Дата документу 29.01.2019 Справа № 333/57/19
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/94/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/57/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 січня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 січня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20 години до 06 години наступного дня строком на 60 днів, тобто з 08 січня 2019 року по 09 березня 2019 року включно.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: не залишати з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, щодня, місце проживання: АДРЕСА_1 ; не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення працівникам поліції профілактичного нагляду за ОСОБА_8 , для недопущення вчинення ним інших кримінальних правопорушень; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, що обґрунтовується необхідністю полегшення для працівників поліції можливості виклику ОСОБА_8 , для проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій.
Визначено строк дії вказаної ухвали до 09 березня 2019 року.

Згідно зі змістом судового рішення, 08.01.2019 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_10 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням, погодженим із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000062 та додані до нього матеріали відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 06 січня 2019 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи таємно, у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи поблизу будинку № 100 по вулиці Космічній у місті Запоріжжі, використовуючи наявні ключі від замка запалювання автомобіля марки «Peugeot» моделі «308», 2013 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований та належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які остання загубила з власної необережності 28.12.2018 року, проник до вказаного автомобіля.

Далі, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, перебуваючи у салоні вказаного автомобіля, вчиняючи активні дії, а саме провівши ключ до замку запалювання автомобіля привів у дію двигун та таким чином отримав можливість керувати автомобілем марки «Peugeot» моделі «308», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та зрушив з вказаного місця по вулиці Космічній міста Запоріжжя у напрямку проспекту Соборного, тим самим незаконно заволодів вказаним транспортним засобом вартістю 215000 гривень, спричинивши ОСОБА_12 значну матеріальну шкоду.

Після чого, реалізувавши свій злочинний умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки «Peugeot» моделі «308», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи поблизу будинку № 29 по проспекту Соборному міста Запоріжжя, зупинившись на червоний сигнал світлофору, покинув салон вказаного автомобіля та намагався залишити місце, однак був затриманий працівниками управління патрульної поліції в Запорізькій області.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало значну матеріальну шкоду.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та обираючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя погодився зі слідчим щодо наявності ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду та вчинити нове кримінальне правопорушення, проте вказані ризики є настільки незначними, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним. Окрім того, прокурором також не доведено недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобіганню ризикам, встановленим в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною, а висновки помилковими. Вказує, що слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, при цьому, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та невідворотності покарання за його вчинення, існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. При цьому, вищевказаною ухвалою слідчого судді також підтверджено факт його наявності. Враховуючи також встановлений факт того, що підозрюваний намагався втекти від співробітників патрульної поліції безпосередньо після вчинення злочину, не реагуючи на їх вимоги, з метою уникнення від покарання за вищезазначене кримінальне правопорушення, є підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування в подальшому. А враховуючи те, що ефективність менш суворих запобіжних заходів, зокрема й домашнього арешту, ґрунтується лише на свідомості підозрюваного, оскільки не обмежують пересування особи у примусовому порядку, а також з урахуванням відсутності інших гарантій, їх застосування є невиправданим, за вищевказаних обставин. Таким чином, зазначені обставини вказують на наявність ризиків та підстав для обрання запобіжного заходу підозрюваному саме у вигляді тримання під вартою, оскільки запобігти встановленим ризикам шляхом обрання менш суворого запобіжного заходу є неможливим.

На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам визначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, слідчий суддя постановляючи ухвалу прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, проте на переконання слідчого судді, слідчий і прокурор в судовому засіданні не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, на наявність якого, міститься посилання в клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена кримінальним процесуальним кодексом.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, яке йому загрожує, даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, має на утриманні дружину та неповнолітню дитину, неофіційно працює на будівництві, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя, керуючись дискреційними повноваженнями, прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується апелянт. Натомість, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст.177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії»).

Колегія суддів, з урахуванням даних, щодо особи підозрюваного, який раніше не судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, погоджується з можливістю існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 січня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20 години до 06 години наступного дня строком на 60 днів, тобто з 08 січня 2019 року по 09 березня 2019 року включно, - без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4