н/п 1-кс/640/8861/18
"22" серпня 2018 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
заявника - ОСОБА_3 ,
представника заявника - адвоката ОСОБА_4 ,
слідчого - ОСОБА_5 ,
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, зокрема, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2017 накладено арешт на вказаний транспортний засіб та ключі до нього. Враховуючи, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю цього автомобіля задня частина автомобілю підлягала ремонту, та оскільки ідентифікаційні номера знаходяться на передній частині автомобілю, то деталі, на яких міститься ідентифікаційний номер, заміні не піддавалися. Згідно з висновку експерта № 278 від 25.01.2018 та наданих до нього фотознімків, очевидно, що слідів знищення, підробки, заміни ідентифікаційних номерів немає, що виключає кримінальну відповідальність за злочин, передбачений ст. 290 КК України. Хоча й було проведено заміну деталей автомобіля, однак деталі, які містять ідентифікаційні номери, присвоєні заводом-виробником не змінювалися, що також виключає кримінальну відповідальність. Також зазначає, що судово-трасологічна експертиза вже була проведена, висновок міститься у справі. Будь-які додаткові дії з автомобілем, як речовим доказом, протягом строку з моменту накладення арешту, не проводилися, тому відпала потреба в арешті автомобілю.
В судовому засідання заявник ОСОБА_3 , його представник захисник ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримали.
Слідчий СВ ВСП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти закриття кримінального провадження, вказуючи, що досудове слідство триває, при вирішені клопотання в частин передачі майна на відповідальне зберігання власнику покладався на розсуд суду.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, до слідчого судді не надано.
Крім того, у клопотанні заявника не зазначено адреси можливого місця зберігання арештованого майна, та до клопотання таких даних не залучено, та в ході розгляду клопотання не надано, а тому вказане клопотання на теперішній час в частині передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання його власнику є передчасним та задоволенню не підлягає.
Крім того, розглядаючи вказане клопотання в порядку ст. 174 КПК України, до компетенції слідчого суді не належить вирішувати питання щодо закриття кримінального провадження, а тому в цій частині підстави до задоволення клопотання так само відсутні.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1