УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання слідчого СВ Лівобережного ВП ГУ НП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
17.09.2018 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернувся з клопотанням слідчий СВ Лівобережного ВП Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що в період часу 05.06.2018 року з 16:00 по 16:30 за адресою: місто Вінниця, вул. Лебединського 19, перебуваючи у приміщенні роздягальні ТОВ "Джерман Центр", невідома особа, таємно, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку мобільного телефону марки " Motorola Nexus 6 ", завдавши матеріальної шкоди гр. ОСОБА_5 у сумі 4500 гривень.

16.09.2018 за адресою: Вінницька область, Літинський район, с.Громадське навпроти будинку №16 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно видав мобільний телефон Motorola Nexus 6 у корпусі синього кольору.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

У зв`язку з виявленням під час огляду вказаних вище речей, є достатні підстави вважати, що вони відповідно до п. 1, 3, ч. 2 ст. 167 КПК України є використаними як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані речі мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять сліди злочину та можуть бути використані під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 Кодексу існує два шляхи приєднання речей або документів в якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження: надання добровільно або на підставі судового рішення.

Частина 1 ст. 171 КПК України надає право прокурору, слідчому за погодженням з прокурором, звертатись до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна.

Арешт вказаних речей, які вже вилучені, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

При цьому є достатні підстави вважати, що виявлені в ході огляду вище перераховані речі мають значення для досудового розслідування і можуть бути доказами під час судового розгляду.

Слідчий в судове засідання не з`явився, але на адресу суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, повідомлявся завчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи те, що учасники процесуальної дії не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч.ч. 2,3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Так, вказані речі мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять сліди злочину та можуть бути використані під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказане майно.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 131, 132, 170-172, 175 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Лівобережного ВП Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон Motorola Nexus 6 у корпусі синього кольору, який був добровільно виданий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати банк, після отримання ухвал про накладення арешту надати довідку про залишок коштів на рахунках і в подальшому повідомляти про надходження кошті на рахунки .
Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області.

Слідчий суддя: