В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.02.2019 Справа №607/6121/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001484 від 26 квітня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сміла Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, з яких одна дитина-інвалід, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-02.03.2000 р. Тернопільським міським судом за ч.2 ст.80, ст.44, ст.17, ст.42, ст.31 КК України (в редакції 1960 року) з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна та валютних цінностей з відстрочкою виконання покарання на 2 роки та штраф в розмірі 1700 грн.;

-10.07.2001 р. Тернопільським міським судом за ч.1 ст.215, ч.2 ст.141, ч.3 ст.1982, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) з призначенням покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Звільнений 23.09.2003 р. умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 1 місяць 9 днів,

-25.05.2006 р.;

-08.12.2008 р. Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.296, ч.2 ст.296, ч.3 ст.296, ст.128, ст.70 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнений 09.04.2010 р. з заміною покарання на виправні роботи, на невідбутий термін 1 рік 11 місяців 4 дні, з відрахуванням заробітної плати в розмірі 20 %,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_11 ,-

В С Т А Н О В И В:
26 квітня 2016 року о 13 годині 20 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись на території гуртовні, що по АДРЕСА_2 , де на ґрунті неприязних відносин між потерпілим та обвинуваченим під час словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_10 , кулаком лівої руки наніс один удар в обличчя потерпілого. Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_6 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді рани лівої надбрівної ділянки, яка за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я та по одному синцю правої лобово-скроневої ділянки і повік лівого ока, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 суду показав, що органом досудового розслідування його дії кваліфіковано не вірно. Він визнає свою вину в спричиненні потерпілому встановлених легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Хуліганських дій за ч.3 ст.296 КК України, які йому інкриміновані, він не скоював, тому не визнає пред`явлене обвинувачення.

26.04.2016 близько 13 години він, керуючи автомобілем заїжджав на гуртовню «Галант», що по вул. Збаразька в м. Тернополі. У салоні його автомобіля знаходились дружина, чоловік на ім`я ОСОБА_12 зі своєю сестрою. Під час того, коли він заїжджав на територію гуртовні «Галант», йому на зустріч виїхав автомобіль під керуванням потерпілого ОСОБА_10 . У зв`язку з тим, що потерпілий створив йому перешкоду в русі, він зупинився, від`їхав декілька метрів назад та розпочав маневр об`їзду автомобіля під керуванням ОСОБА_10 . Після цього, він проїхав прямо 40 метрів та зупинився біля магазину, де продавалося печиво та цукерки. Жодного зіткнення, чи удару свого автомобіля з автомобілем потерпілого він не відчув. Крім цього, будь-яких видимих пошкоджень як його автомобіля, так і автомобіля потерпілого він не виявив. Коли він та його пасажири вийшли з автомобіля, то зустріли своїх знайомих, з якими спілкувалися на вулиці. Через якийсь час до них підійшов ОСОБА_10 та в образливій формі, висловлюючись нецензурно, звернувся до нього. Обурений висловлюванням потерпілого, він зробив крок на зустріч до ОСОБА_10 , на що останній почав розмахувати руками. Рефлекторно він також підняв руки, внаслідок чого з необережності спричинив розсічення брови потерпілому перстнем, який у нього був на лівій руці. Наміру спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_10 у нього не було. Даний конфлікт тривав близько однієї хвилини. Потім він з дружиною та своїми знайомими зайшли в магазин, купили якийсь товар та на автомобілі поїхали з гуртовні «Галант» у своїх справах. Вважає, що ОСОБА_10 спровокував його, створивши конфліктну ситуацію. Крім цього, обвинувачений повідомив, що з ОСОБА_10 давно знайомий, у них склались неприязні стосунки, оскільки потерпілий в минулому його оговорив у побитті, внаслідок чого здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_6 жалкує про вчинене, просить суд справедливо кваліфікувати його дії та застосувати Закон України «Про амністію», звільнивши від покарання.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини у спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України доведена та підтверджується доказами, дослідженими судом:

Показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 , який суду показав, що 26 квітня 2016 року близько 13 години він перебував на гуртовні «Галант», що по вул. Збаразька, 16 в м. Тернополі. Саме там він завантажив у автомобіль марки «Форд транзит» продукти харчування та під`їхав вказаним автомобілем до сторожової будки при в`їзді на територію гуртовні. Далі він зупинився та очікував ОСОБА_13 , який мав повернутися до нього зі складу. Після цього, він побачив, як автомобіль під керуванням ОСОБА_6 здійснив зіткнення передньою частиною у його автомобіль, який був припаркований. Внаслідок даного зіткнення у його автомобілі пошкоджено передній бампер та радіатор. Одразу ж після зіткнення обвинувачений обминув його автомобіль та поїхав прямо на територію гуртовні. Обурений поведінкою обвинуваченого, він підійшов до ОСОБА_6 , який стояв біля групи людей і запитав у нього, що він робить, та чи нормальна він людина. У відповідь на дане запитання ОСОБА_6 намагався його вдарити головою два рази. Уникаючи удару, він відходив назад від обвинуваченого. Проте, під час словесної перепалки обвинувачений наніс йому удар лівою рукою в обличчя. Внаслідок даного удару ОСОБА_6 спричинив йому перстнем, який у нього був на руці розсічену рану лівої брови. Після цього до нього підійшов ОСОБА_14 , який його провів до туалету, щоб змити кров з обличчя. Коли вони вийшли з туалету, то ОСОБА_6 на місці події вже не було. Тоді він одразу викликав працівників поліції. З обвинуваченим ОСОБА_6 він знайомий давно. Близько восьми років назад він був очевидцем побиття його знайомого ОСОБА_6 . По даному факту було порушено кримінальну справу, у якій він перебував у статусі свідка.

Внаслідок отриманого тілесного ушкодження він знаходився близько тижня на стаціонарному лікуванні. Цивільний позов підтримує повністю з мотивів, викладених у ньому, просить його задовольнити.

Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка суду показала, що 26 квітня 2016 року вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 заїжджали на гуртовню «Галант» в м. Тернополі. При в`їзді на територію гуртовні їм на зустріч виїхав автомобіль під керуванням потерпілого. Тоді ОСОБА_6 зупинив свій автомобіль. Потім обвинувачений об`їхав транспортний засіб потерпілого та поїхав до магазину, де вони мали намір здійснити купівлю продуктів. Коли вони зупинились та вийшли з автомобіля, то до них підбіг потерпілий ОСОБА_10 , та нецензурно виражаючись звернувся до ОСОБА_6 із запитанням, що він робить. Усього очевидцями даної події було близько шестеро людей. Під час словесного конфлікту між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_6 якось задів перстнем, який був на його лівій руці, ОСОБА_10 обличчя, від чого у останнього вона побачила подряпину над бровою. Після цього потерпілий кудись пішов. Поведінка ОСОБА_6 була нормальною, громадського порядку він не порушував. Про те, що обвинувачений пошкодив автомобіль потерпілого їй не відомо, оскільки зіткнення, чи удару між транспортними засобами вона та інші присутні в автомобілі не відчули. Окрім цього їй відомо, що ОСОБА_6 раніше був знайомий з потерпілим та перебував з ним у неприязних відносинах, у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 в минулому неправдиво свідчив, обмовляючи обвинуваченого.

Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , яка суду показала, що у квітні 2016 року вона разом зі своїм братом ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_6 перебували в автомобілі під керуванням обвинуваченого. Того ж дня в обідню пору доби вони заїжджали на гуртовню «Галант» в м. Тернополі з метою здійснити купівлю продуктів. Під час заїзду на територію вказаної гуртовні їм на зустріч виїхав автомобіль жовтого кольору. Тоді ОСОБА_6 зупинив свій автомобіль, об`їхав транспортний засіб, який виїхав їм на зустріч та попрямував до одного із складів гуртовні. Коли вони вийшли з автомобіля, то до них підбіг потерпілий, та нецензурно висловлюючись, звернувся до ОСОБА_6 із запитанням, що він робить. На вказану поведінку потерпілого ОСОБА_6 зробив зауваження ОСОБА_10 . Бійки між обвинуваченим та потерпілим вона не бачила, як і не бачила, щоб ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_10 . Також вона не бачила на потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень. Коли потерпілий від них пішов, то вони здійснили купівлю печива, після чого ОСОБА_6 відвіз їх додому. Між обвинуваченим та потерпілим конфлікт тривав близько однієї хвилини.

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , який суду надав аналогічні показання, що і свідок ОСОБА_16 .

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , який суду показав, що у квітні 2016 року в обідню пору доби він перебував на гуртовні «Галант» в м. Тернополі. Того ж дня він побачив на території гуртовні ОСОБА_6 , який стояв на вулиці разом зі своєю дружиною та ще з невідомими йому чоловіком та жінкою. Тоді він підійшов до них і вони почали спілкуватись. Через невеликий проміжок часу до них підбіг потерпілий і почав висловлюватись нецензурно в адресу ОСОБА_6 . Далі обвинувачений зробив зауваження потерпілому та підійшов впритул до нього. Потерпілий з переляку почав розмахувати руками. Потім ОСОБА_6 шарпнув руками потерпілого за куртку, проте ударів останньому не наносив. На потерпілому він побачив подряпину на лобній ділянці обличчя. Припускає, що у потерпілого утворилась подряпина внаслідок розмахування руками як ОСОБА_10 так і ОСОБА_6 , у котрого на руці був перстень, яким обвинувачений міг спричинити подібне тілесне ушкодження. Стверджує, що громадського порядку порушено не було.

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , який суду показав, що 26 квітня 2016 року він з ОСОБА_10 та іншими волонтерами перебували на території гуртовні «Галант», що в м. Тернополі, де забирали продукти харчування для учасників АТО. Того ж дня, близько 13 години вони завантажили продукти у автомобіль, і він пішов по воду. Коли він повернувся, то побачив, що у автомобілі ОСОБА_10 пробитий радіатор. Потім він побачив на відстані від себе близько 50 метрів потерпілого, який розмовляв з ОСОБА_6 . Зміст їхньої розмови він не чув. Далі він побачив, як ОСОБА_6 правою рукою наніс один удар потерпілому в обличчя, від чого останній присів. Тоді він підійшов до потерпілого і побачив у нього на обличчі кров, розсічення лівої брови. Пізніше потерпілий йому сказав, що запитав у ОСОБА_6 , чи він нормальний, а обвинувачений у відповідь на його запитання наніс йому удар.

Згідно витягу з кримінального провадження №0001484 видно, що 26.04.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань Тернопільським ВП ГУНП в Тернопільській області було внесена заява ОСОБА_10 з фабулою правової кваліфікації за ч.3 ст.296 КК України щодо обставин правопорушення відносно нього, зокрема про те, що 26 квітня 2016 року, близько 13 години 20 хвилин, раніше судимий за вчинення хуліганства ОСОБА_6 , перебуваючи на території гуртовні «Галант», що по вул. Збаразька, 16 в м. Тернополі, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, із хуліганських спонукань спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 .

Згідно тексту письмової заяви потерпілого ОСОБА_10 від 26.04.2016, поданої начальнику Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області слідує, що потерпілий звернувся до правоохоронного органу поліції про скоєння щодо нього правопорушення обвинуваченим в виді спричинення йому як потерпілому обвинуваченим тілесних ушкоджень 26.04.2016 близько 12 години, а саме, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, забійна рана лоба.

Згідно тексту протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, поданої ОСОБА_10 , видно, що потерпілий звернувся до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області із заявою, у якій повідомив про те, що 26.04.2016 близько 13 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на території гуртовні «Галант», що по вул. Збаразька, 16 в м. Тернополі наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 .

Даними, які містяться у протоколі огляду від 26.04.2016 із додатком до нього таблицею ілюстрацій, згідно яких встановлено місце події, а саме, територія гуртовні «Галант», що по вул. Збаразька, 16 в м. Тернополі біля овочевого кіоску, де обвинувачений ОСОБА_6 зі слів потерпілого наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 . Також виявлені сліди крові на земельній ділянці, які в ході огляду були вилучені на стерильний бинт та поміщенні у паперовий конверт, упакований та засвідчений учасниками слідчої дії.

Згідно висновку експерта, за результатами проведеної судово медичної експертизи №670 від 27.04.2016 у ОСОБА_10 виявлені рана лівої надбрівної ділянки та по одному синцю правої лобово-скроневої ділянки і повік лівого ока.

Зазначені вище ушкодження виникли від дії тупих предметів незадовго до звернення за медичною допомогою, що підтверджується їх характером і властивостями.

Виникнення вказаних вище ушкоджень в термін - 26.04.2016, що наведений у постанові, не виключається.

Утворення зазначених вище ушкоджень від ударів руками і лобовою ділянкою голови, на що посилався ОСОБА_10 при експертизі, не виключається. Вони не властиві для виникнення при падінні з висоти власного росту (на площині).

Виявлена у ОСОБА_10 рана лівої надбрівної ділянки належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я - п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (наказ № 6 МОЗ України, Київ, 1995). Синці відносяться до легких тілесних ушкоджень - п. 2.3.5 цих Правил.

Виставлений ОСОБА_10 при зверненні за медичною допомогою діагноз - струс головного мозку не може підлягати експертній оцінці, оскільки об`єктивні клінічні ознаки такого характеру черепно-мозкової травми у вивчених медичних документах не описані (відповідно до змісту п. 4.6 цих Правил).

Даними, які містяться у протоколі огляду предметів від 06.05.2016, з яких вбачається, що оглядом встановлено аркуш формату А-4, який умовно ділиться на дві частини ліву та праву. На даних частинах знаходиться назва лікарні КЗ ТОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», форма №114/0, Затверджена наказом МОЗ 17.11.2010 №999. Супровідний лист №27095. У графі із клітинок знаходиться напис від руки « ОСОБА_10 », вік 32, домашня адреса «Валова 7/9, доставлений із вулиці «гуртовня «Галант» попередній діагноз швидкої допомоги «Закрита травма лівого ока, рана лівої брови, ЗЧМТ, струс головного мозку», що і коли трапилось «Зі слів на гуртовні «Галант» побив ОСОБА_21 , проживає АДРЕСА_3 » усі записи, які поміщенні в лапки на аркуші, який оглядається нанесенні кульковою ручкою.

В подальшому предметом огляду являється аркуш паперу формату А-5, молочного кольору, на якому у верхній частині знаходиться назва лікарні, яка видала дану довідку - «Міністерство охорони здоров`я України КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня» «Офтальмологічне відділення» «Обласний офтальмологічний травмцентр». Довідка №103. Видана « ОСОБА_10 , вік 32, адреса м. Тернопіль вул. Валова 7/9», місце роботи «ТЗОВ «КБВ-КГД» держ КТОР» хворий звернувся в травмцентр «26.04.2016 року», час звернення «15 год., 50 хв.» виявлений діагноз «Рвана брови, садна шкіри повік, набрівної ділянки, крововилив в товщину верхньої повіки лівого ока, складений міонічний та смичматизм обох очей», гострота зору: «праве око 0,2 spn-2.5 д= 0.6, ліве око 0.1 spn-1.5д=0.7», надана дорога: «26.04.2016 року» «операція ПХО рваної брови зліва», рекомендовано «консультація нейрохірурга, спостереження окуліста по місцю проживання».

Даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 26.04.2016 з додатком таблицею ілюстрацій, згідно яких потерпілий ОСОБА_10 відтворив обставини нанесення йому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та показав наступне. Так, 26.04.2016 близько 13 год. 20 хв. обвинувачений, пошкодивши автомобіль потерпілого, від`їхав. Тоді потерпілий пішов у напрямку торгового місця, що на території гуртовні, по АДРЕСА_2 , де знаходився автомобіль ОСОБА_6 . Підійшовши до ОСОБА_6 , потерпілий запитав його «що ти твориш, чи ти нормальний», на що ОСОБА_6 безпричинно наніс ОСОБА_10 два удари лобною ділянкою голови в обличчя. Після нанесення цих ударів потерпілий відійшов від ОСОБА_6 вправо назад, тоді обвинувачений наніс ОСОБА_10 один удар кулаком лівої руки в праву ділянку обличчя. Внаслідок цього удару у потерпілого із голови впала кепка і окуляри. У зв`язку із тим, що у потерпілого поганий зір, останній втратив орієнтування в просторі, чим скористався ОСОБА_6 та наніс ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в ліву ділянку обличчя.

Даними, які містяться у протоколі огляду предметів від 05.05.2016 з таблицею ілюстрацій до нього, згідно яких встановлено зовнішній вигляд автомобіля марки «Renault» моделі «Trafic» білого кольору державний номерний знак НОМЕР_1 .

Даними, які містяться у протоколі вилучення речей під час їх добровільної видачі від 06.05.2016, згідно яких потерпілий ОСОБА_10 добровільно видав відеозапис із камер спостереження, що знаходяться на території гуртовні, що по АДРЕСА_2 , який записаний на електронний носій диск DVD-R.

Відтвореним в судовому засіданні відеозаписом з місця події, відображеним на DVD-R диску.

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення, згідно яких ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.1224, ст.124 КУпАП.

Відтвореним в судовому засіданні відеозаписом з камери поліцейського патрульної служби подій, що мали місце 26.04.2016.

З`ясовуючи обставини та перевіряючи їх доказами, на які сторона обвинувачення посилалася, як на підтвердження обвинувачення, суд приходить до наступного.

Суд перевірив доводи обвинуваченого про те, що він не здійснював хуліганських дій щодо потерпілого, що на ґрунті тривалих взаємних неприязних стосунків між ними, він спричинив з необережності потерпілому легкі тілесні ушкодження, дослідивши показання потерпілого, який підтвердив показання обвинуваченого в частині того, що вони раніше були знайомі і між ними в минулому мав місце конфлікт, показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які узгоджуються з показаннями обвинуваченого, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, перевіривши доводи захисника, доводи прокурора, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, безпосередньо дослідивши та оцінивши кожен доказ окремо, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не надано документів, не надано достатніх об`єктивних відомостей чи інформації, в яких були б належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

До таких висновків суд прийшов виходячи з наступного.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 26 квітня 2016 року близько 13 год. 20 хв., у раніше судимого за вчинення хуліганства ОСОБА_6 , який перебував у громадському місці - на території гуртовні, що по АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 26 квітня 2016 року, близько 13 год. 20 хв., раніше судимий за вчинення хуліганства ОСОБА_6 , перебуваючи в громадському місці - на території гуртовні, що по АДРЕСА_2 , маючи на меті показати свою винятковість та розпущеність, пов`язану з неповагою до особи та людської гідності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажному ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій громадян та дотримання правил поведінки в побуті, з метою самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що перебували на той момент поблизу, будучи за кермом автомобіля «Renault» Traffic» білого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , в передній частині якого був прикріплений металевий стержень довжиною близько 30 см., умисно здійснив наїзд на передню частину автомобіля марки «Ford Transit» жовтого кольору д.н.з. НОМЕР_3 , який був припаркований на території гуртовні, та пошкодив вказаним металевим стержнем деталі автомобіля «Ford Transit», яким користується ОСОБА_10 , після чого від`їхав на відстань близько 100 метрів.

Через декілька хвилин, побачивши пошкодження свого автомобіля, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_6 , який в цей час вийшов із свого автомобіля та знаходився неподалік, з метою встановлення причини наїзду. На запитання потерпілого ОСОБА_10 про причину наїзду на його автомобіль, ОСОБА_6 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій громадян та дотримання правил поведінки в побуті, маючи на меті показати свою винятковість та розпущеність, пов`язану з неповагою до особи та людської гідності, з особливою зухвалістю, яка виразилась у спричиненні тілесних ушкоджень, безпричинно умисно наніс два удари лобною ділянкою голови та один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинив йому рану лівої надбрівної ділянки, яка за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, та по одному синцю правої лобово-скроневої ділянки і повік лівого ока, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_6 , було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують спокій громадян і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_10 , наданих йому Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність.

Таким чином, ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене особою раніше судимою за хуліганство.

Нормами ч.1 ст.92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, в тому числі подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, покладається на прокурора, та в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

При цьому, згідно з вимогами ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом досліджені всі докази, надані суду, з метою забезпечення об`єктивного, всестороннього та повного розгляду справи по суті, враховуючи вимоги положення ст.410 КПК України про те, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо:

1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій на підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та справедливого судового рішення;

2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, було розглянуто та вирішено по суті всі клопотання учасників процесу, досліджені всі документи надані суду як докази, були викликані в судове засідання та допитані всі свідки, які були заявлені прокурором та обвинуваченим.

Під час судового розгляду даної справи судом, всі клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів та вчинення інших процесуальних дій, для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення судом були задоволені.

Судом при розгляді справи було прийнято до уваги та враховано, що згідно ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав, у межах та у спосіб, передбачених цим кодексом; що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд суду сторонами провадження та віднесені до повноважень суду.

Суд враховує, що згідно роз`яснень, зазначених в п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» (далі - Постанова) хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до п. 5 вищевказаної Постанови за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Разом з тим, суспільно небезпечне діяння не може бути кваліфіковано як хуліганство за наявності у сукупності таких обставин справи (провадження): 1) засуджені і потерпілі між собою були знайомі; 2) до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках; 3) поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих; 4) зі змісту протиправних дій кожного із засуджених простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.

Згідно чинного законодавства України кримінальна відповідальність за хуліганські дії настає у випадку, якщо вони вчинені способами, що грубо порушують громадський порядок, характеризуються особливою зухвалістю і винятковим цинізмом.

Із встановлених в судовому засіданні обставин кримінального правопорушення, скоєного обвинуваченим, дії обвинуваченого ОСОБА_6 , як вважає суд, не відзначаються особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, дії обвинуваченого як вважає суд не поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та не супроводжувалися особливою зухвалістю.

Згідно з досліджених судом доказів, показань потерпілого, обвинуваченого, свідків в судовому засіданні встановлено, що дії обвинуваченого не були одночасно поєднані з грубим порушенням громадського порядку і такі дії обвинуваченого не виражали явну неповагу до суспільства. Судовим розглядом встановлено, що протиправні дії обвинуваченого були пов`язані з діями потерпілого (виїзд на смугу зустрічного руху, використання ненормативної лексики при зверненні до обвинуваченого), з яким у обвинуваченого тривалий час на протязі восьми років були особисті неприязні стосунки.

Тому враховуючи спрямованість умислу обвинуваченого на скоєння злочину, мотив злочину, що вчинення злочину було скоєно на основі особистих взаємних неприязних стосунки, дані обставини свідчать про те, що обвинувачений скоїв злочин не з хуліганських спонукань, а з мотиву особистих неприязних стосунків, через поведінку потерпілого, у зв`язку з чим дії обвинуваченого необхідно перекваліфікувати за статтею КК України, що передбачає відповідальність за злочин проти життя та здоров`я особи.

Виходячи із положень презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, зокрема, в силу ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України, за якими ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, або такі дії особи мають бути перекваліфіковані на фактичне скоєне правопорушення, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом в межах пред`явленого обвинувачення та положення ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод щодо права особи на свободу та особисту недоторканість, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, оскільки зазначені в обвинувальному акті обставини щодо вчинення обвинуваченим грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, так як органами досудового розслідування обвинувачення в цій частині не конкретизовано, не доведено, зокрема, в чому полягають хуліганські мотиви дій обвинуваченого та вказане обвинувачення спростовується показами свідків, потерпілого, обвинуваченого, які в судовому засіданні показали, що обвинувачений та потерпілий були між собою знайомі та перебували в неприязних відносинах.

Враховуючи зазначене, а також такі суттєві обставини, що обвинувачений та потерпілий були між собою знайомі до вчинення кримінального правопорушення, перебували в особистих неприязних стосунках, поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка потерпілого, у якого з обвинуваченим виник словесний конфлікт, в процесі якого обвинувачений спричинив потерплому тілесні ушкодження, суд приходить до висновку, що тілесні ушкодження заподіяні потерпілому на ґрунті неприязних стосунків, тому дії обвинуваченого необхідно перекваліфікувати з ч.3 ст.296 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

Згідно до вимог ст.368 КПК України, суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчинені цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновків, що в ході судового розгляду за наслідками оцінки у справі доказів, обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 за ч.3 ст.296 КК України, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, оскільки жодних доказів, з достовірністю підтверджуючих про факти та обставини скоєння зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , прокурором суду не було надано.

Суд вважає, що в діях обвинуваченого, які проявилися в умисному спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, наявний склад злочину, передбачений ч.2 ст.125 КК України, тому саме за цією статтею необхідно кваліфікувати дії ОСОБА_6 , перекваліфікувавши пред`явлене органом досудового розслідування обвинувачення з ч.3 ст.296 КК України.

Суд вважає можливим здійснити таку перекваліфікацію, враховуючи, що при таких обставинах права обвинуваченої особи порушені не будуть через те, що покарання за ч.2 ст.125 КК України не є більше суровим, ніж покарання за ч.3 ст.296 КК України.

Враховуючи, що обов`язок щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, передбачених ст.62 Конституції України та положенням ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, поєднуються з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, відповідно до якого - ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом передбачених ч.2 ст.17 КПК України, суд приходить до висновку, що досудовим слідством не доведено, про те, що обвинувачений скоїв злочин передбачений за ч.3 ст.296 КК України.

Суд, дотримуючись принципу змагальності сторін передбаченого ст.22 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, дослідивши надані докази, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, безпосередньо дослідивши та оцінивши кожен доказ окремо, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про те, що під час судового провадження не здобуто та не надано суду безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

Враховуючи викладене, суд перекваліфіковує дії обвинуваченого ОСОБА_6 з ч.3 ст.296 КК України на ч.2 ст.125 КК України і кваліфікує його дії як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 в частині того, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 спричинив з необережності, суд оцінює критично, оскільки дані показання спростовуються показаннями потерпілого, свідків та іншими дослідженими в під час судового розгляду письмовими доказами.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 серед іншого обвинувачується в тому, що 26 квітня 2016 року о 13 годині 20 хвилин по вул.Збаразька, 16 в м.Тернополі безпричинно умисно наніс два удари лобною ділянкою голови та один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_10 . Вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, як вбачається з показань свідків та потерпілого, допитаних в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 наніс лише один удар кулаком лівої руки в обличчя потерпілого ОСОБА_10 .

Разом з цим, органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які полягали в умисному здійсненні наїзду на передню частину автомобіля марки «Ford Transit», який був припаркований та пошкодив деталі автомобіля, яким користується ОСОБА_10 , після чого від`їхав на відстань близько 100 метрів, кваліфікуються як хуліганські дії. Із викладеним у цій частині обвинувачення, суд не погоджується, оскільки вважає, що у вказаних діях ОСОБА_6 наявний склад адміністративного правопорушення, за що останнього, відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2016 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 1224 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення.

При визначенні покарання суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер суспільної небезпеки та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також суд враховує, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, суд відносить наявність на утриманні у обвинуваченого малолітніх дітей та дитини-інваліда.

Обставин, які обтяжують покарання за скоєння злочину, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи характер суспільної небезпеки та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно статті 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, враховуючи особу обвинуваченого, який одружений, має сім`ю, його вік, стан здоров`я, суд вважає необхідним призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

Крім цього, із заявою до суду звернувся обвинувачений ОСОБА_6 , згідно якої він просить застосувати до нього вимоги п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Статтею 1 Закону України « Про амністію у 2016 році» передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, особи, визнанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: п.в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/абоповнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, в силу ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Як вбачається з свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні малолітню дитину дочку ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 та медичного висновку №143 має на утриманні малолітню дитину-інваліда сина ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 має двоє дітей, яким не виповнилось 18 років, в тому числі дитину-інваліда.

Крім того, на обвинуваченого ОСОБА_6 не розповсюджуються обмеження, передбачені у ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», що, в сукупності, є підставою для звільнення від відбування покарання, призначеного ОСОБА_6 відповідно до п.в ст.1 вказаного Закону.

До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_10 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 68 грн. 68 коп. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Частиною 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_10 в частині відшкодування заподіяної майнової шкоди в розмірі 68 грн. 68 коп. суд враховує наступні обставини.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Таким чином, судом, з врахуванням наведених вимог Закону, при визначенні розміру завданої майнової шкоди потерпілому ОСОБА_10 , враховуються понесені ним та документально підтверджені витрати на лікування, що виникли внаслідок завдання йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 , а саме двома фіскальними чеками від 07 травня 2016 року на суми 58,38 грн. та 8,30 грн., які свідчать про придбання ним лікарських препаратів, та узгоджуються з призначеним ОСОБА_10 лікуванням згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 02/04752 від 19 травня 2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_10 проходив стаціонарне лікування в період з 07 травня 2016 року по 19 травня 2016 року внаслідок травми, отриманої 26 квітня 2016 року. Таким чином, позов потерпілого ОСОБА_10 в частині відшкодування заподіяної майнової шкоди в розмірі 68 грн. 68 коп. підлягає до часткового задоволення, а саме в розмірі 66 грн. 68 коп.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_10 в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оцінюючи викладені в позовній заяві потерпілого ОСОБА_10 вимоги про стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., суд приходить до висновку, що в результаті вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 були спричинені моральні страждання, та виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості, суд вважає необхідним заявлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, з урахуванням документальної і достатньої доведеності, обставин заподіяння шкоди, тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, характеру страждань, стану здоров`я потерпілого, істотності вимушених змін у його життєвих стосунках, необхідності подальшого лікування, ступеню моральних страждань і переживань потерпілого через заподіяну шкоду, та відповідно до ст.23, ст.1167 ЦК України, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_10 6 000 гривень моральної шкоди.

Письмові докази зберігати в суді в матеріалах судового провадження.

Долю речові доказів вирішити, відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом за даним вироком покарання на підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 66 (шістдесят шість) гривень 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_10 - відмовити.

Речові докази: медичні довідки КЗ ТОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», форма №114/0, Затверджена наказом МОЗ 17.11.2010 №999. Супровідний лист №27095 та довідка «Міністерство охорони здоров`я України КЗ ТОР «Тернопільська університетська лікарня» «Офтальмологічне відділення» «Обласний офтальмологічний травмцентр». Довідка №103 залишити в матеріалах судового провадження (справа №607/6121/16, провадження №1-кп/607/93/2018);

-носій інформації, на якому міститься інформація у вигляді відеозапису події, що мала місце 26.04.2016 на території гуртовні «Галант», що по вул.Збаразькій, 16 в м.Тернополі залишити в матеріалах судового провадження (справа №607/6121/16, провадження №1-кп/607/93/2018).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1