Справа № 509/5402/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 28.08.2018 р.,-

ВСТАНОВИВ :

20.11.2018 року, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах заявниці ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив суд, поновити строк на звернення до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_5 від 28.08.2018 р. про закриття кримінального провадження з підстав отримання ними оскаржуваної постанови 03.11.2018 р. та скасувати постанову слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_5 від 28.08.2018 р. про закриття кримінального провадження № 0000494 внесеного до ЄРДР від 10.03.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, як винесену передчасно і необґрунтовано, вважаючи, що слідчим на стадії досудового розслідування слідчі дії були проведені поверхово та без з`ясування всіх істотних обставин кримінального правопорушення, вказуючи при цьому, що фактично досудове розслідування не проводилось, слідчим не було дотримано вимог КПК України щодо всебічного, повного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.
В судове засідання представник скаржниці не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, надіславши до суду письмове клопотання, в якому, пославшись на поважні причини його неявки в судове засідання у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі, просив суд, задовольнити скаргу і розглянути його скаргу подану в інтересах ОСОБА_4 без його участі та участі заявниці ОСОБА_4 .
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили, що згідно ст. 306 ч. 3 КПК України, не перешкоджає розглядові скарги.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження № 0000494 внесеного до ЄРДР від 10.03.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, суд вважає, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України - на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора : рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частиною 1 статті 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Частина 3 статті 306 КПК України вказує, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Частина 3 статті 307 передбачає - ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Суд встановив і це підтверджується матеріалами кримінального провадження, що 10 березня 2017 року за заявою ОСОБА_4 , на підставі ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.02.2017 р. Овідіопольским ВП ГУНП України в Одеській області було відкрито кримінальне провадження, за попередньою кваліфікацією ч. 4 ст. 190 КК України, внесено до ЄРДР за № 0000494 щодо шахрайських дій колишнього чоловіка заявниці - ОСОБА_6 разом з яким під час шлюбу було придбано майнові права на п`ять квартири в ТОВ «ЖК Радужний».

Після перерахування коштів у розмірі 1109504 грн. як спільно нажитого майно подружжя, ОСОБА_6 позбавив дружину - потерпілу ОСОБА_4 очікуваного права після введення в експлуатацію житлового будинку - отримати право на 1/2 частку вказаних квартир. Крім того, після побудови будинку та введення в експлуатацію уникає оформлення права власності на ім`я ОСОБА_4 , з якою перебував у шлюбі під час інвестування спільних коштів у будівництво, надає квартири в платну оренду стороннім особам, повністю позбавляючи потерпілу 1/2 частки орендної плати.

Під час досудового слідства, за клопотанням потерпілої ОСОБА_4 та вказівок прокурора, слідчим суддею Овідіопольського районного суду було винесено кілька ухвал про тимчасовий доступ до речей та документів, вилучення документів. Отже, в матеріалах кримінального провадження містять ухвали слідчого судді, які не виконано, зокрема, не проведено огляду вказаних квартири, не вилучено документів від ТОВ «Руніком-інвест», не допитано усіх осібв якості свідків: керівництво ЖБК «Радужний», орендарів квартири тощо.

На думку адвоката заявниці, досудове розслідування фактично не проводилось і необхідні слідчі дії не здійснювались, а коли адвокат ОСОБА_4 звернулись із запитом до Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області від 01.11.2018 р. про хід кримінального провадження, він дізнався, що 03.11.2018 р. слідчим ОСОБА_5 було направлено відповідь адвокату ОСОБА_7 про прийняття процесуального рішення щодо закриття кримінального провадження постановою від 28.08.2018 р., а тому на думку суду заявниками не були пропущені процесуальні строки на звернення до суду з даною скаргою.
Суд вважає, що слідчим при закритті кримінального провадження не було дотримано вимог КПК України щодо всебічного, повного, об`єктивного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а тому оскаржувана постанова винесена передчасно на підставі неповно проведенного досудового розслідування без всебічного, повного, дослідження даних.

Так, слідчий ОСОБА_5 в тексті оскаржуваної постанови зазначає, що 23 серпня 2018 року нібито на запит слідчого (письмовий вигляд якого потерпіла так й не отримувала) від 23.08.2018 р. «щодо надання документів, якими потерпіла може підтвердити факт сплати з нею разом із її колишнім чоловіком грошових коштів за придбання квартир...».

Однак, як встановив суд, такого запиту ОСОБА_4 не пред`являлось. Крім цього, 23.08.2018 р. слідчий, згідно тексту постанови робить запит потерпілій, та не надавши їй навіть одного календарного дня для виконання цього запиту, одразу в той же день закриває кримінальне провадження.

Необгрунтованим є й твердження в оскаржуваній постанові слідчого про те, що потерпіла має довести той факт, що придбання майнових прав на квартири відбулось в тому числі й за її власні кошти, що на думку слідчого лише у разі доведеності ОСОБА_4 застосування особистих коштів на придбання майнових прав, може існувати ситуація, яка потребує кримінального провадження.

При цьому слідчий посилається на правовий висновок ВСУ від 05.04.2018 р. по справі № 6-399цс17, відповідно до якого для того, щоб певно майно вважалося майном подружжя, не достатньо лише одного факту купівлі майна у шлюбі, а потрібно надати докази витрати для придбання такого майна коштів обох членів подружжя.

Однак, Правовий висновок ВСУ, на який посилається слідчий в тексті оскаржуваної постанови мав би застосовуватись у тотожних відносинах (як прямо вказано в ЦПК України). Проте тотожні правовідносини у справі, яку переглядав Верховний Суд України від 05.04.2017 р. та які виникли між подружжям ОСОБА_8 відсутні, так як спір між подружжям у цитованому спорі полягає у поділі майна, придбаному у шлюбі за власні кошти кожного з подружжя, але в різних пропорціях, наслідком чого є визначення у праві їх частково власності за одним з подружжя - 9/10 часток, а іншого 1/10 частки. У договорі купівлі-продажу зазначено, що гроші, які кожен з них сплатив за цим договором, є їхньою особистою приватною власністю, оскільки були набуті ними до реєстрації шлюбу. Тому пряме застосування ОСОБА_9 висновку необгрунтовано, оскільки в договорах подужжя ОСОБА_8 про купівлю майнових прав не йдеться про те, що кошти, направлені на інвестиції - накопичені гроші ОСОБА_10 до шлюбу, та не вказано, що інший член подружжя ( ОСОБА_4 ) письмово не заперечує, що набути її чоловіком в період шлюбу майнові права є його особистою власністю, що було розтлумачено постановою ВС по справі №127/9608/17-ц від 05.04.2018 року, якою було надано оцінку, коли саме мала застосовуватись правова позиція ВСУ у справі, на яку посилається слідчий (№ 6-399цс 17), про що прямо вказано у постанові від 05.04.2018 р.

Стаття 284 КПК України - не передбачає такого поняття як закриття кримінального провадження через неузгодженість певного кримінального правопорушення та правовою позицією судів касаційної інстанції.

На думку суду - слідчий, фактично привласнив собі функції суду, вирішивши спір між колишнім подружжям, одночасно застосувавши положення постанови ВСУ та норм СК України, яка не має ніякого відношення до складу правопорушення даного провадження. Справа не лише полягає у отриманні ОСОБА_4 1/2 частки від спільного майна (про що слухається справа у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області), а й у приховуванні правовстановлюючих документів, навмисного ухилення від спільноого оформлення права спільної сумісної власності подружжя, у доступі до вказаних квартир, у не розподілу орендних надходжень за користування квартирами інших осіб, що також є складовим кримінального правопорушення.

Слідчий посилається на ст. 9 КПК України щодо законності його дій та застосування норм права, але вимоги застосувати правові висновки, де сторонами виступають інші особи - не передбачено.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Однак, як вбачається із матеріалів справи у ході проведеного органом досудового розслідування не було вжито всіх заходів для повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 56 КПК України, під час досудового розслідування потерпілий має право брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколом слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі.

Однак, під час досудового розслідування кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_4 не була повідомлена вчасно про проведення жодної слідчої дії.

Відповідно до ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:

1.Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 28.08.2018 р. задовольнити ;
2.Постанову слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_5 від 28.08.2018 р. про закриття кримінального провадження № 0000494 внесеного до ЄРДР від 10.03.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України скасувати ;
3.Матеріали кримінального провадження № 0000494 внесеного до ЄРДР від 10.03.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - направити до СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1