Справа № 209/2502/18
Провадження № 1-кп/209/383/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/2502/18 (пр. № 1-кп/209/383/18), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000926 від 29 червня 2018 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Дніпродзержинська (нині м. Кам`янське) Дніпропетровської області, який має базову середню освіту, не одружений, не працює, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2018 року приблизно о 11.00 годині ОСОБА_5 , перебуваючи в маршрутному таксі № 29, яке перебувало на зупинці громадського транспорту «МИР» по пр-т Перемоги в м. Кам`янському, побачивши у потерпілого ОСОБА_4 в правій кишені надягнутих на потерпілому шортів мобільний телефон «NOMII 5012» у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на заволодіння майном останнього, а саме майна ОСОБА_4 .

Надалі, реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, розуміючи, що він своїми діями скоїть безоплатне вилучення чужого майна, яке йому не належить, ОСОБА_5 підійшовши до потерпілого ОСОБА_4 з правої кишені надягнутих на потерпілому шортів викрав мобільний телефон «NOMII 5012», та вийшовши з маршрутного таксі почав бігти у бік вул. 40 років Перемоги в м. Кам`янське, при цьому, ніяк не реагуючи на вимоги потерпілого ОСОБА_4 , повернути його мобільний телефон «NOMII 5012» з місця вчинення кримінального правопорушення втік та таким чином спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 , згідно судово- товарознавчої експертизи № 3466-18 від 17 липня 2018 року, на суму у 1754,03 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

18 липня 2018 року потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Дніпродзержинська (нині м. Кам`янське) Дніпропетровської області, українець, громадянин України, який має професійно-технічну освіту, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, з одного боку, та обвинувачений в цьому провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Дніпродзержинська (нині м. Кам`янське) Дніпропетровської області, який має базову середню освіту, не одружений, не працює, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий, з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України уклали угоду про таке:

18 липня 2018 року у ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000926 від 29 червня 2018 року слідчим СВ Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 повідомлено ОСОБА_5 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 червня 2018 року приблизно о 11.00 годині ОСОБА_5 , перебуваючи в маршрутному таксі № 29, яке перебувало на зупинці громадського транспорту «МИР» по пр-т Перемоги в м. Кам`янському, побачивши у потерпілого ОСОБА_4 в правій кишені надягнутих на потерпілому шортів мобільний телефон «NOMII 5012» у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на заволодіння майном останнього, а саме майна ОСОБА_4 .

Надалі, реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, розуміючи, що він своїми діями скоїть безоплатне вилучення чужого майна, яке йому не належить, ОСОБА_5 підійшовши до потерпілого ОСОБА_4 з правої кишені надягнутих на потерпілому шортів викрав мобільний телефон «NOMII 5012», та вийшовши з маршрутного таксі почав бігти у бік вул. 40 років Перемоги в м. Кам`янське, при цьому, ніяк не реагуючи на вимоги потерпілого ОСОБА_4 , повернути його мобільний телефон «NOMII 5012» з місця вчинення кримінального правопорушення втік та таким чином спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 , згідно судово- товарознавчої експертизи № 3466-18 від 17 липня 2018 року, на суму у 1754,03 гривень.

Своїми навмисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 186 КК України.

У кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_4 цивільний позов не заявляв, претензій майнового характеру не має.

Сторони визнають вірність кваліфікації дій ОСОБА_5 та погоджуються на призначенні покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди про примирення є:

1) для обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього кодексу;

2) для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє зміст положень ч. 1 та ч. 5 ст. 474 КПК України, а саме те, що він має право на судовий розгляд в рамках судового провадження по справі, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та він має такі права: мовчати та факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; подати клопотання про виклик свідків та подавати докази, що свідчать на його користь; розуміти характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; наслідки укладання та затвердження угоди, передбаченні ст. 473 цього кодексу; характер кожного обвинувачення від покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє наслідки невиконання цієї угоди, передбаченою ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку, яким затверджена угода.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 186 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також, під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано у потерпілого ОСОБА_4 , що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, щодо узгодженого покарання, умови угоди відповідають інтересам суспільства в забезпеченні швидкого судового провадження, виявленні та припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень та попередження нових злочинів.

При призначені покарання визначеного угодою суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, задовільну характеристику, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженої ним міри та виду покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 286 грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст. 124 ч.2 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 18 липня 2018 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_4 , що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 286 гривень.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ у справі: мобільний телефон «NOMII 5012», що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 залишити за належністю у останнього.

Вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок підлягає негайному врученню потерпілому, обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1