Справа № 214/1613/18
1-кп/214/515/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002177 від 04.12.2017 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 315, ч.1 ст. 317 КК України,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , -

встановив:

У провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 315, ч.1 ст. 317 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 на 60 діб, оскільки один із злочинів, у вчиненні якого обвинувачується вказана особа, відноситься до категорії тяжких, раніше неодноразово судимий, може переховуватись від суду, вчинити нові злочини та впливати на свідків, тому вважає, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник, заперечували проти клопотання прокурора, оскільки на їх думку обвинувачений має міцні соціальні зв`язки та ряд тяжких хвороб. Прохали змінити запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Аналізуючи вимоги норм викладених в ст. 199 КПК України, суд приходить до висновку, що вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на стадії судового розгляду кримінального провадження прокурор повинен довести суду, на який безпосередньо покладено обов`язок вирішення цього питання, що заявлений раніше ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, при цьому навести обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При не доведенні прокурором вказаних обставин суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 315, ч.1 ст. 317 КК України.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки один із злочинів в яких обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до категорії тяжких злочинів за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, обвинувачений не працює, тісних соціальних зв`язків не має, тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків, не має законних джерел існування, раніше судимий, знаходячись на волі може продовжити свою злочинну діяльність.
Доводи захисника обвинуваченого про наявність тяжких захворювань у ОСОБА_3 доказами не підтверджено, тому є необгрунтованими
Виходячи із встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_3 переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також впливати на свідків.
Виходячи з вище наведеного, суд вважає, що прокурором доведені обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а отже наявні підстави та доцільність продовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою строком на шістдесят днів.
Також, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, про те, що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
За вказаних обставин клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 110, 199, 369, 371 КПК України, суд, -

ухвалив:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 315, ч.1 ст. 317 КК України, строком на 60 днів, тобто строком до 14 години 59 хвилин 08 вересня 2018 року включно.

Визначити заставу в розмірі 352 400 гривен, після внесення якої обвинувачений ОСОБА_3 звільняється з-під варти під заставу.
У разі звільнення під заставу покласти на ОСОБА_3 обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1