Справа №345/1855/18
Провадження № 1-кп/345/258/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2018 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000511 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта середня спеціальна, не працюючого, розлученого, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, згідно ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 04.05.2018 близько 08.00 год., використовуючи належні йому на праві власності трактор колісний марки «МТЗ-80», 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та причіп до нього марки «2ПТС-4 М (785А)», 1970 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності та не маючи дозволу на користування ділянкою надр, на березі річки Болохівка в с. Дубовиця Калуського району Івано-Франківської області незаконно здійснив видобування корисних копалин загальнодержавного значення піщано-гравійної сировини, а саме гравію, зокрема навантажив на кузов причепа піщано-гравійну сировину в кількості 3,35 м.куб.

10 травня 2018 року між обвинуваченим та прокурором було укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди ОСОБА_3 з прокурором дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 240 КК України. Сторони погодили покарання, яке повинен понести обвинувачений - штраф у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800,00 гривень.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.2 ст.474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю.

Обвинувачений розуміє зміст ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Суд, проаналізував надані матеріали, вислухав пояснення обвинуваченого, думку прокурора, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого правильно кваліфіковано як злочин, визначений ч. 2 ст. 240 КК України, тобто як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризуються за місцем проживання, на «Д» обліку в нарколога на психіатра не числиться.

Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Підстав для відмови в її затвердженні, передбаченої ст. 474 КПК України, відсутні.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та прокурор, передбачена санкцією ч. 2 ст. 240 КК України.

Під час розгляду справи встановлено, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, тяжких наслідків не наступило та просить затвердити угоду.

Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено та не суперечить інтересам суспільства.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 10 травня 2018 року між прокурором та обвинуваченим і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

В якості пом`якшуючих покарання обставин суд враховує, що обвинувачений щиро кається та активно сприяв розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не виявлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, те що обвинувачений скоїв злочин середньої тяжкості, особу винного, зокрема, суд враховує що обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, тяжких наслідків не наступило.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, а тому суд затверджує угоду про визнання винуватості, призначивши основне покарання, встановлене в межах санкції ч. 2 ст. 240 КК України у виді штрафу.

Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 10 травня 2018 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000511 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання штраф у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.05.2018 на:

-трактор колісний марки «МТЗ-80», 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ,

-причіп марки «2ПТС-4 М (785А)», 1970 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ,

-піщано-гравійну суміш загальним об`ємом 3,35 метрів кубічних.

Речові докази: трактор колісний синього кольору марки «МТЗ-80», державний номерний знак НОМЕР_1 , та причіп до нього марки «2ПТС-4 М (785А)», 1970 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , які передані на зберігання старшому майстру Войнилівського ПТУ ОСОБА_6 повернути власнику ОСОБА_3 ;

-піщано-гравійну суміш загальним об`ємом 3,35 кубічних метрів, яка передана на зберігання старшому майстру Войнилівського ПТУ ОСОБА_6 звернути в дохід держави.

-чотири поліетиленові пакети чорного кольору з пояснюючими надписами на бирках, які скріплені підписами понятих, в яких знаходяться зразки піщано-гравійної суміші та гіпсовий зліпок протектора шини транспортного засобу, який упаковано в спец пакет експертної служби № 4447480, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя