Ухвала
іменем України
05 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 554/7105/18
провадження № 51-9082 впс 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання голови Апеляційного суду Полтавської області про направлення кримінального провадження №0000118 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 258-3 Кримінального кодексу України (далі КК), у порядку статті 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Верховного Суду в порядку частини 3 статті 34 КПК надійшло подання Апеляційного суду Полтавської області про направлення кримінального провадження №0000118 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 258-3 КК, з Октябрського районного суду м. Полтави до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Подання мотивовано тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , скоєно нею в м. Лимані Донецької області, тобто поза межами територіальної підсудності Октябрського районного суду м. Полтави. Крім того, в поданні зазначено, що ОСОБА_5 не вчиняла злочини на території м. Полтави чи Полтавської області, при цьому вона та свідки не проживають на цій території.
Учасникам судового провадження було вчасно повідомлено про день та час розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень на подання апеляційного суду не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає натаких підставах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Положенням частини 1 статті 32 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
За загальним правилом визначення територіальної підсудності, кримінальне провадження здійснюється в тому суді, в межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Тобто основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з пунктом 1 частини 1 статті 91 КПКналежить до обставин, що підлягають доказуванню у кожному кримінальному провадженні. При цьому «місце вчинення кримінального правопорушення» в контексті частини 1 статті 32 КПК розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудовано судову систему в цілому.

Отже, місце вчинення злочину це певна територія або інше місце, де відбувається суспільно небезпечне діяння і настають його суспільно небезпечні наслідки.
Відповідно до обвинувального акта встановлено, що в квітні 2014 року на території Донецькоїобласті створено терористичну організацію так звану «Донецьку Народну Республіку».
Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 за допомогою телефонного зв`язку, використовуючи мобільний телефон з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна», який має номер НОМЕР_1 , встановила контакт з членом не передбаченого законом збройного формування «ГРУ» терористичної організації «ДНР» ОСОБА_6 та надала йому добровільну згоду збирати та передавати з використанням мобільного зв`язку учасникам цієї організації відомості про дислокацію та переміщення військової техніки і військовослужбовців сил АТО.
У подальшому отримана від ОСОБА_5 інформація використовувалася незаконними збройними формуваннями терористичної організації «ДНР» при плануванні бойових операцій та корегуванні артилерійських обстрілів позицій сил антитерористичної операції.
У період з кінця жовтня по 22 листопада 2014 року на сприяння діяльності терористичної організації «ДНР» ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Лимані Донецької області та виїжджаючи до м. Ізюма Харківської області, здійснювала візуальне спостереження за переміщенням військової техніки, її видів, технічної характеристики, кількості військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, їх спорядження, зовнішнього огляду. ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою телефонного зв`язку систематично передавала члену терористичної організації ОСОБА_6 на мобільний телефон із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна», який має номер НОМЕР_2 , отриману інформацію щодо розташування блокпостів, кількості військовослужбовців та техніки сил АТО, задіяних на території Донецької області.
Такожв обвинувальному акті вказані епізоди такої діяльності ОСОБА_5 від 30 жовтня 2014 року, 0106 та 08, 15 листопада 2014 року.
Отже, в обвинувальному акті не відображено конкретного місця вчинення ОСОБА_5 злочинних дій з використанням мобільного зв`язку. Тобто не може розцінюватися місце вчинення злочину на територіях різних населених пунктів Донецької та Харківської областей (м. Ізюм, м. Лиман) або з використанням засобу мобільного зв`язку в межах лише певного міста, що зазначено в обвинувальному акті.
Так, в Україні є такі адміністративно-територіальні одиниці: область/Автономна Республіка Крим, район, місто, район у місті, селище міського типу, село, селище.

Тобто в розумінні адміністративно-територіального поділу у кримінальному провадженні не визначено, де саме ОСОБА_5 сприяла діяльності терористичної організації «ДНР» за наведених в обвинувальному акті обставин, а отже місце вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 258-3 КК, встановити неможливо.
Виходячи з приписів статті 32 КПК, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ньому спеціальне досудове розслідування здійснювалося УСБ України в Полтавській області, а процесуальне керівництво забезпечувалося прокуратурою Полтавської області.
За таких обставин, враховуючи зміст положень статей 32, 34 КПК, доводи подання не можна визнати прийнятними. Підстав для направлення зазначеного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності немає. Тоді як інших випадків, визначених частиною 1 статті 34 КПК, не встановлено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню, а кримінальне провадження № 0000118 необхідно повернути до Октябрського районного суду м. Полтави для його розгляду по суті.
На підставі наведеного, керуючись статтями 32, 34 КПК, Суд

постановив:
Подання голови Апеляційного суду Полтавської області про направлення кримінального провадження № 0000118 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 258-3 КК, з Октябрського районного суду м. Полтави до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3