Провадження №11-сс/772/331/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0004151 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2018, згідно якої відносно

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, задоволено клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 52 днів з моменту затримання.

в с т а н о в и в:
До слідчого судді надійшло клопотання від слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 підозрюється у тому, що будучи раніше судимим, в тому числі маючи незняту і непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ст.186 КК України, за вироком Вінницького міського суду від 10.04.2014, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин.

Так, 03.12.2017 близько 06.00год, ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, перебуваючи в м. Вінниці на 3-ому провулку Глінки поблизу будинку №48, під час розмови із ОСОБА_10 , помітивши на його шиї золоті ланцюжок з хрестиком, вирішили незаконно заволодіти ними, для чого вступили у попередню змову між собою.

Реалізуючи спільний злочинний умисел та вищевказану попередню змову, діючи умисно і відкрито, з корисливими мотивом та метою, невстановлена слідством особа чоловічої статі раптово вхопила ОСОБА_10 за руки та тримала його, тим самим перешкоджаючи чинити опір, а в цей час ОСОБА_8 , застосовуючи фізичну силу всупереч волі ОСОБА_10 , наніс останньому кілька ударів кулаком руки в область обличчя та шляхом ривка зірвав з шиї ОСОБА_10 належні йому золотий ланцюжок 585 проби вагою 29,36г із золотим хрестиком 585 проби вагою 4г, після чого ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа залишили місце вчинення злочину та викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 30 000 гривень.

Слідчий зазначив докази на яких ґрунтується клопотання, ризики за яких застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 неможливе.

Слідчий суддя визнав обґрунтованим клопотання слідчого та задовольнив його, посилаючись, що клопотання відповідає вимогам статті 183 кримінального процесуального кодексу України, а тримання під вартою є виправданим запобіжним заходом, який забезпечує належне і своєчасне здійснення досудового слідства.

Адвокат в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та постановити нову із застосуванням домашнього арешту, посилаючись на відсутність ризиків для застосування тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступ в судових дебатах захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги; доводи прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги; дослідивши її доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд враховує, що ОСОБА_9 органом досудового розслідування оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, він раніше неодноразово судимий та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення.

Тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, особу підозрюваного, а також ту обставину, що підозрюваний продовжує систематично вчиняти кримінальні правопорушення, на шлях виправлення не стає, тому слідчий суддя вірно зазначив, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Посилання адвоката на наявність у підозрюваного постійного місця проживання та на утриманні малолітньої дитини нічим не підтверджено та не можуть вплинути на обраний запобіжний захід.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали підозрюваному перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Тому керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2018 про задоволення клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 52 дні залишити без змін.

Ухвала суду остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:
Суддя: