АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/570/18 Справа № 202/2056/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2018 року м Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000435 відносно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,
який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
(постійного місця проживання не має),

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_7 занадто суворим и просить застосувати до підозрюваного домашній арешт або особисте зобов`язання.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на відсутність доказів, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України. Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 не визнає свою вину. Намірів переховуватися від суду, або впливати на свідків чи потерпілого ОСОБА_7 не має, також не має намірів вчиняти нові злочини, оскільки він працює та має достатньо коштів для життя. Вважає, що слідчий та прокурор не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу. Вказує на те, що сума застави є непомірно великою для підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2018 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській областіта застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 червня 2018 року, визначено заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб у сумі 480000 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, може знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, також може незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Заслухавши суддю - доповідача, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, може знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, також може незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПА у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 25 квітня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

Як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_7 вчинив правочин щодо реєстрації за собою права власності на квартиру АДРЕСА_2 . та внаслідок його умисних дій потерпілому ОСОБА_9 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 642 258,00 грн.
Умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у придбанні права на майно шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, кваліфікуються за ч. 4 ст. 190 КК України.
Крім того, ОСОБА_7 використав завідомо підроблений офіційний документ, а саме договір дарування квартири №ВЕХ 231625 від 02 квітня 2008 року від ОСОБА_10 на ОСОБА_7 , відповідно до якого ОСОБА_7 було обдаровано квартирою АДРЕСА_2 .
Умисні дії ОСОБА_7 , що виразилися у використанні завідомо підробленого документа, кваліфікуються за ч. 4 ст. 358 КК України.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 березня 2018 року; протоколом свідку ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 квітня 2018 року; вилученими підробленими документами, які містять в собі завідомо недостовірні відомості.
Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією ч.4 ст.190 КК України, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, міцних соціальних зв`язків не має, у тому числі родини та утриманців, за місцем реєстрації не проживає, постійного місця проживання не має, а отже може переховуватись від органів досудового розслідування або суду.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки місце знаходження оригіналу підробленого дарування квартири №ВЕХ 231625 від 02 квітня 2008 року, який використав підозрюваний, досудовим розслідуванням не встановлено.
Також, підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки йому відомі анкетні дані потерпілого, свідків, а також дані невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 постійного джерела доходів не має, що може спонукати його до вчинення інших корисливих злочинів для отримання матеріальних цінностей, необхідних для проживання.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційні скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Доводи сторони захисту про те, що визначений розмір застави відносно ОСОБА_7 є в непомірній для нього сумі апеляційний суд не може прийняти до уваги, так як, визначаючи розмір застави слідчий суддя дотримався вимог ч.5 ст. 182 КПК України.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4