УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисників-адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , особи, відносно якої заявлено клопотання ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання детектива Національного бюро Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене прокурором шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування №0001520, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2018, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорів Рогатинського району Івано-Франківської області, громадянина України, який має вищу освіту, працює суддею Господарського суду Івано-Франківської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

в с т а н о в и в:

детектив Національного бюро Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання детективом зазначено, що слідчою групою детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні зареєстрованому в ЄРДР за № 0001520 від 20.06.2018 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Як вбачається із матеріалів клопотання, Указом Президента України «Про призначення суддів» від 16 травня 2001 року № 311/2001 ОСОБА_7 призначено строком на п`ять років суддею арбітражного суду Івано-Франківської області.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про арбітражний суд» №2538-ІІІ (2538-14) від 21.06.2001 у тексті ЗУ «Про арбітражний суд» слово «арбітражний» у всіх відмінках змінено словом «господарський» у відповідних відмінках.

Постановою Верховної Ради України №210-Vвід 05.10.2006 ОСОБА_7 обраний на посаду судді Господарського суду Івано-Франківської області безстроково.

Як зазначив детектив, ОСОБА_7 , як суддя Господарського суду Івано-Франківської області, при виконання службових обов`язків постійно здійснює функції представника влади, та відповідно до п.2 примітки до ст.368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Органом досудового розслідування зазначено, що 02.06.2016 до Господарського суду Івано-Франківської області надійшла заява Долинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про порушення справи про банкрутство ПАТ «Живиця» (, юридична адреса: вул. Заводська, 4, смт. Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область). Головою правління ПАТ «Живиця» з 2002 року є ОСОБА_9 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №909/456/16 про банкрутство ПАТ «Живиця» передано на розгляд судді ОСОБА_7 .

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_7 від 06.06.2016 прийнято заяву про порушення провадження у справі про банкрутство до розгляду та автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення розпорядника майна на запит суду у порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справі, затвердженого постановою пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013 №1 арбітражним керуючим для участі у справі про банкрутство ПАТ «Живиця» визначено ОСОБА_10 (свідоцтво арбітражного керуючого №140 від 18.02.2013, ліцензія №АВ 566958 від 27.09.2011). 15.06.2016 від арбітражного керуючого ОСОБА_10 надійшла згода на участь у даній справі.

Детективом зазначено, що 23.06.2016 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_7 порушено справи про банкрутство ПАТ «Живиця», визнано безспірними вимоги Долинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, як кредитора на суму 1172043,96 грн., введено процедуру розпорядження майном боржника на 115 календарних днів, до 17.10.2016, а також призначено розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_10 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_7 від 18.10.2016 задоволено клопотання представника розпорядника майна ПАТ «Живиця» про продовження строку процедури розпорядження майном боржника та продовжено строк розпорядження майном боржника по справі №909/456/16 про банкрутство ПАТ «Живиця» та повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_10 до 17.12.2016.

Так, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_7 від 21.11.2016 провадження по справі про банкрутство ПАТ «Живиця» зупинено до вирішення апеляційних скарг вих. №№114-09/139 та 114-09/140 від 14.11.2016 на ухвали суду від 22.09.2016 та 01.11.2016 та повернення матеріалів до Господарського суду Івано-Франківської області. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_7 від 30.01.2017 провадження у справі №909/456/16 поновлено.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_7 від 10.02.2017 провадження у справі про банкрутство ПАТ «Живиця» зупинено до вирішення касаційних скарг ПАТ «Промінвестбанк» на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 16.01.2017 та повернення справи до Господарського суду Івано-Франківської області з Вищого господарського суду України.

14.06.2017 провадження у справі № 909/456/16 відновлено.

Окрім цього, ухвалами Господарського суду Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_7 від 05.07.2017, 06.11.2017, 26.12.2017, 29.03.2018 та 27.04.2018 задоволені клопотання розпорядника майна ПАТ «Живиця» ОСОБА_10 та продовжено строк процедури розпорядження майном боржника та строк повноважень розпорядника майна арбітражного керуючого ОСОБА_10 щоразу на три місяці - до 29.09.2017, 29.12.2017, 29.03.2018, 30.04.2018 та 02.07.2018 відповідно.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_7 від 21.05.2018 провадження у справі №909/456/16 зупинено до завершення касаційного перегляду Верховним Судом справи та надходження матеріалів справи до Господарського суду Івано-Франківської області.

Як зазначив детектив, постановою Касаційного господарського суду від 27.07.2018 касаційну скаргу ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» задоволено частково, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі №909/456/16 скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд до Львівського апеляційного господарського суду у частині вимог фірми «MG Star Inc».

Як встановлено в ході досудового розслідування, у березні 2018 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) на мобільний телефон ОСОБА_9 зателефонував суддя Господарського суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 з пропозицією зустрітись для обговорення обставин розгляду ним справи про банкрутство ПАТ «Живиця», головою правління якого є ОСОБА_9 в ресторані «Passage Gartenberg», за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 3. На зазначену зустріч ОСОБА_9 погодився.

В подальшому, під час зустрічі, яка відбулась у вказаному ресторані у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, на якій, окрім ОСОБА_9 та судді ОСОБА_7 був присутній знайомий останнього, якого він представив, як ОСОБА_11 в ході розмови ОСОБА_7 запропонував замінити своєю ухвалою арбітражного керуючого ПАТ «Живиця» у справі №909/456/16 ОСОБА_10 на ОСОБА_12 , з яким у них із ОСОБА_13 ділові стосунки, з метою реалізації у процесі ліквідації майна ПАТ «Живиця» на біржі, яку контролює ОСОБА_13 та яка має право проводити торги щодо майнових активів підприємств - банкрутів та за рахунок комісії від продажу майна підприємства отримати для себе та інших матеріальну вигоду.

На зазначену пропозицію ОСОБА_9 повідомив, що його, як голову правління ПАТ «Живиця», цілком влаштовує виконання ОСОБА_10 обов`язків розпорядника майна ПАТ «Живиця» та він не хоче замінювати його на ОСОБА_14 .

Як зазначив в клопотанні детектив, ОСОБА_7 відповів, що якщо ОСОБА_10 хоче залишитись арбітражним керуючим ПАТ «Живиця», то він має зустрітись із ним та під час розмови сказав, що залишення ОСОБА_10 можливе за умови надання ним неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів або задоволення корисливого інтересу іншим чином, але в якій сумі та яким чином не уточнив.

Після цього, 04.06.2018 ОСОБА_9 , попередньо зателефонувавши до ОСОБА_7 , домовився з ним про зустріч з метою обговорення обставин розгляду справи, на що ОСОБА_7 погодився.

Так, 04.06.2018 о 10.00 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 зустрілись в кафе «Струдель», за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 10, та під час розмови ОСОБА_9 запитав у ОСОБА_7 чи можна залишити ОСОБА_10 арбітражним керуючим ТОВ «Живиця», оскільки останній є висококваліфікованим спеціалістом.

Під час розмови у ОСОБА_7 винник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 за ухвалення ним рішення про продовження строку процедури розпорядження майном боржника ПАТ «Живиця» та строку повноважень розпорядника майна арбітражного керуючого ОСОБА_10 у справі №909/456/16, яка перебуває на його розгляді.

Так, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди повідомив ОСОБА_9 про те, що він може прийняти ухвалу про продовження строку повноважень розпорядника майна арбітражного керуючого ОСОБА_10 за умови надання йому неправомірної вигоди у вигляді «п`яти пляшок шампанського». При цьому ОСОБА_15 повідомив останнього, що у нього є час подумати та попросив зустрітись через тиждень.

Після того, 30.07.2018 в період часу з 12-28 год. у більярдному клубі «Дінаріс» за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 30, під час зустрічі між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , останній підтвердив свої наміри отримати неправомірну вигоду, чітко визначивши розмір неправомірної вигоди у вигляді п`яти тисяч євро.

02.08.2018 близько 12-30 год. у більярдному клубі «Дінаріс» за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 30 під час чергової зустрічі ОСОБА_7 одержав від ОСОБА_9 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у сумі дві тисячі євро, що станом на 02.08.2018 відповідно до курсу НБУ становить 63069,81 грн. та повідомив останньому, що іншу частину обумовленої суми неправомірної вигоди у сумі 3 тисячі євро необхідно надати до кінця 07.08.2018.

Також детектив в своєму клопотанні зазначав, що на виконання попередньої домовленості 07.08.2018 близько 13-30 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 зустрілись в обумовленому місці, а саме більярдному клубі «Дінаріс» за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 30 та в ході цієї зустрічі ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, підтвердив свій намір отримати неправомірну вигоду загальною сумою п`яти тисяч євро та одержав другу частину із зазначеної суми у розмірі три тисячі євро, що станом на 02.08.2018, відповідно до курсу НБУ, становить 93954,45 грн. за винесення ним ухвали про продовження строку повноважень розпорядника майна арбітражного керуючого ПАТ «Живиця» ОСОБА_10

07.08.2018, о 13-45 год. у більярдному клубі «Дінаріс» за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 30 суддя Господарського суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 був затриманий працівниками правоохоронних органів, де під час особистого обшуку у лівій кишені його штанів було виявлено три тисячі євро, отриманих від ОСОБА_9 .

Загалом ОСОБА_7 отримано неправомірну вигоду в сумі 157024,26 грн.

Генеральним прокурором ОСОБА_16 08.08.2018 складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яку цього ж дня оголошено та вручено підозрюваному прокурором Спеціалізованої прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_7 , своїми умисними діями, які виразилися в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи дії з використанням наданої їй влади та службового становища, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Прокурор та детектив, обґрунтовуючи клопотання, посилалися на те, що у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, підозрюється ОСОБА_7 та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 покладаються на необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із альтернативою внесення застави в сумі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного прокурори просили клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурори Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України клопотання підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожен окремо, в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того, просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки саме такий вид заходу забезпечення забезпечить дотримання їх підзахисним належної процесуальної поведінки.

Особа, відносно якої заявлено клопотання ОСОБА_7 , заперечив проти задоволення клопотання в повному обсязі, просив в його задоволені відмовити.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0001520, та дослідивши докази по даних матеріалах (письмові документи, надані сторонами), заслухавши думку прокурорів, захисників та особу, відносно якої заявлено клопотання, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Клопотання не відповідає вимогам ст.183 КПК України.

Надаючи оцінку доводам прокурора, слід звернути увагу, що системний аналіз змісту ст.ст.132, 194 КПК України свідчить, що визначальною правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Варто звернути увагу, що положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п.14 ч.1 ст.3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.5 ст.9 КПК України).

Так, згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У ч.1 ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ вміщено концепцію терміна «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980, скарга №6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982, скарга №8130/78), ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене, як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10.12.1982) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Комісія та Суд визнали, що такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.

З огляду на вищезазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення, зокрема і вимозі дотримання порядку здійснення повідомлення про підозру. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Згідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є: 1) особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, 2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та 3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, аналіз змісту ч.1 ст.42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

В той же час статтею 276 КПК України передбачено вимогу обов`язкового здійснення повідомлення про підозру у випадках затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, а також у випадку обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів.

Таким чином, передумовою наявності обґрунтованості підозри та підстав для застосування запобіжного заходу є здійснення відповідного письмового повідомлення особі про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, яке має бути здійснено належною уповноваженою особою у порядку, передбаченому законом.

По обставинах кримінального провадження письмове повідомлення про підозру здійснене прокурором шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 за дорученням Генерального прокурора України ОСОБА_16 відповідно до ч.2 ст.36, 37 КПК України.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_7 є суддею Господарського суду Івано-Франківської області, а відтак згідно положень ст. 481 КПК України стосовно нього передбачений особливий порядок кримінального провадження, який з огляду на положення ч.1 ст.276, п.3 ч.1 ст.481 КПК України передбачає, що йому письмове повідомлення про підозру має здійснюватись лише Генеральним прокурором або його заступником в межах його повноважень.

Передоручення таких повноважень КПК не передбачає і норма процесуального права, яка регулює дане питання, є імперативною.

З наведеного можна зробити висновок, що у випадку підписання повідомлення про підозру одним суб`єктом, а здійснення такого повідомлення іншим суб`єктом, наприклад, підписання письмового повідомлення про підозру Генеральним прокурором, а вручення такого повідомлення слідчим або іншим прокурором (який не є Генеральним прокурором чи його заступником), як і підписання повідомлення про підозру Генеральним прокурором, а вручення такого повідомлення його заступником є незаконним, тобто таким, що не буде виповідати зазначеним вище нормам КПК.

Таким чином, якщо письмове повідомлення про підозру підписується одним суб`єктом, а вручається іншим суб`єктом, таке письмове повідомлення про підозру не буде відповідати вимогам п. 1, п. 8 ч. 1 ст. 277 КПК України, а відтак особа не може вважатись такою, що повідомлена про підозру, тобто не є підозрюваною.

Де-факто повідомлення про підозру є комплексним нерозривним поєднанням процесуального рішення у вигляді письмового повідомлення та процесуальної дії у формі власне здійснення повідомлення шляхом його вручення.

З аналізу змісту ст.ст. 42, 277 КПК України випливає, що процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення. Саме із цим моментом пов`язується набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором. Виходячи зі змісту ст. 277 КПК України, процесуальні дії щодо складення і вручення повідомлення про підозру може вчинити виключно одна й та сама службова особа, котра має відповідні процесуальні повноваження.

Крім цього, Генеральний прокурор або його заступник не можуть доручити вручення повідомлення судді іншому прокурору через вищенаведене, а слідчому також через те, що згідно із ч.4 ст.22, абз.1 ч.1 ст.277, ч.1 ст.278 КПК слідчий має право вручати складене виключно ним самим і погоджене з прокурором повідомлення про підозру.

Натомість, такої процесуальної дії на момент розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу не здійснено, а отже ОСОБА_7 не повідомлено про підозру у передбачений законом порядок, внаслідок чого доводи прокурора та детектива про наявність обґрунтованої підозри є помилковими. Відсутність належним чином здійсненого повідомлення про підозру унеможливлює здійснення слідчим суддею оцінки об`єктивності твердження про обґрунтованість підозри, якою обумовлюється необхідність застосування запобіжного заходу, оскільки фактично ОСОБА_7 на теперішній час не має статусу особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, не має статусу підозрюваного і відносно нього не здійснюється публічного кримінального переслідування, що відноситься до виключної компетенції органів прокуратури.

Крім того, слід звернути увагу, що завданням кримінального провадження є, зокрема, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України обов`язок всебічного, повного і неупередженого виявлення та дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень покладається саме на прокурора, керівника органу досудового розслідування та слідчого. Отже, з огляду на зміст основних принципів кримінального провадження (законність, змагальність, забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, свобода від самовикриття, забезпечення права на захист) в контексті змісту обов`язку доказування (ст. 92 КПК України) та завдань кримінального провадження, саме сторона обвинувачення в першу чергу зобов`язана була з`ясувати наявність обставин, передбачених ст. 481 КПК України.

Натомість, прокурором та детективом не надано слідчому судді належних і допустимих доказів того, що органом досудового розслідування вживались належні заходи для з`ясування наявності обставин, які обумовлюють необхідність особливого порядку кримінального провадження. Таким чином, саме на сторону обвинувачення покладається відповідальність за неналежну організацію та неповноту з`ясування обставин кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування.

Таким чином, на момент розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 не повідомлено про підозру у встановленому законом порядку, що свідчить про відсутність обґрунтованої підозри, внаслідок чого слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу.

За таких обставин у наданні оцінки інших доводів клопотання про застосування запобіжного заходу немає потреби, оскільки такі обставини, з точки зору їх значимості на результати розгляду клопотання, не мають правового значення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1, 3, 8, 9, 10, 17, 176-178, 184, 193, 194, 309, 481 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

клопотання детектива Національного бюро Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , погоджене прокурором шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування № 0001520, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2018, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1