В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 534/1774/17
Провадження №1-кп/534/18/18

23 травня 2018 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря
судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень №№0001007, 0000004, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярославець Кроливецького району Сумської області, українця, громадянина України, з середньо освітою, працюючого різноробочим у ТОВ «МСК «ЛАВВ», неодруженого, проживаючого: в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
14.03.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,
за ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачення за ч.2 ст.309 КК України.
ОСОБА_4 незаконно придбав та у подальшому зберігав для особистого вживання і без мети збуту наркотичний засіб метадон та опій ацетильований в автомобілі марки ВАЗ, моделі 21011, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується особисто та власником якого є ОСОБА_6
26.09.2017 у період часу з 15 год. 05 хв. до 15. год. 25 хв. поруч з гаражним товариством №3 в м. Горішні Плавні Полтавської області проведено обшук автомобіля марки ВАЗ, моделі 21011, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений. Під час обшуку виявлено та вилучено 4 паперові згортки з кристалічною речовиною, що містять наркотичний засіб метадон обіг якого обмежений; маса метадону становить 0,079 г, 0,082 г, 0,039 г, 0,05 г. Також виявлено та вилучено 2 шприц об`ємом по 10 мл у яких знаходилася речовина коричневого кольору, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований. Маса опію ацетильованого у перерахунку на суху речовину становить 0,234 г та 0,2542 г.
Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та детально пояснив обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Суд рахує, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, дослідження доказів, окрім характеризуючих даних обвинуваченого, вирішує за недоцільне. Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України є доведеною повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчиненого повторно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК України є: щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
Обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України.
15.12.2017 у період часу з 10 год. 36 хв. по 11 год. 54 хв. проведено санкціонований обшук у квартирі АДРЕСА_2 в якій мешкає обвинувачений. Під час обшуку виявлено, оглянуто та вилучено предмет ззовні схожий на запал гранати з кільцем на якому мається надпис «15-70» та предмет ззовні схожий на гранату зеленого кольору з надписом «386/6-80». Відповідно до висновку вибухотехнічної експертизи Полтавського НДКЦ від 21.12.2017 №17/Кр вилучені речі являються корпусом ручної осколочної гранати Ф-1, спорядженим вибуховою речовиною та запалом підриву запалом УЗРГМ до ручних осколочних гранат, що в конструктивному поєднанні являються боєприпасом остаточно спорядженою ручною гранатою Ф-1.
Обвинувачений пред`явлене обвинувачення не визнав повністю. Від показів відмовився. Разом з тим на уточнені запитання вказав, що до вказаної квартири засилився на початку 2017 року, що також узгоджуються показами допитаних свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Граната знаходилася у шафі з речами господаря. Даною шафою не користувався, що також узгоджується із показами свідка ОСОБА_8 . Також вказав, що до квартири приходили його знайомі та не виключає, що хтось із них міг сховати гранату у шафі.ОСОБА_4 також повідомив про той факт, що у вересні у квартирі АДРЕСА_2 проводився обшук, проте обшук проводився на кухні протягом приблизно 5-10 хвилин, а у іншій частині квартири працівники поліції обшук не проводили.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка власник квартири ОСОБА_7 показав, що квартиру ОСОБА_4 та його співмешканці здає з травня 2017 року. Взагалі квартиру здає з початку 2016 року. В квартирі маються його власні речі. У шафі де знайшли гранату знаходиться консервація та його власні речі. Після попередніх осіб, які користувалися квартирою дану шафу не перевіряв. На ОСОБА_4 надходили скарги від сусідів, про те що до квартири приходять різні особи та гучно поводяться.

Допитана у якості свідка ОСОБА_8 показала суду, що у квартирі АДРЕСА_2 проживала разом з ОСОБА_4 та своєю дитиною з початку 2017 року по квітень 2018 року. Вказала, що ключі від квартири були у неї, обвинуваченого та власника квартири, який останній часом заходив до приміщення без їх присутності. У квартирі знаходились речі власника, зокрема, у шафі де знайшли гранату. Вказаною шафою вони не користувались. Також показала про обставини відвідання квартири ОСОБА_9 .
Водночас суд не може прийняти покази щодо відвідування квартири ОСОБА_10 , оскільки свідок на досудовому розслідування таких показів не давала, а у судовому засіданні послідовно не змогла викласти обставини відвідування квартири ОСОБА_10 та плуталась у певних подіях.
Як на доказ винуватості обвинуваченого, прокурор також послався на: протокол обшуку від 15.12.2017 (а.с.154-158) квартири АДРЕСА_2 з додатками до нього (диск з наявною відео фіксацією проведення обшуку), згідно якого у коридорі квартири в комірчині на верхній полиці у м`якій іграшці перемотаною ліпкою стрічкою, було виявлено предмет схожий на запал від гранати з кільцем та предмет зеленого кольору схожий на гранату; ухвалу суду від 22.11.2017 якою надано дозвіл щодо проведення обшуку (а.с.153); висновок судової вибухотехнічної експертизи від 21.12.2017 (а.с.161-170), згідно якого надані предмети на дослідження є корпусом ручної осколочної гранати Ф-1 спорядженим вибуховою речовиною та запалом УЗРГМ до ручних осколочних гранат; довідку про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів (а.с.170); постанову про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження (а.с.171); доповідну ОСОБА_11 на ім`я начальника ВП №2 Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області; проведений у вересні 2017 року та його результати обшук квартири АДРЕСА_2 .
Вивчивши письмові докази, зібрані по кримінальному провадженні за ч.1 ст.263 КК України в їх сукупності, допитавши в судовому засіданні свідків обвинувачення, суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 не вбачається складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, з огляду на наступне.

Прокурор посилаючись на факт проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 у вересні 2017 року не надав суду протоколу проведення такого обшуку, ухвалу суду на підставі якої проводився обшук, не забезпечив явку понятих під час проведення цього обшуку для допиту їх у суді у якості свідків, внаслідок чого суд позбавлений можливості перевірити у якій саме частині квартири проводився обшук, мету та законність його проведення.
Також суд вказує, що метою проведення обшуку 15.12.2017 квартири АДРЕСА_2 було виявлення та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин (або їх аналогів) здійсненого на підставі ухвали слідчого судді більш ніж через двадцять днів після її постановлення, що у свою чергою не узгоджується з правовим визначенням «невідкладність проведення слідчої дії» та відсутністю до моменту проведення обшуку інформації щодо незаконного поводження обвинуваченим зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами.
Суд критично ставиться до тієї обставин, що після вилучення, під час проведення санкціонованого обшуку 15.12.2017 квартири АДРЕСА_2 , м`якої іграшки перемотаної ліпкою стрічкою, у якій знаходились предмети схожі на запал від гранати з кільцем та предмет зеленого кольору схожий на гранату, органом досудового розслідування не проведено дактилоскопічної експертизи вилучених предметів.
Судом також встановлено, що власник квартири АДРЕСА_2 здавав її ОСОБА_4 лише з початку 2017 року та на момент вселення до неї ОСОБА_4 зі своєю цивільною дружиною не перевіряв меблі, зокрема, шафу де виявлену гранату на наявність сторонніх речей, хоча квартиру до цього здавав з початку 2016 року іншим особам.
Під час судового розгляду справи підтвердилась та обставина, що до квартири АДРЕСА_2 , під час проживання у ній ОСОБА_4 , приходили інші сторонні особи, натомість органом досудового розслідування при пред`явленні обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України такі обставини належним чином не перевірено та не враховано.
Посилання прокурора на те, що корпус ручної осколочної гранати Ф-1 спорядженим вибуховою речовиною та запал УЗРГМ до ручних осколочних гранат не виявлено під час обшуку квартири АДРЕСА_2 у вересні 2017 року і внаслідок чого ці предмети з`явилися у даній квартирі у проміжок часу з вересня 2017 року по грудень 2017 року під час проживання у ній ОСОБА_4 є неспроможними з огляду на вищевикладене та є суб`єктивно-оціночним припущенням прокурора, що не може бути основою для обвинувачення.

Сам по собі факт виявлення та вилучення під час санкціонованого обшуку корпусу ручної осколочної гранати Ф-1 спорядженим вибуховою речовиною та запалу УЗРГМ до ручних осколочних гранат, не може слугувати підставою для визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, оскільки жоден із доказів сторони обвинувачення наданого нею на обґрунтування своїх тверджень не доводить того, що ці речі придбав та у подальшому незаконно зберігав ОСОБА_4 .

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Тобто обов`язок доказувати обвинувачення зовсім не означає доводити його при будь-яких умовах; виконувати одну процесуальну функцію і виконувати її односторонньо - речі різні. Виконуючи свій обов`язок доказування винності обвинуваченого слідчій та прокурор повинні зберігати об`єктивність, не обтяжувати, при відсутності до того підстав, долі обвинуваченого, направляти всю свою діяльність на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Під час збирання та перевірки доказів суб`єкт доказування спрямовує свою діяльність не на обвинувачення або захист, а на з`ясування обставин скоєного кримінального правопорушення.

Якщо в ході судового розгляду справи не буде доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, то суд на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, яка сама по собі являється нормою прямої дії, та ч.ч.3, 4 ст.17 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Невинність обвинуваченого потрібно встановлювати, але необхідно мати на увазі, що для ухвалення рішення про винуватість особи, його вина повинна бути обов`язково доведена, а для ухвалення рішення про невинність обвинуваченого, вона не обов`язково повинна бути доведена.

Тобто, недоказана винуватість прирівнюється за своїми правовими наслідками до доведеної невинності, а непереборні сумніви у доведеності обвинувачення тлумачаться на користь обвинуваченого.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України необхідно виправдати у зв`язку з недоведеністю стороною обвинувачення його вини.

Щодо призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України то суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Суд приймає до уваги, що скоєний ОСОБА_4 злочин є злочином середньої тяжкості потерпілі від якого відсутні. Згідно із довідкою Горішньоплавнівської міської лікарні (а.с.175) ОСОБА_4 на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
За місцем реєстрації обвинуваченого скарг та нарікань від мешканців будинку та сусідів на ОСОБА_4 не надходило (а.с.176). Обвинувачений є офіційно працевлаштованою особою (а.с.191).
ОСОБА_4 має судимість за вчинення злочину середньої тяжкості у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення, зокрема, вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.03.2016 обвинуваченого ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки
Згідно ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Вирішуючи питання про вид та міру кримінального покарання, суд з врахуванням роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання», приймаючи до уваги схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, стан здоров`я обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого до і після вчинення кримінального правопорушень, задовільну характеристику обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшуює покарання обвинуваченого, ту обставину, що обвинувачений раніше судимий за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення і знову вчинив аналогічний злочин, з врахуванням положень ст. 50, ч.2 ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів, суд вважає, що відбувати покарання ОСОБА_4 повинен в лише в умовах ізоляції від суспільства. Загальний строк покарання визначений судом з врахуванням положень ст.71 КК України.
Питання про речові докази та судові витрати (а.с.116-144) у справі вирішено судом у відповідності до положень ст.ст.100, 124 КПК України.

Для забезпечення виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, що слід відбувати в місцях позбавлення волі та з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням вироку і з урахування конституційних гарантій людини на працю, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України визнати невинним та виправдати у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, призначивши йому покарання у вигляді 2 (два) роки 9 (дев`ять) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.03.2016 і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.
До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього наступні обов`язки:

- не залишати місце свого проживання та реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин, без дозволу суду.;

- повідомляти Комсомольський міський суд Полтавської області про зміну свого місця проживання;

- прибувати до Апеляційного суду Полтавської області та за необхідності до Комсомольського міського суду Полтавської області на його судові виклики;

- за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням вироку у частині застосування запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді домашнього арештупокласти на ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області.

Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів в сумі 3 064 грн. 97 коп.
Речові докази у справі (а.с.146-148, 171) знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.
Обвинуваченому, його захиснику, роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1