Єдиний унікальний номер 243/1472/17
Номер провадження 11-кп/775/631/2018

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 11-кп/775/631/2018 Головуючий у 1-інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер: 243/1472/17 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в місті Бахмуті в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відео конференції засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за клопотанням Міністерства юстиції України щодо приведення вироку Басманного районного суду м. Москви від 16 грудня 2013 року у відповідність із законодавством України щодо ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

22 лютого 2017 року Міністерство юстиції України звернулось до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з клопотанням про приведення вироку Басманного районного суду м. Москви Російської Федерації від 16 грудня 2013 року у відношенні ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України. У клопотанні зазначено, що 30 грудня 2016 року наказом № 3956/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого за вироком російського суду громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених та відповідного запиту Мінюст РФ. За таких обставин, у клопотанні ініціюється питання про визначення норм (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_7 визнано винним вироком Басманного районного суду м. Москви Російської Федерації від 16 грудня 2013 року, визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_7 на підставі вироку Басманного районного суду м. Москви Російської Федерації від 16 грудня 2013 року.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2017 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України. Приведено у відповідність із законодавством України вирок Басманного районного суду м. Москви Російської Федерації від 16 грудня 2013 року, яким ОСОБА_7 засуджено до покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ.

Визначено, що статті кримінального закону Російської Федерації ч. 1 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ, за якими ОСОБА_7 засуджений вироком Басманного районного суду м. Москви Російської Федерації від 16 грудня 2013 року, відповідають ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_7 слід вважати засудженим за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України до 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

З даним рішенням не погодився засуджений ОСОБА_7 та подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції змінити, визначити покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням правил ч. 1 ст. 14, ч.2 ст. 68 КК України, тобто призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Крім того, просить перерахувати строк відбутого покарання за правилами «Закону Савченко» №838-VIII від 26.11.2015р., тобто зарахувати один попереднього ув`язнення за два дні відбутого покарання.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- засуджений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі;

- прокурор проти задоволення апеляційної скарги в частині визначення розміру покарання на підставі ч.2 ст. 68 КК України, не заперечував.

Міністерство юстиції України належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи, представник до судового засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло, участь представника МЮ України в судовому засіданні не є обов`язковою.

Заслухавши доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.3 ст. 395 КПК України для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Із судового матеріалу вбачається, що копію ухвали суду засуджений ОСОБА_8 , який утворюється під вартою, отримав 12 квітня 2018 року (а.с.58), даних про більш раннє отримання копії ухвали, матеріали не містять, апеляційну скаргу ОСОБА_8 подав 16 квітня 2018 року. Таким чином, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали суду від 15.03.2017 року ОСОБА_8 не порушено.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2017 року дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України. Кваліфікація дій засудженого не оспорюється.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розмірковуючи над доводами засудженого ОСОБА_8 , який в апеляційній скарзі ставить питання про призначення більш м`якого покарання, оскільки вважає що призначене йому судом першої інстанції покарання є більш тяжким, ніж передбачено чинним КК України, колегія суддів зробила такий висновок.

Процедура розгляду судом вказаного питання передбачена ст.610 КПК України, якою визначено територіальну підсудність розгляду зазначеного клопотання, коло осіб, участь яких є обов`язковою в судовому розгляді, перелік документів, що подаються разом з клопотанням та повноваження суду при розгляді такого клопотання.

Відповідно до ст. 10 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, яка є частиною національного законодавства на підставі ЗУ «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб» від 22.09.1995 року N 337/95-ВР та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» (надалі Конвенції), у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.

Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Відповідно до ч.4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Вищевказане також повністю узгоджується із Конвенцією, зокрема, пунктом «b» частини 1 статті 9, в якій визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Відповідно до ч.2 ст.68 КК України за вчинення готування до злочину строк або розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Вищезазначені вимоги національного законодавства та норм міжнародного права судом першої інстанції , при визначенні виду та міри покарання, не виконано.

Матеріалами справи встановлено, що дії ОСОБА_8 за КК України кваліфіковано за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Аналізуючи вказані вище норми права, колегія суддів вважає, що в даному випадку покарання, призначене засудженому ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України повинно складати 5 років позбавлення волі, тобто не перевищувати половини максимального строку від виду покарання, передбаченого санкцією ч. 2 статті 307 КК України, і в даній частині ухвала суду першої інстанції підлягає зміні.

Що стосується доводів засудженого щодо необхідності перерахунку строку покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, слід зазначити наступне.

Частиною 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону за № 838-VIII від 26.11.2015 року) встановлено необхідність розраховувати один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України за № 2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні достовірні відомості щодо дати попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , не міститься й інформація щодо того, де і як утримувався засуджений ОСОБА_8 , тому апеляційна інстанція не має реальної можливості вирішити питання про зарахування одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі засудженому ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407,408 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково, ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2017 року змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді: