Справа № 390/510/18
Провадження № 1-м/390/1/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" липня 2018 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі :
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України,

ВСТАНОВИВ:
До Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України, в якому його уповноважений представник просить визначити статті, частини статтей КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчинення якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Лазаревського районного суду м.Сочі Російської Федерації від 07.09.2016 року, визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим на підставі вказаного вироку, розгляд клопотання у судовому засіданні просив проводити без участі представника Міністерства юстиції України.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , предметом злочину, за який він засуджений вироком Російської Федерації, є речовини, які на території України не віднесені до наркотичних засобів.
Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, встановив, що вироком Лазаревського районного суду м.Сочі від 07.09.2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України, визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації, на строк 9 років 9 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Строк відбування покарання рахується з 07.09.2016 року, до строку відбування покарання зараховано час утримання під вартою з 24.07.2016 року по 06.09.2016 року включно.
Ухвалою Краснодарського краєвого суду від 09.11.2016 року вирок Лазаревського районного суду м.Сочі від 07.09.2016 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін.
За змістом вказаного вироку ОСОБА_4 засуджений за скоєння замаху на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великому розмірі, за попередньою змовою групою осіб. При цьому, предметом злочину, за який він засуджений є речовини, які в своєму складі містять «похідне N метилефедрон, та похідне - метиловий ефір 3-метил-2-(1-пентил-1Н-індазол-3-карбаксомидо) бутанової кислоти». Назви інших речовин вирок не містить. Згідно вказаного вироку, злочинні дії мали місце в період з кінця червня 2016 року по 20 липня 2016 року.
ОСОБА_4 є громадянином України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданого 08.12.2009 року Кіровоградським РВ УМВС України в Кіровоградській області.
На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання в умовах ФКУ № 6 «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Краснодарському краю», кінець відбуття строку покарання - 23.04.2026 року. Згідно поданої ним заяви, ОСОБА_4 просить перевести його для подальшого відбування покарання в Україну.
Відповідно до положень ч.1 ст.7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч.3 ст.603 КПК України, якими на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 року, які ратифіковані Україною 22.09.1995 та 26.09.2002 відповідно.
Згідно із ст.9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб, засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за умов, окрім інших, якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території.
Відповідно до ч.1 ст.4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.
В клопотанні Міністерства юстиції України зазначено, що дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації, кваліфіковані як замах на незаконний збут наркотичних засобів, в особливо великому розмірі, групою осіб за попередньою змовою, що є карним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Стаття 307 КК України, передбачає відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» наркотичними засобами є - речовини природні чи синтетичні, препарати, рослини, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів. При цьому, Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - згруповані у списки наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори наркотичних засобів і психотропних речовин, включені до таблиць I - IV згідно із законодавством України та міжнародними договорами України. Перелік та зміни до нього затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу, і публікуються в офіційних друкованих виданнях.
Згідно таблиць і списків Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, з наступними змінами, речовини, зазначені у вироку Лазаревського районного суду м.Сочі від 07.09.2016 року відносно ОСОБА_4 , а саме: «похідне N метилефедрон, та похідне - метиловий ефір 3-метил-2-(1-пентил-1Н-індазол-3-карбаксомидо) бутанової кислоти», у Переліку не вказані.

На запит суду, директором Кіровоградського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України листом № 19/112/11-4304 від 18.05.2018 року повідомлено, що згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, зі змінами, похідне N метилефедрон, та похідне - метиловий ефір 3-метил-2-(1-пентил-1Н-індазол-3-карбаксомидо) бутанової кислоти, до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів не віднесені.
Згідно ч.4 ст.10 КК України виконання в Україні вироку іноземного суду чи міжнародної судової установи можливо, якщо діяння, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, згідно з цим Кодексом визнається злочином або було б злочином у разі його вчинення на території України.
Таким чином, оскільки, речовини - предмети злочину, за який ОСОБА_4 засуджений 07.09.2016 року вироком Лазаревського районного суду м.Сочі Російської Федерації, на час ухвалення цього вироку не були включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, тому за змістом ст.307 КК України, станом на 07.09.2016 року на території України вказані речовини не визнавались наркотичними засобами.
Відтак, на час вчинення ОСОБА_4 дії, пов`язані із замахом на незаконний збут наркотичних засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі зазначених вище речовин, на території України не визнавалися кримінально карними і дані дії не можуть бути кваліфіковані за відповідними нормами Кримінального кодексу України.
Таким чином, вирок Лазаревського районного суду м.Сочі Російської Федерації від 07.09.2016 року, залишеного без змін ухвалою Краснодарського краєвого суду від 09.11.2016 року, яким ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації не можливо привести у відповідність із законодавством України та визначити йому відповідне покарання, тому клопотання Міністерства юстиції України задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.3, 9-12 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, ст.4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків, ч.4 ст.10 КК України, ст.ст. 602, 609, 610, 614 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Лазаревського районного суду м.Сочі Російської Федерації від 07.09.2016 року, залишеним без змін ухвалою Краснодарського краєвого суду від 09.11.2016 року, яким громадянина України ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації, - відмовити.
Копію ухвали направити керівнику Кіровоградської місцевої прокуратури та в двох екземплярах до Міністерства юстиції України.
Ухвалу може бути оскаржено органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором, - до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя