ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/529/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0013971 від 10.12.2016 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тбілісі, республіки Грузія, українця, громадянина України, із вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.11.2016 року приблизно о 07 годині 45 хвилин ОСОБА_4 перебувала у власній кімнаті разом з малолітніми онуками ОСОБА_6 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час до кімнати зайшов ОСОБА_5 разом з донькою ОСОБА_4 . ОСОБА_7 та сварилися між собою. Перебуваючи в кімнаті ОСОБА_5 вступив в словесний конфлікт зі своєю тещею ОСОБА_4 .

В ході виниклого конфлікту, ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_4 та наніс один удар кулаком правої руки в область перенісся, один удар кулаком правої руки в праву частину обличчя та один удар в ліву частину обличчя, спричинивши ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді параорбітальних гематом жовто-зеленого кольору справа та зліва, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; множинних забійних ран обличчя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України не визнав та суду пояснив, що дійсно 23.11.2016 року приблизно о 07 годині 45 хвилин перебував в квартирі АДРЕСА_4 разом із тещею ОСОБА_4 , дружиною та дітьми, проте жодного конфлікту між ними не відбувалось та він не наносив тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 в об`ємі дій, зазначеному у мотивувальній частині вироку, підтверджується сукупністю наступних доказів, встановлених та досліджених у судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила, що 23.11.2016 року приблизно о 07 годині 45 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 до квартири увірвався її зять ОСОБА_5 та почав нецензурно лаятись в її адресу її доньки ОСОБА_7 . В квартирі в той час перебувала її мати, донька та двоє онуків. ОСОБА_5 обурило те, що діти були не в дитячому садку, а знаходились вдома разом із матір`ю. Вона разом з дітьми пішли в іншу кімнати, щоб не втручатись в конфлікт між зятем та донькою. З сусідньої кімнати вона чула сварку, яка відбувалась між її зятем та донькою. При цьому донька кричала їй, щоб вона не виходила з кімнати та нічого не казала. Після цього в кімнату, де вона перебувала разом із онуками, увірвався ОСОБА_5 , агресивно себе поводячи та ображаючи її, після чого наніс удар кулаком їй в голову, після чого вийшов з кімнати. Після цього він знов повернувся в кімнату та наніс ще один удар кулаком їй в голову та вийшов, потім знов повернувся та вдарив її. Таким чином своїми діями ОСОБА_5 наніс їй три удари в голову. Її донька весь цей час намагалась заспокоїти ОСОБА_5 . Після того, як обвинувачений побив її, до квартири зайшов сусід ОСОБА_9 та фактично своєю появою змусив ОСОБА_5 припинити протиправні дії по відношенню до неї. Через декілька днів вона звернулась до лікаря з приводу завданих обвинуваченим травм.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 23.11.2016 року в ранковий час перебуваючи у себе в квартирі АДРЕСА_5 він почув із сусідньої квартири АДРЕСА_6 крик доньки потерпілої. Вийшовши у коридор, він побачив, що двері квартири АДРЕСА_6 відкриті та зайшов в квартиру спитати, що там відбувається. В цей час він побачив ОСОБА_5 , який пояснив, що відбувається сімейна сварка та попросив не втручатись. Після цього він вийшов із квартири.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 29.11.2016 р. потерпіла ОСОБА_4 звернулась до управляння поліції у Дарницькому районі м. Києва з заявою про вчинений злочин, а саме нанесення їй тілесних ушкоджень із зазначенням обставин їх заподіяння /а.с.120 /

Покази потерпілої щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи, відповідно до якого за досліджених судом обставин потерпілій ОСОБА_4 обвинуваченим були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді параорбітальної гематоми жовто-зеленого кольору справа та зліва, множинні забійні рани обличчя. Локалізація, морфологія цих ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані свідчать про те, що спричинеі вони дією тупого предмету, гематоми могли утворитись 23.11.2016 р. /а.с.121-124/.

Аналіз наведених обставин та доказів у їх сукупності дозволяє суду зробити висновок про те, що ОСОБА_5 вчинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та його дії правильно кваліфіковані органом досудового слідства за ч.2 ст.125 КК України.

Разом з тим, обговорюючи позицію обвинуваченого, суд не може взяти до уваги твердження обвинуваченого про те, що конфлікту між ним та потерпілою не існувало та він не спричиняв потерпілій тілесні ушкодження, оскільки ці доводи спростовуються сукупністю вищенаведених та досліджених в судовому засіданні доказів, а саме показами потерпілої ОСОБА_4 , яка зазначила, що під час сварки 23.11.2016 року приблизно о 07 годині 45 хвилин в квартирі АДРЕСА_4 разом із своїм зятем останній наніс ій три удари в обличчя. Покази потерпілої узгоджуються із висновком судово-медичної експертизи, де зазначено, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження могли утворитись 23.11.2016 р. Крім того, покази потерпілої в частині виникнення сварки між нею та зятем узгоджуються із показами свідка ОСОБА_9 , який підтвердив, що дійсно 23.11.2016 року приблизно о 07 годині 45 хвилин в квартирі АДРЕСА_4 відбувалась сварка між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

А в цілому позицію обвинуваченого суд визнає, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин у повному обсязі.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин, які б помякшували та обтяжували покарання обвинуваченому, передбачені відповідно ст.ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, його вік та майновий стан, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 1700 грн.

Разом з тим, в судовому засіданні обвинуваченим було заявлено клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі положень п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.», оскільки він має двох неповнолітніх дітей, 2012 р.н., у разі постановлення судом обвинувального вироку.
Прокурор не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 р.».
Відповідно до положень п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.» - звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Оцінивши можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 р.», суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_5 має двох малолітніх дітей, не позбавлений батьківських прав, обвинувачується у скоєнні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Заборон щодо застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 р.» до ОСОБА_5 судом не встановлено.
Обговорюючи законність та обґрунтованість цивільного позову потерпілої, суд приходить до наступних висновків.

Потерпілою до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому вона просила стягнути з обвинуваченого, як винного у вчиненні злочину, моральної шкоди в сумі 50 000 грн. та витрати на правову допомогу.

В обгрунтування розміру моральної шкоди потерпіла зазначила, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого вона зазнала душевних страждань, які полягали в тому, що її матір, яка бачила як обвинувачений наносив їй тілесні ушкодження, потрапила в лікарню через пережитий стрес. Крім того, протиправні дії обвинуваченого відбувались на очах її онуків. Сама вона постійно згадує наслідки тих подій, боїться можливого їх повторення. Наслідки перенесеної травми призвели до появи у неї негативних психосоматичних та психоемоційних змін, зумовлені швидкою втомлюваністю, пасивністю, зниженим настроєм, насторогою, тривогою з приводу майбутнього.

Крім того, потерпіла просила стягнути з обвинуваченого на її користь понесені неї витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Дослідивши цивільний позов потерпілої суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Враховуючи, що потерпілою були понесені витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., розмір якої підтверджений договором про надання правової допомоги та відповідною квитанцією про сплату послуг, суд вважає за можливе задовольнити цивільний позов в цій частині в повному обсязі.

Щодо вимог потерпілої про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом об`єктивно встановлено, що внаслідок завданих обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 остання зазнала душевних страждань.
Враховуючи наведені обставини, тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в цій частині у розмірі 10 000 тисяч гривень.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 1700 грн /одна тисяча сімсот/ гривень.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі положень п «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 12 000 /дванадцять тисяч/ гривень.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1