Справа № 182/1939/18
Провадження № 1-кп/0182/528/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.11.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2017 за № 0005119 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , із середньою-спеціальною освітою, не працює, неодружений, не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_2 , проживає у АДРЕСА_3 , із освітою 9 класів, студента 1 курсу Нікопольського професійного ліцею № 42, неодружений, не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
законних представників н/л ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника служби у справах
дітей Нікопольської міськради ОСОБА_10
представника СП ВП ОСОБА_11
представника органу пробації ОСОБА_12 , -

в с т а н о в и в :

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 12.12.2017 приблизно о 17.40 год., прогулюючись поблизу міського будинку культури по вул. В. Усова в м. Нікополі Дніпропетровської обл., побачили неповнолітнього ОСОБА_13 . Під час руху за ОСОБА_13 в бік автобусної зупинки «вул. Хлястикова» в м. Нікополі у неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з корисливих мотивів виник прямий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, попередньо домовившись, хто яку функцію буде виконувати, почали переслідувати ОСОБА_13 , при цьому ОСОБА_4 не повідомив ОСОБА_3 , що збирається застосувати насильство до ОСОБА_13 з метою заволодіння його майном. Довівши ОСОБА_13 до району автобусної зупинки «вул. Хлястикова» в м. Нікополі, неповнолітній ОСОБА_3 , виконуючи відведену йому роль, підійшов до ОСОБА_13 та запитав, котра година, на що останній дістав з кишені штанів свій мобільний телефон, подивився час та відповів. У цей час неповнолітній ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_13 та вдаривши його долоню своєї руки по обличчю, спричинивши різкий фізичний біль, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито, шляхом ривка вирвав з руки ОСОБА_13 мобільний телефон, марки «ЕRGО А550 Махх». Таким чином, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_3 відкрито умисно з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_4 й застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, викрали мобільний телефон марки «ЕRGО А550 Махх», вартість якого згідно висновку експерта № 18/12.1/43 від 13.02.2018 складає 1 000 грн., чим заподіяв матеріальної шкоди останньому на вказану суму. З місця кримінального правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
Крім того, 20.12.2017 приблизно о 14.10 год. неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 1 по вул. Б. Шиянів в м. Нікополі Дніпропетровської обл., побачив малолітнього ОСОБА_14 та в нього виник прямий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 почав переслідувати ОСОБА_14 до самого під`їду будинку АДРЕСА_4 . У момент коли ОСОБА_14 дістав свій мобільний телефон, щоб зателефонувати матері, ОСОБА_4 підійшов до нього та діючи умисно повторно з корисливих мотивів шляхом ривка відкрито вирвав з руки останнього та викрав мобільний телефон «S-ТЕLL М621», згідно висновку експерта № 18/12.1/45 від 14.02.2018 вартість якого складає 1 550 грн., та який належить потерпілому ОСОБА_15 . З місця вчинення кримінального правопорушення втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_15 на вищевказану суму.
Крім того, 22.12.2017 приблизно о 12.20 год. неповнолітній ОСОБА_4 перебував поблизу Нікопольської загальноосвітньої школи № 26 по вул. Каштанова в м. Нікополі Дніпропетровської обл., де побачив малолітнього ОСОБА_16 та в нього виник прямий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 почав переслідувати ОСОБА_16 до під`їду будинку АДРЕСА_5 . У момент, коли малолітній ОСОБА_16 телефонував матері в домофон, щоб остання відкрила двері, ОСОБА_4 наблизився та вдарив останнього кулаком своєї руки по обличчю, спричинивши тим самим різкий фізичний біль, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, та з руки останнього умисно повторно з корисливих мотивів відкрито, шляхом ривка вихопив та викрав мобільний телефон марки «Нuаwei Р8 Lite 2017 (РRA-LA1)», згідно висновку експерта № 18/12.1/44 від 13.02.2018 вартість якого складає 5 366 грн. 13 коп., який належить малолітньому потерпілому ОСОБА_16 . З місця вчинення кримінального правопорушення втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв матеріальної шкоди ОСОБА_16 на вищевказану суму.
Крім того, 30.12.2017 приблизно о 15.00 год. неповнолітній ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_4 прийшли до стадіону «Електрометалургів» в м. Нікополі та приєдналися до гри у футбол з іншим хлопцями, серед яких був малолітній потерпілий ОСОБА_17 . Близько 15.20 год., граючи на футбольному полі стадіону «Електрометалургів» в м. Нікополі, у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник прямий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись на футбольному полі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 домовилися, хто яку функцію буде виконувати, та продовжили гру. Далі ОСОБА_3 , відповідно до відведеної йому ролі, відволікав малолітнього ОСОБА_17 ,. граючи у футбол, а ОСОБА_4 в цей час, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії ніким не помічені, викрав телефон ОСОБА_17 , який лежав на землі на куртці, марки «NОМІ i5011». Таким чином обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_3 таємно умисно повторно з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб викрали мобільний телефон ОСОБА_17 марки «NОМІ i5011», згідно висновку експерта № 18/12.1/42 від 13.02.2017 вартість якого складає 1 483 грн. 33 коп., який належить останньому. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_17 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що у грудні 2017 року у вечірній час близько 17 год. вони з ОСОБА_4 гуляли по місту. З ОСОБА_4 він знайомий близько року. ОСОБА_4 біля міського будинку культури побачив неповнолітнього, який тримав в руці мобільний телефон, а потім поклав його до кишені. ОСОБА_4 запропонував піти за хлопцем, щоб забрати мобільний телефон. Він погодився, так як у нього на той час ОСОБА_18 вимагав гроші. ОСОБА_4 про все це знав, так як він запитував у нього, де можна взяти грошей. Тому, коли ОСОБА_4 запропонував вчинити злочин, він погодився, при цьому ОСОБА_4 йому нічим не погрожував. Вони з ОСОБА_4 пішли за хлопцем. На автобусній зупинці «вул. Хлястикова» він підійшов до хлопця і запитав, котра година. Так зробити йому сказав ОСОБА_4 . Неповнолітній дістав мобільний телефон, подивився і сказав, котра година. Після цього він відійшов, а ОСОБА_4 підбіг до неповнолітнього хлопця, забрав мобільний телефон і вдарив хлопця в обличчя. Про те, що ОСОБА_4 вдарить хлопця, він не знав. Потім ОСОБА_4 побіг з місця, він теж побіг за ним. ОСОБА_4 сказав, що мобільний телефон продасть та половину грошей віддасть йому, але нічого йому не давав. Вже під час слідства він дізнався, що ОСОБА_4 продав викрадений мобільний телефон, однак половину грошей йому він не віддав.
Також у грудні 2017 близько 15.00 год. вони з ОСОБА_4 прийшли на стадіон «Електрометалургів». Там є футбольне поле, на полі діти грали у футбол. Вони приєдналися до дітей, котрих було чоловік 8, може більше. ОСОБА_4 був на воротях, там поряд лежали речи, сумки дітей. ОСОБА_4 побачив на речах мобільний телефон й запропонував його вкрасти. Він погодився, згідно запропонованого ОСОБА_4 плану, він повинен був грати з дітьми у футбол, щоб вони не звертали увагу на ОСОБА_4 . Він грав з дітьми у футбол, відвів на іншу частину поля. Коли діти не дивилися на ворота, ОСОБА_4 забрав мобільний телефон і пішов. Він продовжував грати з дітьми у футбол. Потім діти звернули увагу, що немає телефону, він ще робив вигляд, що шукає телефон разом з ними. В цей час до нього зателефонував ОСОБА_4 , і сказав куди йому прийти. Вони зустрілися з ОСОБА_4 і поїхали на площу, де зустрілися з дівчиною, яку звати ОСОБА_19 . Лізі він подарував викрадений мобільний телефон. Як він дізнався уже на слідстві, наступного дня ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_20 і сказав віддати вартість мобільного телефону. Ліза віддала йому гроші, але ОСОБА_4 йому грошей не давав.
У нього нормальні умови для проживання. У нього є власна кімната, батьки його забезпечують. Вільний час він проводить з дівчиною. У нього є друзі з нормальних сімей. Проживає він з мамою та вітчимом, відносини з ними нормальні. На даний час він працює не офіційно на будівництві сонячних батарей в с. Старозаводське. У вчиненому він розкаюється, дуже жалкує, що так сталося. Він на даний час подорослішав й розуміє, що заробляти на життя можна лише чесною працею. Збитки потерпілим відшкодовані шляхом повернення викрадених телефонів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що вони з ОСОБА_3 в грудні 2017 р. зустрілися близько 16.00 год. Гуляли в Старій частині міста. Біля будинку культури побачили неповнолітнього з мобільним телефоном. Пішли за хлопцем, так як він запропонував ОСОБА_3 забрати мобільний телефон. Запропонував, так як ОСОБА_3 потрібні були гроші, щоб викупити ноутбук, а він хотів купити собі нормальний мобільний телефон. Пішли за хлопцем в сторону автобусної зупинки «вул. Хлястикова». На зупинці за планом ОСОБА_3 підійшов до хлопця і запитав, котра година, це для того, щоб хлопець дістав з кишені телефон та відповів. Хлопець так й зробив. Тоді він підійшов до хлопця, вдарив його рукою по обличчю, забрав мобільний телефон. При цьому нічого не говорив. Ударив для того, щоб хлопець не чинив спротиву. Потім вони побігли. Хлопець теж пішов, при цьому не кричав, не плакав. Він мобільний телефон забрав, продав сусідці за 1 000 грн. Гроші ОСОБА_3 не давав і не говорив, що продав телефон, а ОСОБА_3 про них нічого і не запитував. Потерпілого вдарив спонтанно. ОСОБА_3 не говорив, що буде бити хлопця.
30 грудня 2017 р. вони з ОСОБА_3 поїхали на стадіон пограти у футбол. Побачили малих, які грали у футбол. На портфелі лежав мобільний телефон біля воріт. Запропонував ОСОБА_3 відволікати малих, щоб вкрасти телефон. ОСОБА_3 почав відводити їх на іншу сторону поля, а в цей час він забрав мобільний телефон і пішов. Потім вони з ОСОБА_3 зустріли на «Владі», поїхали на площу, зустрілися зі знайомою ОСОБА_21 . У розмові узнали, що у неї немає мобільного телефону. ОСОБА_3 запропонував подарувати викрадений мобільний телефон дівчині, він погодився і вони подарували телефон. Через місяць він зателефонував до дівчини і сказав, що потрібні гроші за телефон, вона привезла йому 700 грн. і віддала їх. З ОСОБА_3 вказаними грошима він не ділився.
Також у грудні 2017 р. він сидів в комп`ютерному залі біля школи № 4, вийшов покурити, побачив, що йде хлопець з телефоном. Пішов за хлопцем, зайшли за ріг будинку, ззаду підійшов до хлопця, вихопив мобільний телефон марки «S-ТЕLL» і побіг. Телефон віддав мамі для користування. Сказав, що купив. Мати повірила, бо тоді він підробляв робив утеплення на будинках. У подальшому телефон потерпілому повернули.
Через кілька днів близько 14-15 год. він йшов до своєї дівчини. Побачив, що стоїть хлопчик біля під`їзду й тримає телефон у руці. Підійшов до хлопця, вдарив його рукою в обличчя, забрав мобільний телефон «Хуавей» і побіг. Телефон на ринку продав за 700-800 грн. Хлопець його не бачив, він ударив його зі спини по обличчю і забрав мобільний телефон.
Проживає він з мамою, сестрою та двома братами у модульному містечку, бо вони переселенці з Луганської обл. Сестра і брати менші за нього. Вони матеріально забезпечені, він не голодує, має одяг, всі необхідні умови для проживання. З мамою у нього нормальні відносини. Про те, як вчиняти крадіжки, дізнався з Інтернету. Спочатку він навчався на повара, але йому не подобалося навчатися, тому він перестав відвідувати заняття. На даний час він навчається на маляра-штукатура, навчання йому подобається і він у подальшому планує закінчити навчання й чесно працювати. З того, що сталося він зробив висновки, більше такого не повториться. У вчиненому він розкаюється. Запевнив, що більше такого не повториться. Запевняє суд, що зробив належні висновки.
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_13 , та його законний представник ОСОБА_22 ; неповнолітній потерпілий ОСОБА_15 , та його законний представник ОСОБА_23 ; неповнолітній потерпілий ОСОБА_17 , та його законний представник ОСОБА_24 ; неповнолітній потерпілий ОСОБА_16 , та його законний представник ОСОБА_25 у судове засідання не з`явилися, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 надали заяви, в яких просять провести судовий розгляд без їх участі. Покарання призначити на розсуд суду. Спричинений матеріальний збиток відшкодовано. Позов заявляти не будуть.
Винуватість обвинувачених, крім їх показів, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0005119:
Том № 1
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 12.12.2017 законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_22 , в якій вказує, що 12.12.2017 приблизно о 17.40 год. невстановлена особа знаходячись на зупинці «вул. Хлястикова» в м. Нікополі, застосувавши фізичне насильство, а саме ударивши долонею по обличчю, відкрито викрала мобільний телефон «ЕRGО А550 Махх» у її неповнолітнього сина. (а.п. 21);
- ксерокопією документа на мобільний телефон «ЕRGО А550 Махх» (а.п. 22);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 18/12.1/43 від 13.02.2018, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «ЕRGО» моделі «А550 Махх», станом на 12.12.2017, могла становити 1 000 грн. 00 коп. (а.п. 27-29);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2018, в ході якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_13 у присутності законного представника - матері з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_4 , як хлопця, який 12.12.2017 поблизу автобусної зупинки вдарив його в обличчя та відкрито заволодів його мобільним телефоном. Упізнає його за зовнішніми рисами обличчя, темному волоссю, темними очима, овальній формі обличчя. (а.п. 40-42);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2018, в ході якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_13 у присутності законного представника - матері з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як хлопця, який 12.12.2017 був разом з хлопцем, який його поблизу автобусної зупинки пограбував. Упізнає його за зовнішніми рисами обличчя, темному волоссю середньої довжини. (а.п. 43-45);
- заявою ОСОБА_26 про добровільну видачу співробітникам поліції для огляду та вилучення мобільного телефону «ЕRGО А550» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 . (а.п. 51);
- протоколом огляду від 07.02.2018 мобільного телефону, сенсорного типу, темно-сірого кольору марки «ЕRGО А550» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , номера imei якого збігаються з номерами imei викраденого у потерпілої мобільного телефону, згідно наданих документів. Під час огляду сім- та флеш- карток у телефоні не виявлено. Пошкоджень на корпусі та екрані не виявлено. Вказаний мобільний телефон добровільно надала для огляду та вилучення ОСОБА_26 . До протоколу додана фототаблиця. Мобільний телефон вилучено. (а.п. 52-54);
- розпискою ОСОБА_22 про отримання раніше викраденого у її сина мобільного телефону (а.п. 56);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.02.2018, в ході якого свідок ОСОБА_26 з 4-ох осіб упізнала ОСОБА_4 , як свого сусіда на ім`я ОСОБА_27 , який 13.12.2017 продав їй мобільний телефон «ЕRGО». Упізнає його за загальними візуальними ознаками, рисами обличчя, а саме: очі, ніс, брови. (а.п. 58-60);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20.12.2017 законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_23 , в якій вказує, що 20.12.2017 близько 14.20 год. на подвір`ї будинку АДРЕСА_4 невідома особа відкрито у її неповнолітнього сина ОСОБА_15 , 2007 р.н. викрала мобільний телефон «S-ТЕLL М621». (а.п. 72);
- ксерокопією документів на мобільний телефон «S-ТЕLL М621» (а.п. 76);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 18/12.1/45 від 14.02.2018, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «S-ТЕLL» моделі «М621», станом на 20.12.2017, могла становити 1 550 грн. 00 коп. (а.п. 81-83);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2018, в ході якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_15 у присутності законного представника - матері з 4-ох осіб нікого не впізнав так як не бачив обличчя хлопця, який забрав у нього мобільний телефон. (а.п. 91-93);
- заявою ОСОБА_7 про добровільну видачу співробітникам поліції для огляду та вилучення мобільного телефону «S-ТЕLL» imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 . (а.п. 95);
- протоколом огляду від 08.02.2018 мобільного телефону, сенсорного типу, золотого кольору марки «S-ТЕLL» imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , номера imei якого збігаються з номерами imei викраденого у потерпілої мобільного телефону, згідно наданих документів. Значних пошкоджень та подряпин на корпусі та екрані не має. Вказаний мобільний телефон добровільно надала для огляду та вилучення ОСОБА_7 . До протоколу додана фототаблиця. Мобільний телефон вилучено. (а.п. 96-98);
- розпискою ОСОБА_23 про отримання раніше викраденого у її сина мобільного телефону (а.п. 100);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.12.2017 законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_28 , в якій вказує, що 22.12.2017 приблизно о 12.45 год. невідома особа, знаходячись біля четверного поїзду будинку № 20 по вул. Станіславського у м. Нікополі спричинивши насилля яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, шляхом ривку з рук її сина ОСОБА_16 , 2008 р.н. відкрито викрала мобільний телефон «Нuаwei». (а.п. 111);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 18/12.1/44 від 13.02.2018, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Нuаwei» моделі «Р8 Lite 2017 (РRA-LA1)» станом на 22.12.2017, могла становити 5 366 грн. 13 коп. (а.п. 116-118);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.02.2018, в ході якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_16 у присутності законного представника - матері з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_4 , як хлопця, який 22.12.2017 вдарив його в щелепу та відкрито викрав у нього з руки мобільний телефон. Упізнає його за зовнішніми рисами обличчя, темному волоссю середньої довжини, худощавому обличчю. (а.п. 130-132);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.02.2018, в ході якого свідок ОСОБА_29 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_4 , як хлопця, який продав йому мобільний телефон на території Центрального ринку, розташованого по вул. Електрометалургів. Упізнає його за зовнішніми ознаками та рисами обличчя. (а.п. 141-143);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30.12.2017 законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_24 , в якій вказує, що 30.12.2017 приблизно о 15.20 год. невідома особа шляхом вільного доступу на території стадіону «Електрометалург» біля поля для міні-футболу відкрито шляхом ривку заволоділа мобільним телефоном NОМІ моделі і5011, червоно-чорного кольору, який знаходився у її малолітнього сина ОСОБА_30 (а.п. 158);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 18/12.1/42 від 13.02.2018, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «NОМІ» моделі «і5011» станом на 30.12.2017, могла становити 1 483 грн. 33 коп. (а.п. 163-165);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2018, в ході якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_31 у присутності законного представника - матері з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як хлопця на ім`я ОСОБА_32 , який разом з другом грав з ними у футбол 30.12.2017 та допомагав їм шукати викрадений мобільний телефон. Упізнає його за зовнішніми рисами обличчя, темному волоссю середньої довжини, прищами на обличчі. (а.п. 179-181);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2018, в ході якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_31 у присутності законного представника - матері з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_4 , як хлопця з який вони грали у футбол та після уходу якого було виявлено відсутність мобільного телефону. Упізнає його за зовнішніми рисами обличчя, темному волоссю середньої довжини, овальною формою обличчя. (а.п. 182-184);
- заявою ОСОБА_33 про добровільну видачу співробітникам поліції для огляду та вилучення мобільного телефону NОМІ моделі і5011 imei1: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_6 . (а.п. 186);
- протоколом огляду від 07.02.2018 мобільного телефону, сенсорного типу, чорного кольору марки NОМІ моделі і5011 imei1: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_6 . Значних пошкоджень та подряпин на корпусі та екрані не виявлено. Вказаний мобільний телефон добровільно надала для огляду та вилучення ОСОБА_34 . До протоколу додана фототаблиця. Мобільний телефон вилучено. (а.п. 187-189);
- розпискою ОСОБА_24 про отримання раніше викраденого у її сина мобільного телефону (а.п. 191);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2018, в ході якого свідок ОСОБА_35 з 4-ох осіб упізнала ОСОБА_3 , як хлопця на ім`я ОСОБА_36 який разом з ОСОБА_27 30.12.2017 подарували їй мобільний телефон NОМІ. Упізнає його за зовнішніми рисами обличчя, темному волоссю середньої довжини, прищами на обличчі. (а.п. 193-195);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2018, в ході якого свідок ОСОБА_35 з 4-ох осіб упізнала ОСОБА_4 , як хлопця на ім`я ОСОБА_27 , який разом з ОСОБА_37 30.12.2017 подарували їй мобільний телефон NОМІ. Упізнає його за зовнішніми рисами обличчя, темному волоссю середньої довжини, овальній формі обличчя. (а.п. 196-198);
Том № 2
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2018, в ході якого неповнолітній ОСОБА_3 у присутності законного представника ОСОБА_6 розповів та показав як та де скоював викрадення мобільних телефонів разом з ОСОБА_38 (а.п. 27-31);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2018, в ході якого неповнолітній ОСОБА_4 у присутності законного представника ОСОБА_7 розповів та показав як та де скоював викрадення мобільних телефонів (а.п. 68-73);
- ДВД-диск з відеозаписом слідчих експериментів від 14.03.2018 за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.п. 74).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винними у вчиненні кримінальних правопорушень, за яким вони обвинувачуються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб та за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 мають вірну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб та за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; а також ст. 103 КК України, відповідно до якої при призначенні покарання неповнолітньому суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 показала, що ОСОБА_3 її син. Як потім з`ясувалося, у сина були борги, у нього вимагали гроші, але про це він відразу не говорив. Сина вона виховує нормально, вважала, що він нічого подібного не вчинить. Вона була спокійна, бо завжди знала, де він знаходиться, коло його друзів. Вона знала ОСОБА_4 , вони з сином товаришували. Відносини з сином у неї нормальні, він їй довіряє, розповідав про те, що відбувається, але, як з`ясувалося, не все. Вітчим з 3-х років його виховує, він його називає батьком. Рідний батько живе окремо. Син спілкується з бабусею зі сторони батька, але з батьком не спілкується. Син на даний час працює. Висновки він для себе, з того що сталося, зробив. Син розкаявся у скоєному, запевнив, що таких речей більше робити не буде. Вважає, що це для сина було дуже великим уроком, його перевиховання можливе без позбавлення волі. Син зробив висновки для себе. Вона буде його контролювати, бо має вплив на нього. Вітчим-батько для нього теж авторитет і вони разом будуть контролювати сина.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 пояснила, що вона проживає з сином ОСОБА_4 та ще 3-ма молодшими дітьми. Батько ОСОБА_4 помер, коли йому було усього 3 місяці. Його вітчим батько молодших дітей, з ним у даний час не проживає, а проживає у м. Києві, але допомагає їм матеріально. Вони є переселенцями з Луганської обл.., проживають у модульному містечку, але матеріально забезпечені задовільно. Син має усі умови для проживання. Чому він вчинив злочини, пояснити не може, про їх вчинення дізналася від працівників поліції. Вважає, що він зробив дуже важливі висновки й кардинально змінив свою поведінку: почав навчатися, без поважних причин не пропускає заняття, навчання йому подобається, він приймає активну участь у поза навчальних заходах. Також син почав більш активніше допомагати їй по господарству, допомагає у догляді за дітьми. Вважає, що він зробив належні висновки й не буде вчиняти злочини. На даний час він лише зустрічається з дівчиною та ходить на навчання.
Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради ОСОБА_10 пояснив, що ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_4 не перебували у них на обліку. Від служб повідомлень не надходило, в поле зору вони не потрапляли. Скарг не надходило ні на них ні на батьків. За місцем проживання у неповнолітніх задовільні умови для проживання, вони забезпечені необхідним.
Інспектор ювенальної превенції СП Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській обл.. ОСОБА_11 також пояснила, що до моменту вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перебували у них на обліку. Характеризуються неповнолітні нормально, хоча ОСОБА_4 і має схильність до брехні, бо, обіцяє по телефону, що з`явиться до ВП, фактично не з`являвся. Наркотичних засобів не вживають. ОСОБА_39 обманював, обіцяв у телефонній розмові прийти до інспекції, однак так і не прийшов.
Інспектор Нікопольського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській обл.. ОСОБА_12 підтримала свої досудові доповіді стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 , які були складені на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду і проти якої не заперечували ні обвинувачені, ні їх законні представники, і пояснила, що обвинувачені мають середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення їх без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Вважає, що вони мають можливість виправитися без реального позбавлення волі за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів. Обидва обвинувачені дуже схожі по типу та темпераменту.
Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд ураховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочину середньої тяжкості (ч. 2 ст. 185 КК України), тяжкого злочину (ч. 2 ст. 186 КК України),
ОСОБА_3 раніше не судимий (Том № 2 а.п. 96), на даний час ОСОБА_3 закінчив навчання у НЦПО, де характеризувався позитивно, на даний час працює неофіційно. Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 виховується матір`ю разом з вітчимом, рідний батько не приймає участі у його вихованні, що не може не відобразитися на його психологічному стані. Разом з тим, мати, на думку суду, достатньо займається його вихованням. Відносини з вітчимом у нього також нормальні. ОСОБА_3 створені належні умови для проживання та навчання, оскільки згідно акту обстеження житлово-побутових умов санітарно-гігієнічні умови у житлі задовільні, у приватному будинку є вода, газ, електропостачання, проживає він разом з матір`ю та вітчимом. Мати займається вихованням та утриманням сина (Том № 2 а.п. 100). За місцем навчання у Нікопольському центрі професійної освіти та за місцем проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується добре (Том № 2 а.п. 101-102), на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває (Том № 2 а.п. 97-98), тому може повністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Судом відповідно до ст.. 66 КК України встановлено обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, вчинення правопорушення в неповнолітньому віці, добровільне відшкодування шкоди. Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає відповідно до п. 6) ст.. 67 КК України вчинення злочину щодо малолітньої дитини. Тому, ураховуючи всі обставини справи, думку представників служб, результати досудової доповіді, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.
ОСОБА_4 також раніше не судимий (Том № 2 а.п. 94), на даний час ОСОБА_4 навчається на 1-му курсі в НПЛ № 42. Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 виховується матір`ю, рідний батько помер, коли йому було 3 місяці, що не може не відобразитися на його психологічному стані. Разом з тим, мати, на думку суду, достатньо займається його вихованням. ОСОБА_4 також створені належні умови для проживання та навчання, оскільки згідно акту обстеження житлово-побутових умов санітарно-гігієнічні умови у житлі задовільні, мешкає у модульному містечку, у нього є окреме ліжко, місце для розвитку, відпочинку, місце для навчання, в наявності сезонний одяг, проживає разом з матір`ю, братом та сестрою (Том № 2 а.п. 87). За місцем навчання у КЗ «НСЗШ № 3» та Нікопольському центрі професійної освіти, де він навчався раніше, обвинувачений ОСОБА_4 характеризується незадовільно. З Нікопольського центру професійної освіти був відрахований (Том № 2 а.п. 92,93), на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває (Том № 2 а.п. 89-91), тому може повністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Судом відповідно до ст.. 66 КК України встановлено обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, вчинення правопорушення в неповнолітньому віці, добровільне часткове відшкодування шкоди. Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає відповідно до п. 6) ст.. 67 КК України вчинення злочину щодо малолітньої дитини. Тому, ураховуючи всі обставини справи, думку представників служб, результати досудової доповіді, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.
Разом з тим, відповідно до ст. 17.1 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя у відношенні неповнолітніх (Пекінських правил), прийнятих резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї від 29.11.1985 неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої свободи, якщо тільки він не визнаний винним у відношенні до тяжкого діяння з застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому вчиненні інших тяжких правопорушень, а також при відсутності іншої відповідної міри впливу, ст.. 19 Правил, що поміщення неповнолітніх в будь-яку виправну установу завжди повинно бути крайньою мірою. Судом також враховується, що відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» , п. 23.2. Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Про Європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей-правопорушників, перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив.
Ураховуючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які раніше судимими не були, вчинили злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, ОСОБА_4 чотири злочини, а ОСОБА_3 два злочини, які не мають тяжких наслідків, ураховуючи всі обставини справи, щире каяття обвинувачених, часткове відшкодування потерпілим спричиненої матеріальної шкоди, відсутність претензій матеріального характеру від потерпілих, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо них ст. 75 КК України, а до обвинуваченого ОСОБА_4 ще й ст.. 104 КК України, бо він ще є неповнолітнім і звільнити їх від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Строк дії запобіжного заходу стосовно обох обвинувачених домашній арешт скінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Речові докази:
- мобільний телефон, марки «ЕRGО А550 Махх», який передано під розписку на зберігання законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_22 , залишити в користуванні потерпілого;
- мобільний телефон, марки «S-ТЕLL М621», який передано під розписку на зберігання законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_23 , залишити в користуванні потерпілого;
- мобільний телефон, марки «NОМІ i5011», який передано під розписку на зберігання законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_24 , залишити в користуванні потерпілого.
Також суд вважає необхідним стягнути солідарно з обох обвинувачених процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні товарознавчих експертиз згідно довідок, на загальну суму 1 144 грн. 00 коп. та з обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні товарознавчих експертиз згідно довідок, на загальну суму 1 144 грн. 00, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до ст. 1179 Цивільного кодексу України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
Як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив злочин будучи неповнолітнім, на даний час є повнолітнім, досяг 18 років (Том № 2 а.п.3), а тому процесуальні витрати підлягають стягненню з нього.
Як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є неповнолітнім, який досяг 17 років (Том № 2 а.п. 41).
Батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_40 та ОСОБА_41 .
Батьки неповнолітнього розлучені і неповнолітній ОСОБА_4 проживає з матір`ю.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на даний час досяг 17-ти років, проживає з матір`ю - ОСОБА_42 , тому стягнення процесуальних витрат у розмірах визначених судом здійснюється з обвинуваченого, проте, при недостатності, або відсутності майна у неповнолітнього ОСОБА_4 - стягнення суми процесуальних витрат здійснюється з його матері ОСОБА_7 . Після досягнення обвинуваченим ОСОБА_4 повноліття, обов`язок його матері щодо відшкодування шкоди припиняється.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 484, 485, 487 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки,
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки,
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 104, 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 міс.
На підставі п 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Речові докази:
- мобільний телефон, марки «ЕRGО А550 Махх», який передано під розписку на зберігання законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_22 , залишити в користуванні потерпілого;
- мобільний телефон, марки «S-ТЕLL М621», який передано під розписку на зберігання законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_23 , залишити в користуванні потерпілого;
- мобільний телефон, марки «NОМІ i5011», який передано під розписку на зберігання законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_24 , залишити в користуванні потерпілого.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_4 майна, достатнього для відшкодування процесуальних витрат, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі стягнути з його матері ОСОБА_7 - законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів для проведення товарознавчих експертиз 1 144 (одна тис. сто сорок чотири) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 , а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування процесуальних витрат, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі стягнути з його матері ОСОБА_7 - законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів для проведення товарознавчих експертиз 1 144 (одна тис. сто сорок чотири) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим, прокурору.
Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1