ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

та сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження №0000098, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 квітня 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Туропин Турійського району Волинської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого (засуджений вироком Турійського районного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1190 гривень 00 коп.),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 02 квітня 2018 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись на вулиці Центральній в с. Турія Турійського району Волинської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс не менше чотирьох ударів кулаком в обличчя своєму сусідові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в лівій лобній ділянці вище брови, синця на верхній повіці лівого ока та виличній ділянці, синця на спинці носа, садна на кінчику носа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 53 від 04 квітня 2018 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав, підтвердив факти нанесення ним ударів потерпілому ОСОБА_4 , що спричинили останньому легкі тілесні ушкодження, однак вказав, що вчинення ним таких дій було спричинене внаслідок самооборони після зачіпань потерпілого. По суті обставин події показав, що 02 квітня 2018 року на дорозі неподалік свого житла на АДРЕСА_1 він разом із братом ОСОБА_6 мив автомобіль. Тоді ж близько 12 години повз них проходив потерпілий ОСОБА_4 , якому обвинувачений в образливій формі висловив своє незадоволення з приводу його бездіяльності щодо ремонту дороги в селі. Надалі під час виниклого словесного конфлікту між ними, потерпілий намагався першим вдарити ОСОБА_5 , однак той відбив удар, після чого між ними зав`язалась бійка, в ході якої обвинувачений наніс ОСОБА_4 кілька ударів в обличчя, якими було заподіяно останньому легкі тілесні ушкодження.

Не дивлячись на невизнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України доведена показаннями потерпілого та свідків, допитаних в ході судового розгляду, іншими доказами у справі.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні фактично підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті та частково показання обвинуваченого, заперечивши лише той факт, що першим намагався вдарити обвинуваченого ОСОБА_5 . Зазначив, що близько 12 години 02 квітня 2018 року, ідучи до магазину по вулиці Центральній у селі Турія Турійського району Волинської області, він зустрів обвинуваченого, який разом із своїм братом ОСОБА_6 в цей час мили автомобіль. Побачивши потерпілого обвинувачений вигукнув кілька образливих фраз в його сторону. Відчувши образу, потерпілий підійшов до обвинуваченого та намагався словесно заспокоїти його, однак ОСОБА_5 першим застосував фізичне насильство взявши потерпілого руками за одяг. В той час, коли останній намагався визволитись від фізичних зачіпань ОСОБА_5 , той наніс йому удар в голову та штовхнувши через невеликий пліт, що знаходився позаду потерпілого, повалив його на землю, після чого знаходячись зверху над потерпілим наніс йому ще близько трьох ударів кулаком по обличчю. Надалі потерпілий відштовхнув обвинуваченого ногами, що дозволило йому піднятися на ноги, і в цей час у конфлікт втрутився брат обвинуваченого ОСОБА_6 . Останній намагався припинити бійку втримуючи обвинуваченого. Однак ОСОБА_5 вдавалося уникнути стримування, і в цей час він наніс потерпілому ще два удари кулаком в обличчя. Після цього обвинувачений та його брат покинули місце конфлікту. Натомість на місце події прибігли дружина потерпілого ОСОБА_7 та його сусідка ОСОБА_8 , яка надала йому першу медичну допомогу. Надалі потерпілий викликав працівників поліції, яким заявив про вчинення злочину. Також у своїх показаннях потерпілий зазначив про те, що обвинувачений ОСОБА_5 у нього вибачення за побиття не попросив, жодних дій щодо можливого примирення не вчинив.

Допитана в судовому засіданні дружина потерпілого ОСОБА_7 показала, що вона з чоловіком проживає по сусідству із сім`єю обвинуваченого. За період проживання між їхніми сім`ями виникли складні неприязні відносини, пов`язані із різного роду побутовими конфліктами. У жовтні 2017 року був випадок її побиття обвинуваченим ОСОБА_5 , за що його у грудні 2017 року було засуджено Турійським районним судом Волинської області. Близько 12 години 02 квітня 2018 року її чоловік ОСОБА_4 пішов у сільський магазин з метою придбання хлібу, а через невеликий проміжок часу зателефонував їй та повідомив про те, що його побив ОСОБА_5 . Після цього, прямуючи на місце події дорогою, вона зустріла обвинуваченого та бачила, що на ньому не було жодних тілесних ушкоджень. В цей час обвинувачений прямував в протилежному від місця події напрямку разом із своїм братом ОСОБА_6 . Зустрівши потерпілого вона побачила у нього сильно побите обличчя. Також на її прохання на місце події прийшла сусідка ОСОБА_8 , що працює медичною сестрою у Володимир-Волинському територіальному медичному об`єднанні, яка надала першу медичну допомогу потерпілому. Після цього вони викликали на місце співробітників поліції.

Допитана в судовому засіданні сусідка потерпілого ОСОБА_8 показала, що проживає неподалік місця, де трапилась бійка між обвинуваченим та потерпілим. Вона не була очевидцем бійки, однак 02 квітня 2018 року їй зателефонувала ОСОБА_7 , яка повідомила про те, що неподалік місця її проживання ОСОБА_5 побив її чоловіка та попросила вийти на вулицю із свого будинку для вияснення ситуації. Вийшовши на дорогу ОСОБА_8 зустріла ОСОБА_5 та його брата ОСОБА_6 , які прямували у протилежному від місця події напрямку, при цьому на обвинуваченому вона будь-яких тілесних ушкоджень не помітила. Натомість зустрівши потерпілого побачила у нього сильно побите обличчя та надала йому першу медичну допомогу. Надалі ОСОБА_4 викликав на місце події поліцейських.

Допитаний в судовому засіданні брат обвинуваченого ОСОБА_6 показав, що 02 квітня 2018 року на вулиці Центральній села Турія Турійського району Волинської він разом із ОСОБА_5 мили автомобіль. Цього дня близько 12 години поруч із ними проходив потерпілий ОСОБА_4 в адресу якого його брат вигукнув кілька образливих фраз. Початку бійки він не бачив, оскільки в цей час відійшов в сторону на кілька десятків метрів, а коли повертався побачив, що обвинувачений із потерпілим вже билися. При цьому обвинувачений лежав на спині, а потерпілий був на ньому зверху. Тоді ОСОБА_6 вступив у конфлікт та почав стягувати потерпілого з брата, і в цей час ОСОБА_4 обірвав ОСОБА_5 ланцюжок, який так і загубився у траві. Піднявшись на ноги між потерпілим та обвинуваченим надалі тривала словесна перепалка, в ході якої ОСОБА_5 наніс два удари кулаком по обличчю потерпілого. Після того йому вдалося забрати брата з місця події, і вони разом направилися в напрямку свого житла.

При ухваленні вироку судом також взяті до уваги показання свідка захисту, а саме ОСОБА_9 , який близько 12 години 02 квітня 2018 року проходив повз місце події по вулиці Центральній у селі Турія Турійського району Волинської області та був очевидцем початку словесної перепалки між обвинуваченим та потерпілим. Разом з тим в судовому засіданні ОСОБА_9 повідомив, що не вдавався в деталі слів між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і тому їх не пригадує, а бійки між ними взагалі не бачив, оскільки конфлікт проігнорував та пішов далі додому.

Окрім зазначених вище показань, вина ОСОБА_5 доводиться й перевіреними в ході судового розгляду письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, зокрема:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, складеного слідчим Турійського відділення поліції Володимир-Волинського ВП ГУ НП у Волинській області о 13 годині 30 хвилин 02 квітня 2018 року, згідно змісту якого потерпілий ОСОБА_4 заявив про те, що близько 12 години цієї доби обвинувачений ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження у виді травми голови;

- висновком експерта № 53 від 04 липня 2018 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в лівій лобній ділянці вище брови, синця на верхній повіці лівого ока та виличній ділянці, синця на спинці носа, садна на кінчику носа, які за ступенем тяжкості ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5. «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

-протоколом проведення слідчого експерименту від 16 квітня 2018 року, проведеного із застосуванням відеозапису, в ході якого потерпілий ОСОБА_4 надав аналогічні показання, дані ним в судовому засіданні та на місці показав про обстановку і обставини його побиття ОСОБА_5 .

Після дослідження в судовому засіданні матеріалів відеозапису слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_5 визнав, що під час даної слідчої дії потерпілий ОСОБА_4 правильно відтворив обстановку та обставини бійки між ними, яка відбулась 02 квітня 2018 року, фактично підтвердивши те, що саме він повалив потерпілого через пліт, а в подальшому наніс йому кілька ударів по обличчю.

Визнання вказаного факту обвинуваченим, в сукупності із показаннями потерпілого, а також існуючими на той момент у нього тілесними ушкодженнями та напротивагу цьому відсутність будь-яких тілесних ушкоджень у обвинуваченого, вказує лише на правдивість обстановки та обставин події відтворених потерпілим під час досудового розслідування. В той же час вказані докази ставлять під сумнів правдивість показань свідка ОСОБА_6 , який є близьким родичем обвинуваченого і може бути зацікавленим в результатах розгляду справи, у зв`язку з чим суд критично приймає такі показання до уваги.

Проаналізувавши усі подані сторонами докази у провадженні в їх сукупності, суд прийшов до висновку про те, що ініціатива щодо провокування конфлікту походила саме від обвинуваченого ОСОБА_5 , який за віком, будовою тіла та станом здоров`я значно переважав у силі та спритності над потерпілим ОСОБА_4 . В той же час під час бійки відчуваючи фізичну перевагу над потерпілим обвинувачений неодноразово мав можливість припинити її та залишити місце конфлікту, однак цього свідомо не зробив, продовжуючи завдавати потерпілому удари кулаком в обличчя з певними відносно значними інтервалами в часі, у зв`язку з чим заподіяв йому тілесні ушкодження.

Такі дії обвинуваченого повністю спростовують його версію про заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень з метою захисту від посягань останнього, тобто в стані необхідної оборони.

Разом з тим, такі дії обвинуваченого є беззаперечним доказом того, що завдаючи ударів із достатньою силою потерпілому, він не лише усвідомлював, що може заподіяти йому тілесні ушкодження, а й бажав їх заподіяти, у зв`язку з чим епізодично продовжував з певними інтервалами в часі їх наносити і тоді, коли будь-якої фактичної чи ймовірної загрози або небезпеки від потерпілого не було.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки він вчинив умисне легке тілесне ушкодження.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Так, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_5 :

?08 вересня 2015 року був засуджений Турійським районним судом Волинської області за ч.1 ст.336 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 2 роки;

?12 грудня 2017 року був засуджений Турійським районним судом Волинської області за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1190 гривень. Покарання виконав (штраф сплатив), що стверджується квитанцією № 52 від 12 грудня 2017 року.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.89 КК України, ОСОБА_5 має незняту та непогашену судимість, яка у відповідності до ч.2 ст.88 Кримінального кодексу України має правове значення у разі вчинення нового злочину.

У відповідності до ст.34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Згідно ст.35 КК України, рецидив злочинів враховується при кваліфікації злочинів та при призначенні покарання, при вирішенні питання щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, відбувши призначене йому покарання за попередньо вчинений умисний злочин, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, натомість вчинив новий умисний злочин.

За таких обставин суд визнає рецидив злочинів, вчинених ОСОБА_10 як обставину, яка обтяжує його покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , в ході досудового розслідування та судового розгляду встановлено не було.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, зокрема те, що у відповідності до ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_5 злочин є невеликої тяжкості, за місцем свого постійного проживання обвинувачений характеризується посередньо, не працює, не одружений.

Виявом справедливості при призначенні покарання є питання його відповідності вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому балансі із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

В даній справі при виборі справедливого виду та розміру покарання ОСОБА_5 суд також враховує і той факт, що згідно вироку Турійського районного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року його вже було раніше засуджено до покарання у виді штрафу за вчинення аналогічного злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України по відношенню до дружини потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_7 .

Попередньо застосоване судом покарання у виді штрафу не здійснило виховного впливу на обвинуваченого, натомість будучи засудженим за попередній злочин він для себе висновків не зробив та повторно вчинив аналогічний злочин.

У зв`язку з наведеним суд погоджується із думкою сторони публічного обвинувачення про доцільність призначення ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт, тобто виконанні засудженим у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

При встановленні розміру покарання обвинуваченому суд також враховує його суб`єктивне відношення до вчиненого, а саме те, що у вчиненні злочину він не покаявся, хоч усвідомив наслідки вчиненого, вибачення у потерпілого не попросив.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, арешт на майно не накладався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: /-/ підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1