н/п 1-кс/640/8770/18
"12" вересня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
представника потерпілої ОСОБА_3 ,
У судовому засіданні представник потерпілої скаргу підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що копію оскаржуваної постанови отримав 03.08.2018р., будь-які інші обставини проведення досудового розслідування та проведені слідчі дії в якості підставі скасування оскаржуваної постанови вказувати не бажає.
Слідчий ОСОБА_5 , до судового засідання не з`явилась, подала заяву, в якій проти задоволення скарги заперечувала, просила справу розглянути за своєї відсутності.
За не спростування матеріалами закритого кримінального провадження вказаної представником потерпілої дати отримання оскаржуваної постанови, слідчий суддя вважає строк звернення зі скаргою не пропущеним та розглядає її по суті.
Як передбачено п.3 ч.1 ст.303 КПК України, потерпілий, його представник під час досудового провадження мають право оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, що стосуються цього провадження в їх сукупності.
З протоколу огляду місця події вбачається, що гальмівний шлях розташований за місцем наїзду на пішохода (а.с.6-19).
У вищевказаному кримінальному провадженні водієм ОСОБА_6 послідовно надавались пояснення, стосовні обставин ДТП. Так, при первісному опитуванні 20.10.2018р., при допиті 31.10.2018р. та під час проведення слідчого експерименту 11.01.2017р., водій ОСОБА_6 поясняв, що рухався на автомобілі «BYD F3», р.н. НОМЕР_1 зі швидкістю приблизно 60 км/год. про проїзній частині вул. Мерефянське Шосе з боку вул. Тернопільської у напрямку пр. Гагаріна. Після знаку «Зупинка громадського транспорту» попереду праворуч на проїзній частині стояв автобус. Під час руху з-за задньої частини мікроавтобусу, що рухався у зустрічному напрямку, несподівано вибігла жінка-пішохід, яка перебігала проїжджу частину в темпі швидкого кроку; він намагався загальмувати, однак уникнути наїзду не зміг; після наїзду зманеврував праворуч (а. к/п.24; 46-47; 87-92).
При допиті у якості свідка 09.11.2016р. та на слідчому експерименті пасажир автомобілю «BYD F3», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 поясняв, що пішохід швидко вибігала з-за задньої частини автомобілю, що рухався у зустрічному напрямку, перебігала проїжджу частину в темпі швидкого кроку (а.к/п. 65-66, 87-92).
Аналогічні свідчення щодо характеру руху пішохода при допиті та на слідчому експерименті надала і пасажир автомобілю «BYD F3», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 (а.к/п. 75-76, 87-92).
Допитані в якості свідків 08.11.2016р. пішохід ОСОБА_10 та 09.11.2016р. пасажир автомобілю «BYD F3» ОСОБА_11 пояснили, що моменту наїзду не бачили (а.к/п. 63-64; 71-72).
11.01.2017р. у вищевказаному провадженні проведений слідчий експеримент (а.к/п. 87-92).
31.01.2017р. слідчим призначена авто технічна експертиза за показами ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 з вихідними даними, перевіреними в ході слідчого експерименту (а.к.п. 101-102).
21.02.2017р. слідчим призначена комплексна судово-медична, медико-криміналістична та авто технічна експертиза (а.к.п.94;126-127).
16.02.2017р. представник потерпілої ОСОБА_3 звернувся до слідчого із клопотанням про призначення автотехнічної експертизи із зазначенням вихідних даних, необхідності при розрахунках, за протоколом огляду місця події, а в швидкість руху пішохода запропонував взяти виходячи з руху потерпілої в темпі швидкого шагу, з табличних даних (а. к/п. 122).
Також 21.02.2017р. слідчим за вказаним вище клопотанням представника потерпілої ОСОБА_3 призначена авто технічна експертиза (а.к.п. 97;124-125).
За висновком автотехнічної експертизи №85/17 від 13.04.2017р., проведеної, згідно постанови слідчого від 31.01.2017р., з урахуванням даних, отриманих в ході слідчого експерименту, водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода та в його діях не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України (а.к/п. 105-107).
При тому задані, згідно пояснень ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вихідні дані не визнані експертом неспроможними, а правильність проведення слідчого експерименту, представником потерпілої під сумнів не ставиться.
Механізм ДТП також перевірений шляхом проведення комплексної судово-медичної, медико-криміналістичної та авто технічної експертизи (а.к.п. 132-148; 154-157).
За висновком автотехнічної експертизи №3630 від 02.08.2017р., проведеної згідно постанови слідчого від 21.02.2017р. за клопотанням ОСОБА_3 , за відсутності даних слідчого експерименту та не можливості встановлення моменту виникнення небезпеки для водія ОСОБА_6 , - питання наявності у ОСОБА_6 технічної можливості забігти наїзду та наявність невідповідності його дій вимогам ПДР України, - не вирішене (а. к/п. 150-151).
Як передбачено ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні данні, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом . Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Темп, характер руху пішохода ОСОБА_7 , відстань, яку вона подолала та інші данні, первісно пояснені очевидцями ДТП ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та перевірені в ході слідчого експерименту шляхом відповідних замірів, а відтак, отримані в порядку, встановленому КПК України.
Натомість завдані експерту представником потерпілої вихідні дані, а саме: «швидкість руху пішохода на момент ДТП відповідала мінімальному значенню темпі швидкого кроку згідно табличних даних», як отримані з невідомого джерела, носять гіпотетично - умовно ймовірнісний характер та суперечать отриманим в ході досудового розслідування даним, а тому, як неналежні та недопустимі, не ставлять висновок експертизи №85/17 від 13.04.2017р., під сумнів.
Вважаю, що аналізом отриманих в ході досудового розслідування доказів у їх сукупності, слідчий дійшла обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_12 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КПК України, а закриваючи кримінальне провадження, діяла в порядку та у спосіб, передбачені КПК України (а. к/п. 185-188).
З урахуванням викладеного, підстави задоволення скарги відсутні.
Керуючись п.3 ч.1 ст. 303, ст.ст. 284, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку з подачею апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали, а особами, відсутніми під час оголошення ухвали, - протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1