Справа № 488/2786/17
Провадження № 1-кп/488/85/18
У Х В А Л А

27.06.2018 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Миколаєві обвинувальний акт, складений щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.309 ч.1, ст.317 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

01 серпня 2017 року до суду надійшов вказаний обвинувальний акт.

04 червня 2018 року у зв?язку із закінченням строку повноважень у раніше головуючого судді відбувся повторний автоматизований розподіл провадження.

Прокурор висловила думку про можливість призначити судовий розгляд.

Захисник та обвинувачений погодилися із думкою прокурора.

Заслухавши думки учасників, вивчивши обвинувальний акт, суд доходить таких висновків.

Згідно з п.2 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, серед іншого, підлягає доказуванню мета вчинення кримінального правопорушення.

За правилами п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Всупереч вказаним положенням в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 правова кваліфікація дій останнього здійснена за ст.309 ч.1 КК України як незаконне придбання і зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу без зазначення мети такого придбання та зберігання наркотичного засобу.

При цьому, саме мета є тією обов?язковою ознакою суб?єктивної сторони, яка відрізняє склад злочину, передбачений ст.309 ч.1 КК України, від передбаченого ст.307 ч.1 КК України.

Крім того, власне формулювання обвинувачення ОСОБА_5 викладено із недостатньою визначеністю усіх кваліфікуючих ознак, і, зокрема, зазначається, що останній вчинив дії, які виразилися у придбанні та зберіганні канабісу, а надалі, що він лише зберігав канабіс для особистого вживання без мети збуту.

Верховний Суд України у своїй постанові № 5-328 кс16 від 24 листопада 2016 року, виклав правову позицію стосовно питання про повернення обвинувального акту з підстав відсутності формулювання обвинувачення відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, і, серед іншого вказав, що практика Європейського суду з прав людини (справа «Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змістовного, сутнісного, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст.6 Конвенції Європейський Суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи. Рішення ж Суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображає послідовну рекомендацію про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами. Важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновку слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Вказані вимоги процесуального закону та правові позиції найвищої судової інстанції під час складання обвинувального акту щодо ОСОБА_5 не дотримані, що перешкоджає суду призначити судовий розгляд кримінального провадження, наслідком чого є повернення обвинувального акту прокурору на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Суд жодним чином не піддає сумніву право прокурора змінити обвинувачення та уточнити його обсяг, проте за змістом ч.1 ст.338 КПК України таке право у прокурора виникає, коли під час розгляду кримінального провадження встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення.

Тим не менше, кримінально-процесуальний закон в категоричний формі встановлює вимоги до обвинувального акту, які мають бути дотримані вже на час звернення з обвинувальним актом до суду, та жодним чином не зв?язує можливість їхнього невиконання із правом прокурора в подальшому змінити обвинувачення.

Керуючись ст.ст.314, 315 КПК України, суд

у х в а л и в :

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.309 ч.1, ст.317 ч.1 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1