АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1633/18 Справа № 183/6180/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0004868 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Костогризово Цюрюпинського району Херсонської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в м. Дніпропетровськ, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима, останній раз 16 лютого 2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, 01 липня 2014 року звільнена на підставі ст. 7 Закону України Про застосування амністії у 2014 році,
обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в с. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі із змінами прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини у вчиненні злочинів та кваліфікації дій обвинувачених, просить вирок суду щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 змінити в частині призначеного ОСОБА_10 та ОСОБА_8 покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність:
- вважаючи засудженою ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_10 звільненою від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки 6 місяців з покладанням обов`язків,
- вважаючи засудженою ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільненою від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців з покладанням обов`язків; в іншій частині вирок залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що у ОСОБА_10 знаходиться на утриманні донька - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а у ОСОБА_8 знаходиться на утриманні донька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та призначив обвинуваченим покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2018 року ОСОБА_7 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України, та призначено покарання:
- ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців з покладанням обов`язків;
- ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_10 звільнена від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки 6 місяців з покладанням обов`язків;
- ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнена від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців з покладанням обов`язків.
Вирок суду в частині засудження ОСОБА_7 не оскаржується.
За обставин, викладених у вироку, 02 листопада 2016 року, близько 08.00 години, ОСОБА_7 , знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 та своєю родичкою ОСОБА_10 , де у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення картки номер НОМЕР_1 банку ПАТ КБ «ПриватБанк», з магнітним носієм, яка належить ОСОБА_13 , яка знаходилася у ОСОБА_14 , після чого ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_10 та ОСОБА_8 спільно таємно викрасти вказану картку, на що вони дали свою добровільну згоду, тобто вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, та розподілили між собою ролі, реалізуючи яку, в цей же день, об 11.00 годині ОСОБА_7 , згідно відведеної йому ролі привіз ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на територію садового товариства «Озон» в с.Новоселівка, Новомосковського району Дніпропетровської області, та залишився їх чекати в обумовленому місці, а ОСОБА_10 з ОСОБА_8 , згідно відведеної їм ролі, під приводом привітання ОСОБА_14 з річницею святкування дня народження, зайшли в середину будинку АДРЕСА_4 за вищевказаною адресою, де ОСОБА_8 згідно відведеної їй ролі, відволікала увагу ОСОБА_14 , а ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, маючи спільний умисел на таємне викрадення майна, непомітно для ОСОБА_14 , викрала з кишені куртки ОСОБА_14 та поклала до своєї кишені картку банку ПАТ КБ «ПриватБанк» номер НОМЕР_1 , з магнітним носієм, яка належить ОСОБА_13 , після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 втекли з будинку, тримаючи її при собі.
Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , зустрілися з ОСОБА_7 при в`їзді до садового товариства «Озон» в с. Новоселівка, Новомосковського району Дніпропетровської області, присвоївши та утримуючи при собі картку банку ПАТ КБ «ПриватБанк» номер НОМЕР_1 , з магнітним носієм, яка належить ОСОБА_13 , та покинули місце вчинення злочину, розпорядившись нею на власний розсуд.
Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, в цей же день, тобто 02 листопада 2016 року близько 12.00 години, ОСОБА_7 зустрівшись з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , при в`їзді до садового товариства «Озон» в с. Новоселівка, Новомосковського району Дніпропетровської області, де у нього виник умисел на заволодіння грошовими коштами з картки банку ПАТ КБ «Приват Банк» номер НОМЕР_1 з магнітним носієм, що належить ОСОБА_13 , яку ОСОБА_10 та ОСОБА_8 за попередньою змовою, викрали у ОСОБА_14 . Після чого, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_10 та ОСОБА_8 спільно таємно викрасти грошові кошти із вказаної карти, на що вони дали свою добровільну згоду, тобто вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи яку, цього ж дня тобто, 02 листопада 2016 року в період часу з 12.23 години по 12.28 годин ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 за допомогою банкомату 1907 банку ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованому із зовнішньої сторони будинку № 114-в по вул.Сучкова в м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, з розрахункового рахунку картки банку ПАТ КБ «ПриватБанк» номер НОМЕР_1 з магнітним носієм, таємно викрали грошові кошти в сумі 4000 гривень, які належать ОСОБА_13 .
Після чого, 02 листопада 2016 року в період часу з 12.35 години по 12.39 годин ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , за допомогою банкомату 2674 банку ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованому із зовнішньої сторони будинку № 40 по вул. Сучкова в м.Новомосковськ, Дніпропетровської області, з розрахункового рахунку картки номер НОМЕР_1 банку ПАТ КБ «ПриватБанк» з магнітним носієм, таємно викрали грошові кошти в сумі 6000 гривень, які належать ОСОБА_13 та того ж дня, 02 листопада 2016 року в період часу з 12.41 години по 12.47 годин ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , за допомогою банкомату 1061 банку ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованому із зовнішньої сторони будинку № 19-б по вул. Сучкова в м.Новомосковськ, Дніпропетровської області, з розрахункового рахунку картки банку ПАТ КБ «Приват Банк» номер НОМЕР_1 з магнітним носієм, таємно викрали грошові кошти в сумі 10000 гривень, які належать ОСОБА_13 .
Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , присвоївши грошові кошти, розпорядилися ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 20000 гривень.
Кримінальне провадження розглянуто на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 за кримінальним законом, доведеність їх вини в апеляційній скарзі та призначене ОСОБА_7 покарання не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного призначення ОСОБА_10 та ОСОБА_8 покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Стаття 65 КК України передбачає, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно із загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, суд призначає покарання, зокрема, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Частина 3 статті 61 КК України передбачає, що обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
Дані вимоги закону України про кримінальну відповідальність судом належним чином не виконано.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, суд першої інстанції в достатній мірі не врахував, що ОСОБА_10 має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 27 червня 2007 року Виконкомом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, а ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 15 липня 2004 року Виконкомом Губиниської селищноїої ради Новомосковського району Дніпропетровської області, та призначив покарання з порушенням вимог ч. 3 ст. 61 КК України, оскільки обмеження волі не застосовується до жінок, які мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Отже, судом першої інстанції ОСОБА_10 і ОСОБА_8 призначено покарання з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а тому наявні підстави для зміни вироку суду щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України, змінивши призначене покарання на штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст.413 КПК України.
При застосуванні вимог ст. ст. 75, 76 КК України колегія суддів враховує вимоги апеляційної скарги прокурора при покладенні обовязків та не застосовує додаткові обовязки відповідно до ч.2 ст. 76 КК України .
Таке покарання колегія суддів вважає, що буде достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_8 та попередження скоєння ними нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2018 року- задовольнити.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2018 рокущодо ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .
Вважати засудженою ОСОБА_10 :

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки,
- за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати засудженою ОСОБА_10 до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки 6 місяців, якщо протягом іспитового строку ОСОБА_10 не скоїть новий злочин та виконає покладені на неї, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Вважати засудженою ОСОБА_8 :
- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік,
- за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати засудженою ОСОБА_8 до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців, якщо протягом іспитового строку ОСОБА_8 не скоїть новий злочин та виконає покладені на неї, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
В іншій частинівирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_15 ОСОБА_3 ОСОБА_4