Справа № 211/2810/18
Провадження № 1-кп/211/512/18
У х в а л а

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 , в якому зазначено, що 13.05.2018року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своїми друзями знаходився в лісосмузі, яка розташована поблизу мосту неподалік від зупинки громадського транспорту «Школа» по вул. Симонова в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, де святкував день народження свого товариша ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час вказаного святкування вони вживали спиртні напої.

Приблизно о 20:10 годині 13.05.2018 ОСОБА_4 разом зі своїми товаришами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 попрямував в напрямку зупинки громадського транспорту «Школа» по вул. Симонова, аби провести останніх до таксі. Надалі, приблизно о 20-15 годині 13.05.2018 ОСОБА_4 прийшов до зупинки громадського транспорту «Школа» по вул. Симонова в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, де зустрів раніше знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким напередодні мав конфлікт та перебував з останнім у неприязних відносинах. В цей час, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_6 привітались один з одним, потиснувши руки, і в цей же момент в останнього на ґрунті неприязних відносин, з мотивів помсти, раптово виник злочинний намір, направлений на спричинення ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, не розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, не передбачаючи та не бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, діючи без мети умисного протиправного заподіяння смерті останньому, ОСОБА_6 дістав правою рукою з правої зовнішньої кишені, одягненої на ньому куртки чорного кольору шило, яке він попередньо носив із собою без будь-якої мети, і тримаючи вказане шило у правій руці, знаходячись в положенні стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_4 , умисно, цілеспрямовано, зі значною силою наніс ОСОБА_4 один удар металевою частиною вказаного шила в область лівої щоки обличчя. Від вказаного удару ОСОБА_4 розвернуло лівим боком до ОСОБА_6 та в цей же момент останній умисно, цілеспрямовано, зі значною силою наніс ОСОБА_4 два удари металевою частиною вказаного шила в область грудної клітини ззаду, в результаті чого спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: проникаюче колоте поранення хребта і спинного мозку на рівні 8-9 грудних хребців, що викликало лівобічний нижній монопарез, яке згідно висновку експерта №818 від 13.06.2018 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. П.2.1.3. «і» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України 17.01.1995 р. №6; непроникаючі колоті поранення грудної клітини і лівої щоки, які згідно висновку експерта №818 від 13.06.2018 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки П.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України 17.01.1995 р. №6.

Під час досудового розслідування обвинуваченому було проведено судово-психіатричну експертизу №115 від 24.05.2018, згідно якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу вчинення інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної безперервно поточної (F20.00 згідно МКБ-10); за своїм психічним станом в період часу вчинення інкримінованого йому діяння не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; в теперішній час за своїм психічним станом також не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляє іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_6 не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду.

Посилаючись на те, що суспільно небезпечне діяння, вчинено ОСОБА_6 у стані неосудності, прокурор просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим режимом нагляду.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вказавши, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину визнав повністю, зазначив, що дійсно вдарив шилом ОСОБА_4 , так як раніше вони його били. В скоєному розкаюється, не заперечує проти застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 13.05.2018 року увечері він зустрів ОСОБА_6 , якого знав більше 10 років, стосунки були дружні, він підійшов та вдарив шилом у щоку та у спину. Підтримав клопотання прокурора.

Адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора, та вважала його таким, що підлягає задоволенню.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що клопотання є законним і обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Факт вчинення ОСОБА_6 правопорушення, що містять у собі ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України знайшов свого підтвердження у судовому засіданні.

З висновку судово-психіатричної експертизи №115 від 24.05.2018, вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу вчинення інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної безперервно поточної (F20.00 згідно МКБ-10); за своїм психічним станом в період часу вчинення інкримінованого йому діяння не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; в теперішній час за своїм психічним станом також не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляє іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_6 не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Сукупність досліджених доказів дає підстави зробити суду висновок, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечні діяння в стані неосудності, що є підставою відповідно до ст. 20 КК Українидля застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст.512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Суд, при визначенні виду примусового заходу медичного характеру, враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й те, що ОСОБА_6 вчинив діяння, яке законодавцем віднесено до категорії тяжких злочинів. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної безперервно поточної (F20.00 згідно МКБ-10). Ступінь наявних порушень така, що на момент інкримінованого йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що оскільки в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, зазначені дії вчинені ним у стані неосудності, оскільки на період вчинення суспільно небезпечного діяння він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними внаслідок психічного захворювання та на даний час не видужав, до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності дост.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 93,94 КК України, ст. ст.503,512,513 КПК України, - У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду.

Речові докази: оптичний диск для лазерних систем зчитування марки «VIDEX» ємністю 4,7 GВ, який знаходиться у матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах.

Футболку сірого кольору з хлопку, поміщена до спеціального пакету Національної поліції України № 0018611, шило, поміщене до паперового конверту, що знаходяться в камері схову речових доказів Довгинцівського ВП КВП знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області суд протягом 30 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .