Постанова
Іменем України

19 квітня 2018 року
м. Київ

справа № 204/5807/15-к

провадження № 51-2340км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000317,

за обвинуваченням
ОСОБА_7 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий народився та проживає у м. Дніпрі (Дніпропетровську), студента 3-го курсу ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», приватного підприємця, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Судом вирішено долю речових доказів, відповідно до ст. 100 КПК.
Згідно з вироком ОСОБА_7 у невстановленому місці та у невстановлений час на території м. Дніпра, маючи незаконний умисел на незаконне придбання, перевезення та збут особливо небезпечних психотропних речовин з метою отримання прибутку, придбав невстановлену кількість особливо небезпечної психотропної речовини

25-І-NBOMe (не менше ніж 0,0027 г), яку, зберігаючи при собі, з метою збуту незаконно перевіз до аптеки «МедАкадемія», розташованій на вул. Робочій, 146 у м. Дніпрі.

28 липня 2015 року приблизно о 18.46 год. ОСОБА_7 , знаходячись поблизу вказаної аптеки, керуючись корисливим мотивом незаконно продав ОСОБА_8 за 200 грн один згорток паперу, у якому знаходився один фрагмент паперу, на якому виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 25-І-NBOMe, масою 0,0027 г.

Цього ж дня, одразу після збуту психотропної речовини, ОСОБА_7 незаконно зберігаючи при собі з метою збуту психотропну речовину перевіз її до ТЦ «Аполло», розташованого на вул. Тітова, 36 у м. Дніпрі, де у проміжок часу з 19.25 год. до 19.50 год. під час огляду речей у ОСОБА_7 виявлено та вилучено поліетиленовий сліп-пакет з двома фрагментами паперу, на яких виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 25-І-NBOMe, масою 0,0023 г та 0,0028 г.

Крім того, ОСОБА_7 у невстановленому місці та у невстановлений час придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, який зберігав за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_1 . 28 липня 2015 року у проміжок часу з 20.55 год. до 21.55 год. під час обшуку зазначеної квартири було виявлено та вилучено пластиковий контейнер, у якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою (в перерахунку на суху речовину) 6,141 г.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року вирок районного суду в частині призначеного покарання змінено та постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 309 КК на строк 2 роки, за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 3 роки з конфіскацією майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, які її подали
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і даним, що характеризують особу засудженого, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Так, зокрема, прокурор вважає, що апеляційний суд безпідставно застосував положення ст. 69 КК, оскільки така обставина як проживання винного у цивільному шлюбі та вагітність його співмешканки не може істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а визнання вини та щире каяття у вчиненому, з огляду на позицію ОСОБА_7 протягом судового розгляду, є лише способом уникнення справедливого покарання. Також прокурор наполягає на тому, що призначене ОСОБА_7 покарання у визначеному розмірі є несправедливим через м`якість.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів вважає, ця скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 ККу касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів прокурора щодо безпідставного застосування ст. 69 КК та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_7 покарання, районний суд врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до положень кримінального закону є тяжким злочином та злочином середньої тяжкості, дані про особу винуватого, який раніше несудимий, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, зареєстрований як фізична особа-підприємець, є студентом ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», позитивно характеризувався за місцем навчання, має нагороди та грамоти за зайняття призових місць у спортивних змаганнях.
Обставин, які б обтяжували покарання винного встановлено не було, а обставиною, що його пом`якшує, суд визнав визнання засудженим своєї вини у вчиненому. При цьому, підстав для застосування до винного положень статей 69 чи 75 КК встановлено не було.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами сторін захисту та обвинувачення, дійшов висновку про наявність підстав для призначення винному більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, застосувавши до нього положення ст. 69 КК.
Зокрема, судом було встановлено, що також підтверджується і матеріалами провадження, що ОСОБА_7 проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , яка на час проведення апеляційного розгляду, була вагітною. Зазначену обставину суд визнав такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, такою ж обставиною, суд також визнав і визнання вини ОСОБА_7 у вчиненому та його щире каяття, при цьому, належним чином спростувавши доводи прокурора щодо відсутності наведених ознак у поведінці винного.
З огляду на зазначене, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкості, кількості психотропної речовини та наркотичного засобу, які були предметом кримінального правопорушення, ставлення винного до вчинених протиправних діянь, його соціального статусу, молодого віку та притягнення до кримінальної відповідальності вперше, а також з урахуванням мети покарання, яка крім кари також несе в собі і виправлення винних осіб, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання законним, справедливим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК, оскільки покарання визначеного виду та розміру є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам, буде найефективніше сприяти виправленню та перевихованню ОСОБА_7 .
При цьому підстав вважати це покарання несправедливим внаслідок м`якості, на чому наполягає прокурор у своїй касаційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Під час касаційного розгляду провадження підстав для задоволення касаційної скарги прокурора встановлено не було.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження також не встановлено.
За таких обставин, касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII),

ухвалив
ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3