Справа № 440/988/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/125/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 19 червня 2018 року, -

за участю прокурора ОСОБА_8

захисника-адвоката ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

встановила:

даною ухвалою задоволено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000103 від 26 березня 2018 року в підозрі у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , гр. України, українець, б/п, не одружений, не працює, раніше не судимий, передбаченого ч.1 ст.125, ч.1 ст. 162 КК України.

Застосовано щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Речові докази, металеву сокиру, яка знаходиться на зберігання у камері схову речових доказів Буського ВП ГУ НП у Львівській області, повернуто потерпілому ОСОБА_10 .

Згідно ухвали, ОСОБА_6 26 березня 2018 року, близько 03.10год., пошкодивши вхідні двері, незаконно проник до житла ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_2 та на праві власності належить ОСОБА_11 , чим порушив недоторканість житла громадян.

Крім цього, 26 березня 2018 року, близько 03.15год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час раптово виниклого конфлікту, по місцю проживання ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_2 , умисно наніс останньому два удари сокирою в ділянку голови справа, заподіявши легке тілесне ушкодження.

Судом встановлено, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №54 від 16.05.2018 року на даний час ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час інкримінованих йому дій, також страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На вказану ухвалу суду законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу змінити, застосувати відносно ОСОБА_6 вид примусового заходу медичного характеру, а саме у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем його постійного проживання.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ст. ч.1 ст. 162 КК та ст.125 ч.1 КК України, а тому ухвала суду підлягає зміні. Наголошує, що при постановленні вищевказаної ухвали суд повинен був дослідити обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому діянь і тільки тоді визначити йому вид примусового заходу медичного характеру.

Заслухавши доповідача, виступ захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора та потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

В силу вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно з частиною третьою вказаної статті, кримінально-правова оцінка суспільно-небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховується попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Положення ст.513 КПК України передбачають, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення та чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою, та що особа є неосудною.

Дослідивши та перевіривши під час судового розгляду увесь обсяг наданих сторонами доказів, оцінюючи вказані докази відповідно до положень ст.94 КПК України кожен окремо та у їх сукупності, суд першої інстанції зробив правильний висновок про доведеність вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.125, ч. 1 ст. 162 КК України, перебуваючи у стані неосудності.

Так, суд першої інстанції вірно встановив, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №54 від 16.05.2018 року на даний час ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час інкримінованих йому дій, також страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Щодо покликань захисника на Виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 02185-18, як на підставу зміни ухвали суду першої інстанції, то дані, які в ній наведені не вказують на можливість амбулаторного лікування ОСОБА_6 , а з вказаної виписки, лише вбачається, що ОСОБА_6 поступив на лікування у КЗ ЛОР ЛОКПЛ на загальних засадах, виписаний зі стаціонарного лікування за власною заявою. Пацієнт з матір`ю попереджений про необхідність спостереження райпсихіатра та у разі рішення суду про примусове стаціонарне лікування зобов`язаний приступити до виконання ухвали.

При цьому, ті обставини, на які в апеляційній скарзі покликається апелянт, як на підстави зміни оскаржуваної ухвали, повністю враховані судом першої інстанції при винесенні рішення.

Відтак, висновок суду першої інстанції про застосування щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи та з таким колегія суддів погоджується, а тому в задоволенні апеляційної скарги законного представника ОСОБА_6 . ОСОБА_7 вважає за необхідне відмовити.
На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

постановила :

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Буського районного суду Львівської області від 19 червня 2018 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4