УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року

м. Київ
справа № 662/1597/17
провадження № 51-7523ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , щодо якого вирішувалось про застосування примусових заходів медичного характеру, на ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000529.
Суть питання
Ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 січня 2018 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення суспільно небезпечного діяння передбаченого ч. 3 ст. 186 КК і застосовано до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної установи зі звичайним наглядом.
Апеляційний суд Херсонської області ухвалою від 17 квітня 2018 року ухвалу місцевого суду щодо ОСОБА_5 змінив, виключивши з її резолютивної частини вказівку про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності. Врешті ухвалу місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати постановлені у кримінальному провадженні судові рішення й призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону захисник, порушуючи питання про скасування постановлених у кримінальному проваджені судових рішень з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального, а саме порушення місцевим судом положення ч. 1 ст. 512 КПК в редакції Закону № 2205-VIII від 14 листопада 2017 року, не обґрунтувала в чому саме полягало таке порушення, враховуючи те, що відповідно до прикінцевих положень Закону № 2205-VIII від 14 листопада 2017 року він вводиться в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності, а ухвала місцевого суду щодо ОСОБА_5 постановлена 25 січня 2018 року.

Також захисник не зазначила, яких саме порушень допустився апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення. Зокрема, захисник не обґрунтувала у чому саме, на її думку, полягали такі порушення, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК і з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419, 513 цього Кодексу.
Разом з тим доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_4 містять посилання щодо її незгоди з наданою судами оцінкою доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність в ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху і встановити їй строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3