Справа № 539/3696/18
Пров.№1кс/539/1303/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2018 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни матеріали клопотання слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 ,про арешт майна в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001191 від 22.09.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.240 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що СВ Лубенського ВП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №001191 від 22.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 21.09.2018 року до чергової частини надійшла письмова заява від ОСОБА_5 , про те, що 20.09.2018 року було виявлено факт, що працівники служби автомобільний доріг спільно з працівниками «Альтком» в с. Засулля Лубенського району Полтавської області, на водоймі, без відповідних дозволів здійснюють намив та вивіз піску. (ЄО № 8342).

Під час досудового розслідування, 02.10.2018 року в ході огляду місця події, а саме земельної ділянки за кадастровим номером :09:007:0001, площею 10,6 га з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, виявлено земснаряд МЗ-10 КИВ 3386-К та земснаряд УПМ-2 КМВ-3172-К, що використовувалися для намиву піску та які вилучено в ході слідчої дії і залишено під зберігальну розписку працівникам ТОВ «Гідробудівельник».

На даний час, земельна ділянка за кадастровим номером :09:007:0001, площею 10,6 га з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, що перебуває на праві постійного користування у Служби автомобільних доріг у Полтавській області, використовується працівниками ТОВ «Гідробудівельник» для видобування піску.

Одночасно з цим, згідно інформації веб-порталу Державної служби геології та надр України http://www.geo.gov.ua/ Служба автомобільних доріг та ТОВ «Гідробудівельник» не мають дозволів на видобування корисних копалин на території Лубенського району Полтавської області.

Згідно суднового білету СБ №027607 та СБ №027605 виданого Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті право власності на земснаряди МЗ-10 КИВ3386-К та УПМ-2 КИВ-3172-К зареєстроване за товариством з обмеженою відповідальністю «Гідробудівельник», юридична адреса: м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-а.

04.10.2018 року постановою слідчого СВ Лубенського відділу поліції, земснаряд МЗ-10 КИВ 3386-К та земснаряд УПМ-2 КМВ-3172-Квизнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0001191 від 22.09.2018.

На момент звернення до суду, слідчий вказує, що є підстави вважати, що вилучені земснаряди є засобами вчинення злочину. Для досягнення повноти розслідування, з метою збереження речових доказів, конфіскації майна, відшкодування шкоди є потреба у накладенні арешту на вищевказане майно.

Слідчий просить накласти арешт на земснаряд МЗ-10 КИВ НОМЕР_1 та земснаряд УПМ-2 НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Гідробудівельник» з позбавленням права використання та проведення будь-яких ремонтних робіт до скасування такого арешту.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, зазначивши, що на момент його розгляду правова кваліфікація змінилась на ч.1 ст. 239-2 КК України, оскільки слідчий у період розслідування кримінального провадження має право на такі дії. Земснаряди, які здійснюють намив світло-сірого грунту використовуються поза межами закону, оскільки не отримали відповідних дозволів на вказані роботи. Надання такого дозволу передбачено ч.1 ст. 168 ЗК України. Земельна ділянка де вони працюють має цільове призначення для розміщення техніки Служби автомобільних доріг, що не дає права на всі інші роботи по зняттю поверхневого грунту чи по його видобутку.
Представники ТОВ «Гідробудівельник» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 клопотання заперечили, зазначивши, що вони мають всі дозвільні документи для розчистки старого русла річки Сула, про що свідчить відповідний проект, який узгоджений всіма службами. Земснаряди належать ТОВ «Гідробудівельник», який є субпідрядником ТОВ «Альтком», який є виконавцем робіт. Вказані механізми здійснюють намив піщаного грунту, який у подальшому використовується для відсипки дорожнього полотна при будівництві відрізку ділянки дороги Київ-Харків-Довжанський. Працівники поліції на даний час проводять експертизу зразків грунту, які було взято з місця розчистки, жодних доказів того, що вказані земснаряди видобувають корисні копалини матеріали клопотання не містять, як і не доводиться той факт, що майно ТОВ «Гідробудівельник» завдає шкоди чи довкіллю, чи водним об`єктам на території земельної ділянки, яка була виділена для Служби автомобільних доріг у Полтавській області та вказані дії завдають істотної шкоди. Стосовно зміни кваліфікації по даному кримінальному провадженню, то представниками зауважено, що зміна кваліфікації на ст. 239-2 ч.1 КК України має місце лише тоді коли вчиняються неправомірні дії по незаконному заволодінню поверхневим (грунтовим) шаром земель водного фонду. Такого факту взагалі не існує, оскільки земснаряди на який прохають накласти арешт, не може видобувати поверхневий (грунтовий) шар. Спірний об`єкт по розчистці староріччя річки Сула на даний час не являється водним об`єктом, оскільки не завершено його облаштування, а отже і така кваліфікація є не доречною, тим більше служба, яка контролює водні об`єкти на території Полтавської області жодних зауважень з даного приводу не має.
Дослідивши клопотання слідчого та додані в його обгрунтування копії письмових документів, заслухавши прокурора та представників власника майна, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до п 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу.

СВ Лубенського ВП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №001191 від 22.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240 КК України. 05.10.2018 року змінено кваліфікацію на ч.1 ст. 239-2 КК України, як незаконне заволодіння поверхневим (грунтовим) шаром земель водного фонду у особливо великих розмірах.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що земснаряд МЗ-10 КИВ НОМЕР_1 та земснаряд УПМ-2 НОМЕР_2 зареєстровані за товариством з обмеженою відповідальністю «Гідробудівельник» постановою слідчого від 04.10.2018 року вилучені та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001191 відомості про яке внесені до ЄРДР 22.09.2018 року.
Згідно суднового білету СБ №027607 та СБ №027605 виданого Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті право власності на земснаряди МЗ-10 КИВ3386-К та УПМ-2 КИВ-3172-К зареєстроване за товариством з обмеженою відповідальністю «Гідробудівельник», юридична адреса: м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-а.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 визначено, що метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні. При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Аналізуючи зміст клопотання слідчого, слідчий суддя вважає за необхідне вказати, що при направленні до суду клопотання не зазначено правової кваліфікації кримінального правопорушення, за яким пропонується накласти арешт на майно, лише здійснено посилання на норми ч.1. ст. 240 КК України. Згідно норм ч.1 ст. 240 КК України, передбачена відповідальність за порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я чи довкілля. Кримінальне провадження порушено за ч.1 ст. 240 КК України, диспозиція якої не передбачає завдання шкоди незаконним видобутком корисних копалин, яка полягає у вартості здобутих таким чином копалин, а визначається шкодою, завданою довкіллю. Зі змісту іншої постанови прокурора про зміну кваліфікації злочину у кримінальному провадженні від 05.10.2018 року вказано, що існує факт незаконного заволодіння поверхневим (грунтовим) шаром земель водного фонду в особливо великих розмірах. У ході судового розгляду прокурором не вказано розміру шкоди ( вказане є кваліфікуючою ознакою такого злочину), подробиць щодо того факту, яким чином земснаряди, на які пропонується накласти арешт здійснюють роботи по культивації поверхневого шару грунту. Відповідно до положень ст. 168 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, крім випадків:
а) проведення робіт із буріння та облаштування нафтових і газових свердловин, будівництва, технічного обслуговування, ремонту і реконструкції нафтових і газових свердловин та пов`язаних з їх обслуговуванням об`єктів трубопровідного транспорту, виробничих споруд, під`їзних доріг, ліній електропередачі та зв`язку, підземних кабельних мереж енергозабезпечення;
б) проведення робіт, пов`язаних з ліквідацією та запобіганням аварійним ситуаціям на нафтових і газових свердловинах та пов`язаних з їх експлуатацією об`єктах трубопровідного транспорту, виробничих спорудах, під`їзних дорогах, лініях електропередачі та зв`язку, підземних кабельних мережах енергозабезпечення.
У випадках, визначених підпунктами "а" і "б" цієї частини, зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок здійснюються виключно на підставі робочого проекту землеустрою.
Проаналізувавши зміст вказаної норми Земельного Кодексу України, слідчий суддя вважає, що оскільки робочий проект по розчистці старого русла річки Сула згідно листа регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області від 26.09.2018 року № 01-12/1239 узгоджений з відповідними водними, земельними, екологічними службами, а грунт, який видобутий у результаті здійснення проекту має бути використаний для дорожніх робіт та матеріали клопотання не містять належних та обгрунтованих висновків відповідних інспекцій, то посилання на вказану норму земельного кодексу є передчасним.
На момент звернення до суду з даним клопотання слідчим не доведено, що роботи, які здійснюються згідно проекту по розчистці ділянки старого русла р.Сула у межах земельної ділянки за кадастровим номером :09:007:0001, площею 10,6 га у межах Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області є протиправними. Так, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ -018 від 17.01.2018 року видом використання вказаної ділянки є розміщення та експлуатація будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства під намив грунту при проведенні робіт з реконструкції автомобільної дороги державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський. За змістом проекту «Розчистка ділянки старого русла р.Сула при реконструкції автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський (км.202+000 км 207 +000) визначено, що окремі ділянки староріччя р.Сули необхідно розчистити від замулення, при цьому вийнятий грунт використати для відсипки земляного полотна при реконструкції вказаної автомобільної дороги. Сторінкою 18 розділу 3 «розчистка ділянки старого русла р.Сула» передбачено, що мулисті грунти передбачається розробляти дизельним земснарядом і складати у гідровідвал. Також даним проектом передбачено можливість застосування 2-х земснарядів для намивки піску, який складається у гідровідвали та вивозиться автотранспортом в насип дороги. За даними заключення щодо типу грунту та придатності його для будівельних робіт № 2543/35 складеного Харківським Національним автомобільно-дорожнім університетом 09.10.2018 року встановлено, що наданий на дослідження грунт є піщаним грунтом. Зразок на дослідження було відібрано з резерву грунту від розчистки старого русла р.Сули.

Відповідно до 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Із наведених слідчим підстав для арешту майна останнім не доведено, що за нормами ст.240 ч.1 та 239-2 ч.1 КК України передбачений такий вид відповідальності, як конфіскація майна, не доведена наявність шкоди завданої неправомірними діями ТОВ «Гідробудівельник». Підстава для арешту майна як те, що земснаряди є засобами вчинення злочину та є речовим доказом по даному кримінальному провадженню є для суду не переконливими, оскільки суд має застосовувати саме даний вид забезпечення кримінального провадження тільки перевпевнившись у тому , що згідно ч.2 ст. 173 КПК України існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Таким чином, у суді не доведено необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання, так як на даному етапі розслідування кримінального провадження воно є передчасним. Визнання даних земснарядів речовими доказами, які необхідно зберегти, не може бути єдиною підставою для накладення на них арешту.
Оскільки вказані земснаряди не передавались на відповідальне зберігання іншим юридичним особам, а залишені у ТОВ «Гідробудівельник» під зберігальну розписку, суд не приймає рішення про повернення їх власнику, оскільки з їх володіння вони не вибували.
З огляду на вищезазначене та керуючись ст. ст. 131-132,167,168, 170-173, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на земснаряди МЗ-10 КИВ3386-К та УПМ-2 КИВ-3172-К зареєстровані за товариством з обмеженою відповідальністю «Гідробудівельник», юридична адреса: м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-а - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області прокурором, підозрюваним, захисником, законним представником, цивільним позивачем, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1