ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/3847/17
Провадження № 1-кп/636/122/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001469, внесеному 09 вересня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не засуджений, який не має місця реєстрації та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
09.09.2017 року близько 01.30 год., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом наживи, з метою збагачення за рахунок інших осіб, переконавшись, що його дії залишаться непоміченими для потерпілого чи сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що ОСОБА_9 залишив приміщення кімнати, викрав з підвіконня належні останньому грошові кошти у сумі 1000 грн. У подальшому, обернувши викрадене на свою користь, розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на вказану вище суму.

Вказані дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини вчинення злочину, відмовившись від пояснень.
Позиція ОСОБА_8 щодо вчиненого злочину не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін згідно за ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідки ОСК ГУНП в Харківській області № 26-30102017/63091 від 30.10.2017 року, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності 18.12.2006р. Чугуївським міським судом Харківської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки (а.к.п. 37);
- довідок КЗОЗ «Чугуївська центральна районна лікарня ім. М.І. Кононенка» № 2969 від 13.09.2017р., згідно з якими обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п. 25);
- довідки-характеристики за місцем мешкання, за якою обвинувачений характеризується посередньо, з сусідами у конфлікти не вступав, скарг на його адресу до Чугуївського ВП не надходило, з особами, які зловживають спиртними напоями та наркотичними речовинами помічений не був (а.к.п. 26).
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні майна ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд, враховує характер і ступінь скоєного злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме: в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, і вважає, що виправлення ОСОБА_8 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Судових витрат та речових доказів по справі немає.
Запобіжні заходи відносно ОСОБА_8 не обирались.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
з а с у д и в:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя