Справа № 460/1305/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2018м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого- судді ОСОБА_1
при секретарі с/з- ОСОБА_2
з участю: прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 16.03.2018 року, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бабятичі Кам`янка-Бузького району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді механіка водія першого танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у званні старший солдат, діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від обов`язків військової служби у період 15.08.2017 близько 09:00 год. залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою ( АДРЕСА_2 ) та 01.09.2017 прибув у розташування вказаної військової частини.
У подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 28.12.2017 повторно самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та проводив час на власний розсуд до 16.03.2018.
Таким чином, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, самовільно залишив розташування військової частини без поважних причин, в умовах особливого періоду, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.4 ст. 407 КК України свою вину визнав повністю та дав суду показання, що він дійсно з 15.08.2017 по 01.09.2017 та 28.12.2017 по 16.03.2018 залишив розташування військової частини та поїхав додому у АДРЕСА_1 , проводив час за місцем свого проживання, оскільки змушений був доглядати за хворою матір`ю, у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.4 ст. 407 КК України правильна, оскільки він, будучи військовослужбовцем, не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Суд враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
З урахуванням наведеного, а також особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, вчинив злочин вперше, йому слід призначити покарання в мінімальному розмірі в межах санкції ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі. Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують обвинуваченому покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобіганню вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень у майбутньому.
Речових доказів у справі немає.
Судові витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. ст. 370, 373-374, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Застосувати до засудженого ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Командиру військової частини НОМЕР_1 здійснювати контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_4 , а у разі його звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.
У разі звільнення з військової частини, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 згідно ч.1 ст.76 КК України, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1