Комінтернівський районний суд м. Харкова
Номер провадження №1-кп/641/84/2018 Справа №641/2251/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника адвоката ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , секретаря ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004091 від 12.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004091 від 12.12.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч.1, 2 ст. 187 КК України.

На розв`язання судом поставлено питання щодо продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 331 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав необхідним продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, при цьому зазначив що ОСОБА_4 , обвинувачується вчиненні двох тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад 5 років із конфіскацією майна, що дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, може продовжити злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином, ризики, встановлені положеннями ст.177 КПК України, на цей час не змінились.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_3 заперечували проти продовження строку запобіжного заходу з підстав не надання прокурором доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та обґрунтування неможливості запобігання ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_3 вважав можливим застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, оглянувши надані документи, дійшов наступного висновку.

Так, частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.12.2016 р. застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.02.2017 року, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, продовжити злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 , раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, однак, зважаючи існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 двох тяжких злочинів, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких підозрюється, що дає підстави вважати, що він може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, крім того, на цей час судом всі свідки не допитані, тому можливість здійснення тиску обвинуваченого на свідків продовжує існувати.

Таким чином, всі вказані обставини в сукупності виключають підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу в судовому засіданні не встановлено, та інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 177, 183,197,199,331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Строк дії ухвали до 18 липня 2018 року.

Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя- ОСОБА_1