Постанова

Іменем України
07 червня 2018 р.

м. Київ

справа № 760/284/16

провадження № 51-3282км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010525 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цим же вироком частково задоволено цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і та ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 20000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання судових витрат.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 в частині призначеного додаткового покарання та вирішення цивільного позову скасовано. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до основного покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн, і призначено додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і та ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" задоволено частково та стягнуто: з ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 62858,11 грн і з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 100000грн на відшкодування моральної шкоди.
В решті вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.
Так, 29 жовтня 2015 року, приблизно о 13 год., ОСОБА_8 керуючи технічно справним легковим автомобілем марки "Jeep Grand Gherokee", д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по сухому, чистому покриттю проїзної частини Повітрофлотського проспекту, зі сторони Солом`янської площі, в напрямку вулиці Смілянської в місті Києві, під`їжджаючи до регульованого перехрестя проспекту Повітрофлотського та вулиці Смілянської, ОСОБА_8 , грубо порушуючи та ігноруючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 "б", 16.2 Правил дорожнього руху України, внаслідок злочинної недбалості, проявила неуважність до дорожньої обстановки, не надала дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину вулиці Смілянської по пішохідному переходу на зелений дозволяючий для неї сигнал світлофора, розпочала маневр лівого повороту на вулицю Смілянську в місті Києві, при цьому, не переконалася, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, та здійснила наїзд автомобілем "Jeep Grand Cherokee", д.н.з НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_6 , в результаті якого, остання отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку апеляційного суду іпризначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, посилаючись на невідповідність призначення ОСОБА_8 додаткового покарання, яке є явно несправедливим через суворість та збільшення на відшкодування потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди до 100000 грн. Вважає рішення суду апеляційної інстанції прийняте в порушення вимог кримінального процесуального закону незаконним, необґрунтованим та не мотивованим.

На касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_6 подала заперечення в якому, наводячи відповідні аргументи, стверджує про безпідставність заявлених вимог і просить залишити її без задоволення, а вирок Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року без зміни.

Позиції інших учасників судового провадження

Потерпіла ОСОБА_6 просить касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, оскільки вважає її безпідставною.

Прокурор ОСОБА_5 , вважає, що касаційна захисника ОСОБА_7 є необґрунтованою та також просить залишити її без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст.286 КК України у касаційній скарзі не заперечується.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування оскаржуваного судового рішення не встановлено.

Як убачається з матеріалів провадження, не погоджуючись з вироком місцевого суду щодо ОСОБА_8 заступники прокурора міста Києва ОСОБА_10 та ОСОБА_11 подали апеляційні скарги, висуваючи вимогу про скасування вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, просили ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст.286 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Потерпіла ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просила вирок скасувати в частині призначеного покарання та стягнутої суми цивільного позову, ухвалити новий вирок, яким: призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст.286 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки; стягнути з ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" на її користь витрати, пов`язані з лікуванням на суму 62858,11 грн; стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 солідарно, на її користь моральну шкоду в розмірі 400000 грн.

Переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції погодився з доводами, наведеними в апеляційних скаргах прокурорів і потерпілої, і дійшов висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 додаткового покарання та вирішення цивільного позову і постановлення в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції.

При цьому апеляційний суд визнав слушними твердження прокурорів і потерпілої про те, що суд безпідставно не призначив ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, виходячи з того, що досліджувана дорожньо-транспортна пригода відбулася виключно через неуважність ОСОБА_8 , яка грубо порушуючи Правила дорожнього рухуУкраїни, на пішохідному переході вчинила наїзд автомобілем на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, за повної відсутності вини інших осіб. Належно враховано апеляційним судом і відсутність мотивації рішення суду першої інстанції в цій частині.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, Апеляційний суд м. Києва врахував конкретні обставини вчинення правопорушення та послідуючу поведінку ОСОБА_8 , виходячи з пояснень потерпілої та свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які вказували на те, що засуджена, керуючи транспортним засобом, несе загрозу для оточуючих, у тому числі для себе і своїх дітей, що можуть перебувати в салоні автомобіля, а тому обґрунтовано прийняв рішення про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

З огляду на викладене, призначене ОСОБА_8 апеляційним судом покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як нею, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року із мотивів невідповідності призначеного ОСОБА_8 додаткового покарання, тяжкості злочину та даним про її особу внаслідок суворості.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 про безпідставність збільшення розміру цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди, то вони також не заслуговують на увагу.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , про збільшення розміру відшкодування моральної шкоди вирішено судом згідно з вимогами цивільного та кримінального процесуального законодавства.

Розмір відшкодування моральної шкоди, заявлений на суму 400000 грн, та частково задоволений судом на суму 100000 грн, відповідає засадам розумності і справедливості, а також визначений із урахуванням моральних страждань потерпілої ОСОБА_6 , яка в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазнала фізичного болю та страждань, перебувала в реанімації після перенесених трьох операцій, тривалий час перебувала на лікарняному, значний час перебувала на постільному режимі, має постійні простудні захворювання через розрив легені та неможливість тривалих фізичних навантажень, наслідком від розриву легені є правосторонній плеврит, що зобов`язує знаходитися на диспансерному обліку протягом 2-3 років, постійно хвилюється за подальший стан здоров`я, оскільки має малолітню дитину, була позбавлена можливості вести звичайний спосіб життя та можливості в повній мірі реалізувати себе та свої навики по спеціальності, так як працює бухгалтером, що потребує більшу частину часу знаходитися в сидячому положенні.

Тому підстав для скасування судового рішення апеляційної інстанції у частині збільшення розміру цивільного позову на відшкодування моральної шкоди потерпілої, як про це йдеться у касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, п. 15 «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

у х в а л и в:

Вирок Апеляційного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3