Постанова

Іменем України
29 травня2018 року

м. Київ
справа № 657/34/17
провадження № 51- 60 км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора, котра брала участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції та захисника засудженої ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Бабенківки-1 Каланчанського району Херсонської області, та жительки АДРЕСА_1 , така, що судимості не мала

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 13 червня 2017 року ОСОБА_8 засуджено за частиною 2 статті 310 КК на 3 роки позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 1 рік та покладено на неї обов`язки, передбачені статтею 76 цього Кодексу.
Запобіжний захід не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у розмірі 660 грн.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у тому, що вона з початку травня 2016 року за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , на присадибній ділянці, без передбаченого законом дозволу, вирощувала рослини маку у кількості 1080 кущів, які визнано рослинами, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей.
Перевіряючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою прокурора, 19 вересня 2017 року суд апеляційної інстанції ухвалив новий вирок, яким вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 13 червня 2017 року щодо засудженої ОСОБА_6 скасував в частині призначеного покарання та в частині вирішення питання щодо речових доказів. ОСОБА_6 призначено покарання за частиною 2 статті 310 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій колонії закритого типу.
На підставі статей 96-1, 96-2 частини 1 пункту 3 КК застосовано спеціальну конфіскацію майна, яке було предметом злочину, а саме рослини у кількості 1080 кущів конфісковано у власність держави.
Строк виконання вироку визначено обчислювати з моменту затримання ОСОБА_6 .
У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
У касаційній скарзі прокурор вказує на порушення загальних засад кримінального процесуального закону, а саме постановлення апеляційним судом вироку без належних мотивів прийнятого рішення.
При цьому вказуючи на порушення судом статей 370, 420 КПК просить скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Як убачається з матеріалів провадження, до початку касаційного розгляду, до Верховного Суду надійшов лист від прокурора ОСОБА_9 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції. Прокурор, згідно зі статями 403, 432 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) подала відмову від касаційної скарги та просила закрити касаційне провадження за її касаційною скаргою.
Згідно зі статтею 432 КПК відмова від касаційної скарги, зміна і доповнення касаційної скарги під час касаційного провадження здійснюється відповідно до положень статті 403 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до вимог статті 403 КПК особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.
Так, прокурор, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, подала відмову від своєї касаційної скарги, яка є належною особою та має на це право.
Відповідно до частини 2 вказаної статті КПК, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Однак з матеріалів кримінального провадження, що вирок апеляційної інстанції, окрім прокурора, оскаржено захисником, а тому розгляд кримінального провадження не підлягає закриттю.
Враховуючи наведене доводи касаційної скарги прокурора не досліджуються, а касаційне провадження за касаційною скаргою захисника підлягає подальшому розгляду.
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про зміну вироку апеляційного суду, просить пом`якшити його підзахисній покарання шляхом звільнення останньої від його відбування на підставі статті 75 КК.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції достатньо не вмотивував своє рішення та не врахував пом`якшуючи обставини, а саме вчинення злочину вперше, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність скарг за місцем проживання, відношення особи до скоєного та знаходження останньої на обліку в онкодиспансері.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги захисника та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Мотиви Суду
Згідно зі статтею 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Як убачається з касаційної скарги захисника, він не оспорює та не заперечує подію кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації її дій за вказаним обвинуваченням.
Що стосується доводів захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог статті 65 ККсуд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з частиною 2 статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно зі статтею 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Мотивуючи свої висновки про можливість звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував: фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу засудженої, яка притягується вперше до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Саме вказані обставини надали суду підстави для визначення виду покарання та його розміру в межах санкції статті, за якою її засуджено, вважаючи, що виправлення ОСОБА_6 можливо без відбування покарання.

Суд апеляційної інстанції не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначив покарання ОСОБА_6 в мінімальних межах санкції статті за якою особа обвинувачується.
Висновки суду апеляційної інстанції щодо обґрунтованості доводів апеляційної скарги прокурора ґрунтуються на неврахуванні судом першої інстанції тяжкості кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких злочинів, велику кількість рослин маку, а також те, що особа за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, не працює, суспільно корисною діяльністю не займається та зваживши на обставини, що впливають на призначення покарання визначив за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді трьох років позбавлення волі, що відповідно до вимог статей 50, 65 КК буде достатнім для виправлення особи та попередження нею нових злочинів.

Доводи захисника про застосування при призначенні покарання вимог статей 75 КК не знайшли свого підтвердження під час перевірки матеріалів кримінального провадження. При цьому необхідність призначеного такого покарання із застосування вищевказаних норм кримінального закону вмотивовані лише переліченими у судових рішення пом`якшуючими обставинами та станом здоров`я засудженої, що не є достатнім для призначення покарання засудженій без ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги сукупність наведених обставин, колегія суддів не має сумнівів у тому, що визначений засудженій розмір покарання є справедливим і співмірним заходом примусу з вчиненим злочином та даними про особу ОСОБА_6 , що забезпечить виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.

У зв`язку з цим вирок суду апеляційної інстанції колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та мотивованим.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а посилання захисника на невмотивованість вироку апеляційного суду є неспроможними.
Висновки суду апеляційної інстанції щодо призначеного виду та розміру покарання в колегії суддів сумнівів не викликають, оскільки при призначенні покарання враховувалися та оцінювалися всі обставини, на які покликався прокурор в апеляційній скарзі із врахуванням встановлених обставин вчиненого, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують покарання.
Вирок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 420 КПК.
Отже, касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Враховуючи те, що до початку касаційного розгляду прокурор відмовився від своєї касаційної скарги, а вирок суду оскаржений в касаційному порядку, окрім прокурора і захисником, то суд касаційної інстанції у відповідності до частини 2 статті 403 КПК розглядає кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника.
Керуючись статтями 403, 432, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд

ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2017 року щодо засудженої ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

___________________ _______________________ ________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3