Справа180/44/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарями судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець кримінальне провадження, внесене 25 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000336, за яким

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Власово, Якутія, громадянин України, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий:
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у невстановлений час та місці, діючи з єдиним умислом, спрямованим на незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів, у невстановлений спосіб, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» масою не менше ніж 14,400 г, який доставив до квартири за місцем свого мешкання та став незаконно зберігати без мети збуту до 19 грудня 2016 року.

19 грудня 2016 року в період часу з 09 години 56 хвилин до 12 години 18 хвилин в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_4 виявлено та вилучено пакет з полімерного матеріалу із 14,400 г подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, яка є канабісом та відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою в перерахунку на висушену речовину 12.960 г, який ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, в повному обсязі. Щодо обставин злочину пояснив, що одного разу, він був з дитиною на Каховському водосховищі, і в лісопосадці він побачив кущі коноплі, з якої зірвав декілька гілок, приніс додому і поклав на балконі. Коноплю приніс додому для власного споживання.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому за ч.1 ст.309 КК України злочину, поряд з визнанням ним своєї вини, підтверджується також дослідженими під час судового розгляду доказами, клопотань про визнання яких недопустимими від сторін кримінального провадження не надходило. Так, судом досліджено:

протокол обшуку від 19 грудня 2016 року, згідно якого в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані (а.с.167-171);

висновок експерта від 23 грудня 2016 року № 1/8.6/3314, згідно якого надана на експертизу 20 грудня 2016 року речовина масою 14.400 г, вилучена в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 12,960 г (а.с.175-178);

висновок щодо результатів медичного огляду від 19 грудня 2016 року, згідно якого на час огляду ОСОБА_4 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (канабіоїди) (а.с.183).

Аналізуючи вказані докази, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 , є злочином середньої тяжкості.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг від сусідів та мешканців будинку не надходило, не працює; є особою з інвалідністю: друга група інвалідності з 19 березня 2014 року.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання для обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, зважаючи на ступінь тяжкості злочину, його обставини, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.309 КК України

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив звільнити його від відбування покарання на підставі ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом його у встановленому законом порядку визнано інвалідом другої групи.

Заяву ОСОБА_4 підтримав захисник ОСОБА_8 .

Прокурор також заявив про застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію в 2016 році», і просив звільнити його від покарання на підставі ст.85 КК України.

Відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році». Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до вимог п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання, зокрема, особи, які визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом в установленному порядку визнано інвалідами другої групи.

Відповідно до ст.10 вказаного Закону питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив умисний злочин середньої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» (07 вересня 2017 року) і на зазначений день є особою, яку в установленому законом порядку визнано інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою Міжрайонної офтальмологічної МСЕК серії 12 ААА № 995516, пенсійним посвідченням № 4999.

Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 судом не встановлені.

Клопотання про застосування положень про амністію ініційовано стороною захисту, обвинувачений під час судового засідання наполягав на його задоволенні. Застосування до ОСОБА_4 амністії підтримано прокурором.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом його в установленому законом порядку визнано інвалідом другої групи, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується не є тяжким або особливо тяжким, зважаючи на те, що Закон України «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення останнього від призначеного покарання, суд вважає за необхідне клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.

Судом роз`яснюється обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме що в подальшому протягом десяти років до нього не може бути застосовано амністію.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлено.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Вартість проведеної судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, оформленої висновком експерта № 1/8.6/3314 від 23 грудня 2016 року, становить 1058,48 гривень, які слід стягнути із засудженого на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі пункту «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів,в розмірі 1058 гривень 48 копійок.

Речові докази, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів при ГУ НП в Дніпропетровській області (квитанція № 164692 від 11 травня 2017 року), а саме:

- полімерний пакет, опечатаний паперової біркою із пояснювальним написом та підписом експерта і печаткою «18/15 * Управління Міністерства внутрішніх справ в Запорізькій області * Науково-дослідний експертно-криміналістичний центр», з вмістом;

- спец пакет експертної служби МВС України № 0034457 з вмістом знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1