Постанова
Іменем України
04 вересня 2018 року
м. Київ
справа № 219/12798/16-к
провадження № 51- 755 км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника прокурора Донецької області ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2017 року в кримінальному провадженні № 0003390 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 січня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту, та засуджено за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК.
Як установив суд, ОСОБА_7 20 вересня 2012 року приблизно о 13:00 на земельній ділянці неподалік свого місця проживання в м. Бахмут Донецької області зірвав листя з кущів дикорослих конопель канабіс, які переніс до себе додому, де в подальшому висушив, перетер руками, помістив у газетні згортки та зберігав за місцем проживання без мети збуту для особистого вживання.
30 листопада 2016 року під час обшуку домоволодіння ОСОБА_7 працівниками поліції було виявлено та вилучено 20 газетних згортків з вказаним наркотичним засобом, загальною масою 762,88 г, що є великим розміром.
Апеляційний суд Донецької області ухвалою від 12 квітня 2017 року вказаний вирок залишив без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує на те, що апеляційний суд не надав вичерпної відповіді на доводи, наведені ним в апеляційній скарзі, щодо неправильного застосування місцевим судом положень ст. 75 КК та, як наслідок, невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості. А тому, вважає, що ухвала апеляційного суду постановлена без додержання вимог статей 370, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та підлягає скасуванню.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 касаційну скаргу підтримала, просила Суд ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Інші учасники були повідомлені про час та місце розгляду касаційної скарги прокурора, однак у судове засідання не прибули. Заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволення з огляду на таке.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність юридичної оцінки його дій у касаційній скарзі прокурором не оспорюються.
Що стосується призначеного покарання, то таке було призначено ОСОБА_7 з дотриманням правил, передбачених статтями 50, 65 КК.
Так, відповідно до визначених кримінальним законом загальних засад призначення покарання, значення заходу примусу для досягнення його мети (ст. 50 КК), визначається не лише його суворістю, а й справедливістю. Призначене особі за вчинений злочин покарання повинно бути справедливим та за своїм видом і розміром відповідати тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого.
Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За правилами ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі прокурора, є аналогічні доводам його апеляційної скарги, що були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який надав на них вичерпну відповідь, належним чином вмотивувавши своє рішення з наведенням докладних мотивів залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку місцевого суду без зміни.
Зокрема, апеляційний суд, переглянувши вирок місцевого суду, дійшов висновку про додержання цим судом вимог статей 50 та 65 КК при призначенні покарання засудженому, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому, суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, дійшов висновку, що при призначенні покарання ОСОБА_7 місцевим судом правильно взяті до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працює контролером в школі, має на утриманні малолітню дитину, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання, умотивовано погодився з рішенням місцевого суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, оскільки встановлені судом дані про його особу дають вагомі підстави дійти висновку про можливість виправлення останнього без відбування призначеного покарання.
Ухвала апеляційного суду є належно обґрунтованою та вмотивованою і за змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, у ній наведено відповідні мотиви, з яких виходив суд апеляційної інстанції при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався.
Зважаючи на викладене, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, КПК, пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу першого заступника прокурора Донецької області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3