Ухвала
Іменем України
09 серпня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-8027ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 13 липня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26 липня 2018 року,
встановив:
Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 13 липня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 .
На вказану ухвалу потерпілий ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, за результатом розгляду якої 26 липня 2018 року Апеляційний суд Сумської області постановив ухвалу, якою відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Не погоджуючись з цим рішенням, потерпілий ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою та просить скасувати судові рішення, мотивуючи їх незаконністю.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбаченим цим Кодексом. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених КПК України. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 цієї статті.
Тобто ухвала про відмову у застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, яка постановлена під час судового провадження у першій інстанції, окремо апеляційному оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, апеляційний суд, правильно встановивши, що скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги потерпілого ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Що стосується ухвали суду першої інстанції, то вона не може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 13 липня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26 липня 2018 року.

Судді

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3