Справа № 545/1905/18
Провадження № 1-кп/545/219/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2018 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Полтава кримінальне провадження №0000138 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28 грудня 2017 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.;

- 28 лютого 2018 року Ленінським районним судом м.Полтави за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком два роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

01 лютого 2018 року близько 22 годині ОСОБА_4 прибув до с.Затурине Полтавського району Полтавської області на вул. Будьоного з метою вчинення крадіжки чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження дверних запорів за допомогою знайденої поруч металевої арматури, незаконно проник до недобудованого будинку, що розташований по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_6 , де викрав бензокосу «Експерт» вартістю 2500 грн., якою в подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріального збитку на вказану вище суму.

27 липня 2018 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_7 за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 зі згоди потерпілого ОСОБА_6 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди підозрюваний ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_7 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , а саме, за ч.3 ст.185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 28 лютого 2018 року більш суворим за цим вироком, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком, який буде встановлений судом, покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою провину у вчиненому діянні підтвердив добровільність укладення угоди про визнання

винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в письмовій заяві підтвердив згоду на укладення угоди, заподіяна шкода йому відшкодована.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що угода про визнання винуватості була укладена в її присутності, при укладенні угоди були дотримані вимоги законодавства, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням до іншого приміщення.

Вказаний злочин згідно з положеннями ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Враховано, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив до постановлення попереднього вироку Ленінського районного суду м.Полтави від 28 лютого 2018 року, яким його засуджено за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнає. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості є добровільним, потерпілий дав згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання винного, дані про його особу, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором

ОСОБА_7 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 зі згоди потерпілого ОСОБА_6 і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у провадженні не заявлений, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду від 27 липня 2018 року по кримінальному провадженню №0000138 про визнання винуватості укладену між прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити узгоджене покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 28 лютого 2018 року, яким його засуджено за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, більш суворим за цим вироком, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1