Справа № 721/490/16-к
Провадження № 1-в/727/97/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю : прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці заяву захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В :
27.04.2018 року до Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшла заява захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

В заяві захисник ОСОБА_5 вказує, що ОСОБА_4 вироком від 07.09.2016 року визнано винним у вчиненні злочину передбаченому ч.2 ст.296 КК України та засуджено до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.71, 78 КК України із врахуванням невідбутого покарання за вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 12 червня 2014 року у вчиненні злочину передбаченому ч.3 ст.185 КК України, за яким йому призначили покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, шляхом складання вироків та часткового складання покарань, остаточну міру покарання визначено у виді чотирьох років позбавлення волі. ОСОБА_4 відбуває покарання в Чернівецькій установі виконання покарань №33.

Відповідно до вимог ст.ст.74, 85 КК України ОСОБА_4 має право на звернення з такою заявою до суду.

Згідно до п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, особи визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не брали законної сили, звільняються.

ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обставини передбачені ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, які б виключили можливість застосування амністії до ОСОБА_4 відсутні, а отже, вважає за можливе застосувати до останнього амністію і звільнити від відбування покарання ОСОБА_4 , призначеного у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , заяву підтримав повністю з підстав викладених в ній. Додатково вказав, що ОСОБА_4 засуджений за злочин середньої тяжкості, а вирок яким ОСОБА_4 засуджено за тяжкий вирок приєднаний до вироку за злочин середньої тяжкості. А тому, не може враховуватись судом при вирішенні питання про застосування амністії.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав пояснення захисника та просив дану заяву задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти застосування амністії до засудженого ОСОБА_4 , оскільки він не є суб`єктом амністії у відповідності до вимог ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Представник Чернівецької установи виконання покарань №33 ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_4 не є суб`єктом амністії у відповідності до вимог ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він засуджений за злочин середньої тяжкості та за злочин тяжкий, тобто за сукупністю вироків. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, захисника, думку прокурора та представника Чернівецької установи виконання покарань №33, вважає що клопотання про застосування амністії задоволенню не підлягає з наведених нижче підстав.

Судом встановлено, що вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 12 червня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ст.185 ч.3 КК України, за яким йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком три роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 2 роки.

В період іспитового строку ОСОБА_4 вчинив умисний злочин та 07 вересня 2016 року його засуджено вироком Путильського районного суду Чернівецької області за ст.296 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.71, 78 КК України із врахуванням невідбутого покарання за вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 12 червня 2014 року за ст.185 ч.3 КК України, за яким йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком три роки, шляхом складання вироків та часткового складання покарань, остаточну міру покарання визначено у виді чотирьох років позбавлення волі (а.с.8-9).

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 07.02.2017 року вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 07.09.2016 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення. ОСОБА_4 взято під варту в залі суду негайно, строк відбування покарання вирішено рахувати з моменту його затримання (а.с.11-12).

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», рішення про застосування чи не застосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія - це повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

07 вересня 2017 року вступив в силу Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.

Згідно п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: п.В) не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до класифікації злочинів, визначеної в ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, відноситься до категорії тяжких.

Таким чином, ОСОБА_4 засуджений та в даний час відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого та умисного середньої тяжкості злочинів, у зв`язку з чим не може бути звільнений від покарання на підставі ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Крім цього, відповідно до ст.4 Закону України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Не викликає сумніву той факт, що ОСОБА_4 в даний час засуджений та відбуває покарання в тому числі за вчинення тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, відноситься до категорії осіб, зазначених у ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", проте станом на день набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році" відбув менше половини призначеного судом покарання, а тому до нього не може бути застосована ст. 4 даного Закону.

За таких обставин, ОСОБА_4 не є суб`єктом амністії у відповідності до вимог статей 1, 4 Закону України " Про амністію у 2016 році" і суд приходить до висновку, що заява захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року та звільнення від покарання, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, ст. 537-539 КПК України, -

у х в а л и в :
Відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року та звільненні від відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 7 діб з дня її винесення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя: ОСОБА_1