Справа № 567/1404/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2018 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000356 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кунів Ізяславського району Хмельницької області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої,
у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

встановив:

18.09.2018 близько 16 год. ОСОБА_5 , діючи спільно з особою, яка відповідно до ч.2 ст.22 КК України не досягла встановленого законом віку з якого може наставати кримінальна відповідальність і не є суб`єктом даного злочину та щодо якої здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, знаходячись в приміщенні житлового будинку, що в АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, скориставшись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_4 , яка в той час спала, шляхом вільного доступу, таємно здійснила крадіжку золотого ланцюжка вагою 4,65 г., вартістю 2885 грн. 46 коп. та золотого хрестика вагою 1 г. вартістю 620 грн. 33 коп., які знаходились на шиї потерпілої, чим заподіяла ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 3505,99 грн.

В подальшому, ОСОБА_5 розпорядилася золотими виробами на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

09.10.2018 між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачена ОСОБА_5 зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Потерпіла ОСОБА_4 погодилась, що завдані в результаті вчинення кримінального правопорушення збитки їй відшкодовані в повному обсязі.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинна понести обвинувачена у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілою та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода виконана сторонами, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_5 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 , підтримавши угоду, повністю визнала себе винуватю у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердила фактичні обставини справи та пояснила, що розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. Зазначила, що здатна реально виконати визначене угодою покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала угоду про примирення із обвинуваченою, просила її затвердити та зазначила, що укладення угоди є добровільним, на неї не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні. Підтвердила, що завдана шкода їй відшкодована повністю.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винуватою, відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, що передбачена ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено альтернативу видів покарання.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання є вичнення злочину щодо особи похилого віку та особи яка перебуває в безпорадному стані. При цьому суд враховує, що обвинувачена тривалий час була знайома з потерпілою та проживала з нею в одному будинку, тому їй достовірно було відомо, що потерпіла є особою похилого віку.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , що дає можливість прийти до висновку про можливість призначення їй виду покарання, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визначеного сторонами угоди.

Одночасно судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з"ясовано, що обвинувачена та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям.

В судовому засіданні встановлено, що золотий ланцюжок із золотим хрестиком передано на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , а тому його слід вважати таким, що повернутий законному володільцю.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

засудив:

затвердити угоду від 09.10.2018 року про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази золотий ланцюжок з хрестиком (585 проби) вважати повернутим потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1