Справа № 545/1136/19
Провадження 1-в/545/273/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2019 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава, справу за клопотанням засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженку АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, раніше неодноразово судиму, останній раз 09.12.2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст.. 185 ч.1, 185 ч.2, 70 ч.1, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. 13.09.2017 року Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області іспитовий строк скасовано, направлена в місця позбавлення волі на 2 роки, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и в :

До Полтавського районного суду звернулась засуджена ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

На адресу суду від ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд подання без її участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Від представника державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, в характеристиці на засуджену, яку надано до матеріалів справи, вказано, що засуджена не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, так як не довела своє виправлення

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, прохав відмовити у зв`язку із не доведенням виправлення.

Учасники процесу у своїх заявах не заперечують проти проведення судового засідання без фіксування технічними засобами.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом засуджена ОСОБА_4 з 04.10.2017 року утримувалася в установі виконання покарань № 11,селища міського типу Кам`яне. Під час тримання в установі виконання покарань № 11 не допускала порушення вимог режиму утримання та розпорядку дня, характеризувалася посередньо. Стягнень та заохочень не мала. До праці не залучалася.
З 22.11.2017 року засуджена відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)».
Засуджена ОСОБА_4 працевлаштована на підприємстві установи в швейній бригаді №42, працівником з виконання ручних робіт. До виконання своїх трудових обов`язків відноситься пасивно, ініціативи в роботі не проявляє, норму виробітку не виконує. Дотримується правил техніки безпеки праці та вимог пожежної безпеки на виробництві.
Згідно частини 5 статті 118 КВК України роботи по благоустрою місць позбавлення волі та роботи із самообслуговування виконує під контролем з боку представників адміністрації, не розуміє їх суспільної необхідності.
За час відбування покарання в установі допускає порушення вимог режиму відбування покарання та розпорядку дня, а саме була виявлена на виробничій зоні з порушенням форми одягу, за що має одне стягнення. Заохочень не має.
У відношенні до представників адміністрації установи поводить себе тактовно та ввічливо, але робить це з метою мати поблажливе ставлення досебе.

На заходи виховного впливу реагує, але не завжди робить для себе правильні висновки.
Свій зовнішній вигляд, спальне місце, приліжкову тумбочку та форму одягу утримує в охайному стані під контролем з боку представників адміністрації.
Згідно статті 123, 127 КВК України не завжди приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Освіта» в суспільном житті колективу засуджених відділення та в роботі освітньої та духовне просвітницької самодіяльної секції. Заняття, що проводяться в установі відвідує, але не робить належних висновків для себе.
Засуджена ОСОБА_4 в установі і на профілактичному обліку не перебуває.Усвідомлює тяжкість скоєного злочину, однак визнає себе винною частково. 17.04.2018 року (протокол №9) засудженої ОСОБА_4 розглядалосяся комісією установи, питання щодо застосування передбаченої законом пільги згідно статті 101 Кримінально-виконавчого кодексу України, комісія установи прийняла рішення не застосовувати дану пільгу, так як засуджена не стає на шлях виправлення.
13.06.2018 року (протокол №15) щодо засудженої ОСОБА_4 розглядалося комісією установи, питання щодо застосування передбаченої законом пільги згідно статті 82 Кримінального кодексу України, комісія установи прийняла рішення не застосовувати дану пільгу, так як засуджена не стала на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, з матеріалів справи вбачається, що протягом усього строку відбування покарання до ОСОБА_4 не застосовано жодного заохочення, натомість 11.07.2018 року застосовано стягнення (попередження).

Ураховючи викладене, суд приходить до висновку, що засуджена ОСОБА_4 за час відбування покарання не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.. 81 КК України, а відтак в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст. 537 КПК України, суд:

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення,- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1