н/п 1-кп/640/1073/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 -

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003137 від 25.07.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, без постійного місця реєстрації та постійного місця мешкання, раніше неодноразово судимого: 30.08.2010 році Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2-х років обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; 23.02.2012 року році Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу 850 гривень; 19.05.2014 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 125, ст. 71, ст. 72 КК України до 10 місяців 27 днів обмеження волі; 07.04.2015 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, 06.10.2015 Апеляційним судом Харківської області вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 07.04.2015 року скасовано, засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 4-х років позбавлення волі,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Власівка Кегичівського р-ну Харківської області, громадянина України, неодруженого, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, судимого: 24.02.2017 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 289 КК України до штрафу у розмірі 17850 грн., зареєстрованого: АДРЕСА_1 , без постійного місця мешкання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення і перевиховання не став, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

04.07.2018 приблизно о 20 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_5 , за попередньою змовою та у групі з раніше знайомим йому ОСОБА_4 , який діяв повторно, маючи єдиний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 2, здійснили крадіжку чужого майна, що належить КП «ХТМ», а саме брухту чорного металу у вигляді кришки люка теплової камери, вагою 59,5 кг, вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизі №2978 від 08.08.2018 року - 358,79 грн., та кришки люка у складі теплової мережі інвентаризаційний номер 0305038 Т/МАГ від К-2979, вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизі №2978 від 08.08.2018 року - 450,00 грн., чим спричинили КП «ХТМ» матеріальну шкоду на загальну суму 808,79 грн.

Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покинули місце скоєння злочину разом із викраденим майном.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю, надав показання, якими підтвердив обставини, як зазначено вище, у вчиненому щиро розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав повністю, надав показання, якими підтвердив обставини, як зазначено вище, у вчиненому щиро розкаявся.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим злочину, пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено, підстав сумніватися в правдивості їх свідчень у суду немає.

Враховуючи, що учасники судового розгляду, визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, встановлено, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглядає справу за правилами, встановленими вказаною нормою закону.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена повністю, та суд кваліфікує дії:

ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України - як тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України - як тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Як особистість ОСОБА_4 працездатний, не працює, не одружений, без реєстрації та постійного місця проживання, у лікаря нарколога на обліку не перебуває; з 2011 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатру з діагнозом органічне ураження ЦНС складеного ґенезу внаслідок зловживання алкоголем. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 25.09.2018, ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічні захворювання у формі дисоціального розладу особистості синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю; відповідно до свого психічного стану може та міг на час вчинення злочину усвідомлювати свої дії та керувати ними; на теперішній час примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_4 судимий: 30.08.2010 році Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2-х років обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; 23.02.2012 року році Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу 850 гривень; 19.05.2014 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 125, ст. 71, ст. 72 КК України до 10 місяців 27 днів обмеження волі; 07.04.2015 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, 06.10.2015 Апеляційним судом Харківської області вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 07.04.2015 року скасовано, засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 4-х років позбавлення волі.

Як особистість ОСОБА_5 працездатний, не працює, не одружений, без реєстрації та постійного місця проживання, у лікаря нарколога та психіатру на обліку не перебуває; має зареєстроване місце проживання, однак постійного місця мешкання не має, проживає на теплотрасі; судимий 24.02.2017 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 289 КК України до штрафу у розмірі 17850 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставина, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини справи, вказані дані про особу, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що обвинувачений повинен нести мінімальне покарання у виді обмеження волі, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд призначає обвинуваченому покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до новопризначеного покарання у виді обмеження волі, з переведенням менш суворого виду покарання в більш суворий вид на підставі п. «б» ч. 1 ст. 72 КК України, невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 06.10.2015 року, яким призначено покарання у виді 4-х років позбавлення волі і яке не відбуто.

Посилання захисника ОСОБА_7 на необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді арешту, яке необхідно виконувати окремо від покарання призначеним за вироком Апеляційного суду Харківської області від 06.10.2015 року, - суд не приймає до уваги, оскільки за правилами ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України лише штраф та позбавлення права обіймати певні посади можуть виконуватися самостійно, а всі інші види покарання підлягають складенню, при цьому згідно з ч. 4 ст. 71 КК остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини справи, вказані дані про особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що обвинувачений повинен нести покарання у виді арешту, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 02.10.2018 року з дня його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня його фактичного затримання з метою виконання покарання за цим вироком.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся у зв`язка з поверненням викраденого майна та відсутністю претензій матеріального характеру.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 1989 року народження визнати винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України призначити покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до новопризначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 06.10.2015 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі в кримінально виправній установі.

ОСОБА_5 1996 року народження визнати винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 24.02.2017 року, яким призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді штрафу у розмірі 17850 грн. - виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 02.10.2018 року з дня його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня його фактичного затримання з метою виконання покарання за цим вироком.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Речові докази: дві кришки люка теплової камери, які зберігаються в камері схову Київського ВП ГУНП в Харківській області, - повернути потерпілому Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі»;

металевий візок, який зберігається у ОСОБА_8 , - залишити у його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий