15 :

до табелю обліку робочого часу за червень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_62 72 годин, до табелю обліку робочого часу за серпень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_62 72 годин, до табелю обліку робочого часу за липень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_62 82,8 годин, до табелю обліку робочого часу за жовтень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_62 14,4 годин;

до табелю обліку робочого часу за червень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_34 72 годин, до табелю обліку робочого часу за серпень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_34 69,1 годин, до табелю обліку робочого часу за вересень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_34 158,4 годин; до табелю обліку робочого часу за лютий 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_41 72 годин;

до табелю обліку робочого часу за березень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_41 90 годин,

до табелю обліку робочого часу за березень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_42 88 годин, до табелю обліку робочого часу за квітень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_42 73 годин;

до табелю обліку робочого часу за квітень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_56 90 годин, до табелю обліку робочого часу за травень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_56 77 годин;

до табеля обліку робочого часу за квітень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_44 95 годин, до табелю обліку робочого часу за червень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_44 78 годин, до табелю обліку робочого часу за липень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_44 165,6 годин;

до табелю обліку робочого часу за квітень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_57 90 годин, до табелю обліку робочого часу за травень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_63 . 36 годин. ОСОБА_64 на виконання зазначених вказівок ОСОБА_8 ;

до табелю обліку робочого часу за січень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_60 93 годин, до табелю обліку робочого часу за лютий 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_60 94 годин;

до табелю обліку робочого часу за травень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_60 69,8 годин;

до табелю обліку робочого часу за червень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_60 14,4 годин, до табелю обліку робочого часу за вересень 2015 року внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_60 46,8 годин;

до табелю обліку робочого часу за березень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_59 96,8 годин, до табелю обліку робочого часу за лютий 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_59 144 годин;

до табелю обліку робочого часу за грудень 2015р. внесено відомості щодо відпрацювання ОСОБА_65 73,6 годин.

На підставі зазначених табелів обліку робочого часу бухгалтерією інтернату заробітну плату ОСОБА_43 перераховано на картковий рахунок ОСОБА_27 ; заробітну плату ОСОБА_41 перераховано на картковий рахунок ОСОБА_22 ; заробітну плату ОСОБА_34 перераховано на картковий рахунок ОСОБА_66 ; заробітну плату ОСОБА_32 перераховано на картковий рахунок ОСОБА_20 ; заробітну плату ОСОБА_38 перераховано на карткові рахунки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ; заробітну плату ОСОБА_44 перераховано на карткові рахунки ОСОБА_26 та ОСОБА_28 ; заробітну плату ОСОБА_50 перераховано на картковий рахунок ОСОБА_25 ; заробітну плату ОСОБА_45 перераховано на картковий рахунок ОСОБА_24 ; заробітну плату ОСОБА_42 , перераховано на картковий рахунок ОСОБА_23 , заробітну плату ОСОБА_39 перераховано на картковий рахунок ОСОБА_67 .

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №120/112 від 07.11.2016 особам ОСОБА_68 за період з квітня по травень 2015р. нараховано 1568,11грн., ОСОБА_69 за період з лютого по березень 2015р. нараховано 1390,46грн., ОСОБА_34 за період з червня по серпень 2015р. нараховано 3020,42грн., ОСОБА_32 за період з червня по липень 2015р. нараховано 3905,80грн., ОСОБА_70 за період січень-червень 2015р. та вересень, жовтень грудень 2015р. нараховано 10015,29грн, ОСОБА_44 за період з квітня по липень 2015р. нараховано 4208,44грн., ОСОБА_71 за грудень 2015р. нараховано 1399,77грн., ОСОБА_72 за період з квітня по травень 2015р. нараховано 1603,41 грн., ОСОБА_42 за період з березня по квітень 2015р. нараховано 1998,95грн., ОСОБА_73 за період з січня по березень 2015р. нараховано 4851,40грн.

Загалом вищевказаним особам за період роботи в інтернаті нараховано 33962,05грн.

ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді директора інтернату, будучи службовою особою, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на розтрату коштів інтернату, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, використовуючи організаційно-розпорядчі функції, для розтрати коштів інтернату на користь ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , з метою збагачення зазначених осіб в період з січня по грудень 2015 року розтратив кошти інтернату в сумі 33962грн. 05коп.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.191 КК України як розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження прийшов до висновку, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст.191 КК України, не знайшло підтвердження.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування своїх вимог вказує, що судом не була дана оцінка доказам в їх сукупності. В основу прийнятого рішення покладені покази обвинуваченого тоді як покази ряду свідків взагалі не взяті до уваги. На переконання апелянта судом необґрунтовано визнано неналежним доказом висновок судово-економічної експертизи. З огляду на вказані обставини просить скасувати вирок суду першої інстанції і ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.191 КК України покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих функцій на 1 рік.

На апеляційну скаргу прокурора, захисниками обвинуваченого адвокатами ОСОБА_74 і ОСОБА_9 подані заперечення. На думку захисників доводи апеляційної скарги безпідставні, тоді як вирок суду вважають законним, обґрунтованим і вмотивованим. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; обвинуваченого, зокрема в останньому слові, та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважали вирок законним і обґрунтованим; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою суд у вироку зазначає формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

На переконання колегії суддів вказані вимоги судом першої інстанції були дотримані.

Підстави для виправдання ОСОБА_8 і мотиви, з яких суд відкинув докази обвинувачення, викладені у вироку в повному обсязі.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, сторона обвинувачення посилалась на покази свідків, ОСОБА_75 , ОСОБА_40 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_79 ОСОБА_80 , ОСОБА_24 , ОСОБА_81 , ОСОБА_16 , ОСОБА_34 , ОСОБА_32 , ОСОБА_21 і документи (які стороною обвинувачення були визнанні речовими доказами):

- «Книга приказов на прием и увольнение КУ «Черниговский детский дом-интернат» ЗОР 2015 год», прошита і пронумерована на 175 аркушах, (конверт №2, долучений до матеріалів кримінального провадження) містить в собі рукописні накази російською, з підписами обвинуваченого як директора, зокрема, наступні: про прийняття на роботу ОСОБА_11 (2 накази), ОСОБА_38 (5 наказыв), ОСОБА_13 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 (2накази), ОСОБА_45 , ОСОБА_85 , ОСОБА_34 (3 накази), ОСОБА_50 ,

- чернетки наказів про прийняття на роботу на 16 арк., з 02.01.2015 по 12.10.2015, роздруковані на аркушах сірого паперу, останні два на чернетках, вилучені в ході обшуку в інтернаті 13.01.2016 (конверт №1 долучений до матеріалів кримінального провадження);

- «Книга приказов на отпуска КУ «Черниговский детский дом-интернат» ЗОР 2015 год», прошита і пронумерована на 163 аркушах (конверт №2, долучений до матеріалів кримінального провадження) містить в собі рукописні накази російською, з підписами обвинуваченого як директора, зокрема, наступні: про надання відпусток ОСОБА_86 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_79 , ОСОБА_21

- табелі обліку використання робочого часу у січні, березні жовтні, грудні 2015 р. про відпрацювання ОСОБА_60 , ОСОБА_59 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 ОСОБА_57 , ОСОБА_56 ОСОБА_44 , ОСОБА_62 , ОСОБА_34 , ОСОБА_65

- висновок №120/11.2 судово-економічної експертизи судового експерта ОСОБА_93 ;

- розрахункові листки зазначених осіб;

- списки працівників на нарахування заробітної плати на каркові рахунки в 2015р., в які включені ОСОБА_27 , ОСОБА_22 , ОСОБА_94 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 та ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_95 ;

- особова картка працівника ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Інші документи (речові докази, визнані такими постановами від 20.08.2016 (а.п.53-68), від 04.11.2016 (т.2, а.п.69-71), від 27.10.2016 (а.п.72-73), вилучені в ході обшуку 13.01.2016 (т.2, а.п.43-46), оглянуті, згідно протоколів огляду від 04.11.2016р. (т.2, а.п.32-34), від 27.10.2016 (т.2, а.п. 35-38), від 20.08.2016 (т.2, а.п.39-42, 47-52), які суду для огляду не надавались.

Стороною захисту в свою чергу була надана довідка № 01.2-309 від 07.11.2016 Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, інтернату на 2015р. за КЕКВ 2111 «заробітна плата» передбачалися асигнування в обсязі 3677720грн. Касові та фактичні видатки за цією статтею витрат склали 3677720грн. Обсяг фактичних видатків на оплату праці не перевищив передбаченого на 2015р. обсягу асигнувань на КЕКВ 2111 «заробітна плата» (т.2, а.п.155).

Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме: діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, не вбачаючи підстав для виходу за межі обвинувачення з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, дійшов висновку, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, тому обвинувачений у вчиненні інкримінованого йому злочину був виправданий.

Вказаний висновок, на переконання колегії суддів є обґрунтованим.

Доводи прокурора, що суд при винесені виправдувального вироку керувався лише показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , є безпідставними. При постановленні вироку суд, в повній мірі з`ясував всі обставини справи. Вирок ґрунтується не тільки на показаннях самого обвинуваченого, а й показаннях свідків, які були допитані в судовому засіданні. Так, у відповідності до матеріалів справи та вироку суду, всі допитані в якостісвідків працівники інтернату категорично заперечували передання обвинуваченому якихось грошових сум або його вимогу про таку передачу, а також пояснили, що заробітна плата нараховувалась за фактично виконану роботу.

Так само, безпідставними є доводи апелянта про те, що судом не прийнято до уваги і не надано належної правової оцінки показанням свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_26 , ОСОБА_79 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , ОСОБА_27 .

Однак, вказані доводи не відповідають як матеріалам провадження, так і змісту вироку. Так, під час розгляду провадження в суді першої інстанції в результаті повного та всебічного дослідження наданих стороною обвинувачення доказів встановлені фактичні обставини, які полягають в наступному. В період з січня по грудень 2015 року ОСОБА_8 , виконуючи обов`язки директора інтернату, підписав накази про прийняття на роботу сторонніх осіб, на період відпусток штатних робітників інтернату, розуміючи, що особи, прийняті на роботу на певний термін, не будуть виконувати обов`язки відповідно штатного розпису, а штатні працівники не скористаються наданими їм відпустками, і будуть виконувати свої обов`язки. На підставі зазначених наказів до табелів обліку робочого часу внесена інформація про відпрацьований час робітниками, що прийняті на певний термін. Згідно інформації табелів обліку робочого часу цим робітникам нарахована та виплачена заробітна плата, яку отримали штатні працівники, які фактично виконували роботи, але формально перебували у відпустках.

Такі фактичні обставини не заперечував ані обвинувачений ОСОБА_8 , ані допитані свідки.

Орган досудового розслідування, відкриваючи провадження стосовно ОСОБА_8 за ст.191 ч.2 КК України, мав встановити та підтвердити доказами ознаки кримінального правопорушення, а саме фактичні обставини, що утворюють об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину. Оскільки інкриміноване правопорушення має матеріальний склад, слідчий мав встановити розмір коштів, які незаконно вилучені з бюджетних рахунків, з посиланням на нормативні акти, порушення яких, утворює зміст незаконності нарахування коштів, що визнані предметом розтрати.

Однак, орган досудового розслідування не визначив належним чином предмет доказування, обмежившись лише однією версією слідства, внаслідок чого не здобув переконливих доказів, які поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 .

Разом з тим колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що наведені судом обставини для визнання неналежним доказом висновку експерта були необґрунтованими. Суд дійшов висновку, що вказаний доказ є неналежним у зв`язку із відсутністю факту попередження судового експерта про кримінальну відповідальність. Такий висновок суду є безпідставним, адже висновок експерта містить в собі вказівку про відповідне попередження про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Прокурором під час апеляційного перегляду провадження заявлено клопотання, яке судом задоволено (з огляду на вищевказані обставини), про дослідження висновку №120/11.2 судово-економічної експертизи судового експерта ОСОБА_93 а також постанови від 20.08.2016, 27.10.2016, 04.11.2016 про визнання речовими доказами. Інших клопотань, ані апелянтом, ані прокурором в судовому засіданні, заявлено не було.

В ході дослідження висновку експерта встановлено, що він містить лише арифметичний розрахунок загальної суми, яка була виплачена робітникам на підставі інформації в розрахункових листках, і дорівнювала 31 465грн. 41коп. Однак вказаний висновок не містить в собі інформації щодо економічної і юридичної складової стосовно предмету доказування, відповідно того обвинувачення, яке було сформульовано в обвинувальному акті (розтрата). Так висновок не спростовує факту, що загальна виплата була здійсненна за фактично виконану роботу і не свідчить про настання матеріальних збитків. Висновок не містить відомостей про те, що вказана сума була більшою ніж така, яка була би виплачена за якоїсь з умов:

- відкликання працівників з відпусток;

- робота була розподілена між іншими працівниками інтернату, які не перебували у відпустках;

- виконана безпосередньо особами, які за наказами були прийняти для її виконання, а фактично виконувалась працівниками які були у відпустках.

Не вказує висновок експерта і на те, що обсяг фактично виконаних робіт був менший, ніж той за який передбачалася виплата у вищевказаній сумі.

Аналогічне можна зазначити і щодо доказового значення постанов про визнання речовими доказами, оскільки і з аналізу їх змісту не випливало що обвинуваченим було вчинено розтрату коштів інтернату.

Надані сторонами докази у своїй сукупності не свідчили про привласнення чи розтрату, оскільки цього не встановлено в результаті інвентаризації, ревізії, перевірці фінансово-господарської діяльності інтернату, адже при розтраті майна для власника виникають наслідки тільки у вигляді реальної майнової шкоди прямих збитків, тоді як було встановлено, що перевищення видатку кошторису по КЕКВ 2111 «заробітна плата» в 2015 році відсутнє. Докази перерозподілу видатків в бік збільшення за цим КЕКВ в 2015 році, що покрило нестачу, стороною обвинувачення надані не були.

Відповідно до ч.1, 2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

В апеляційній скарзі прокурор так саме не навів доводів, які б свідчили що представлені суду докази(у тому числі і висновок експерта) вказували на те, що в діях вчинених ОСОБА_8 , міститься склад кримінального правопорушення, відповідно до того обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті. Як вже зазначалося, окрім заявленого клопотання прокурора в судовому засіданні, яке було задоволено колегією суддів, інших клопотань не надходило.

Отже, в цілому доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими, і вони не можуть бути задоволеними, оскільки, виходячи з норм кримінального процесуального закону, апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом у разі, якщо вона містить посилання на те, в чому саме полягає неправильність оскаржуваного вироку та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного вироку. Натомість, в апеляційній скарзі прокурор, (за виключенням доводів щодо необґрунтованого визнання неналежним доказом висновку експерта, якому дана оцінка апеляційним судом), ще раз цитує доводи, які надавалися ним під час розгляду провадження в суд першої інстанції і посилається на докази із обвинувального акта, яким надана правова оцінка судом, а не спростовує об`єктивними даними висновки місцевого суду.

Суд же відповідно до ч.ч.1, 3 ст.337 КПК України проводить судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта; виключенням є умова передбачена метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, в такому випадку суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відтак, встановивши порушення допущені ОСОБА_8 , які були виражені у нарахуванні певної суми коштів за фактично виконану роботу особам, які цю роботу не виконували, суд не мав компетенції самостійно давати оцінку цим діям, або ж кваліфікувати їх, адже в такому випадку було б допущено порушення вимоги ст.337 КПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду в цілому є законним і обґрунтованим. Підстав для його скасування через необґрунтоване визнання судом одного з доказів неналежним, не має, до того ж це порушення було усунуто судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду.
Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2018 року, щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_96 Дадашева