В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.06.2018 Справа №607/16494/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002919 від 02 вересня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ланівці Тернопільської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацюючої, зареєстрованої АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 , несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2017 року о 05.28 год. обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні під`їзду №2, по АДРЕСА_3 усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу таємно викрала дитячий пенні борд із маркуванням SK 4353-5, рожевого кольору, належний потерпілому ОСОБА_7 , вартістю 330,13 гривень, заховавши його у свій рюкзак, який був у неї на плечах, та велосипед марки «Ardis», сіро-чорного кольору, належний потерпілій ОСОБА_5 , вартістю 2 500 гривень.

У подальшому обвинувачена ОСОБА_3 із викраденим майном з місця вчинення злочину втекла, заподіявши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_7 на суму 330,13 гривень та потерпілому ОСОБА_5 на суму 2 500 гривень.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася та в судовому засіданні вказала, що 02 вересня 2017 року близько 05.00 год. вона виходила від знайомого, із приміщення під`їзду №2, по АДРЕСА_3 , звідки викрала дитячий пенні борд, рожевого кольору та велосипед сіро-чорного кольору, і втекла. Викрадені велосипед та пеніборд продала на ринку м. Тернополя за 2000 грн. Просить суд її суворо не карати, визнає заявлені потерпілими цивільні позови в повному обсязі. Просить суд застосувати відносно неї ЗУ «Про амністію у 2016 році», у зв`язку із наявністю на утриманні неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнити її від відбування призначеного судом покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд не вбачає.

На підставі наведеного, за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання, обвинуваченої ОСОБА_3 , суд вважає за можливе призначити їй покарання у виді громадських робіт у розмірі передбаченому санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 подала суду письмову заяву про застосування до неї амністії, звільнивши її від відбування покарання, оскільки вона має на утриманні неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинила кримінальне правопорушення середньої тяжкості, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з наслідками застосування амністії ознайомлена.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечила щодо звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2ст. 86 КК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п."в"ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи зокрема не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом ДРАЦС Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області 17 січня 2011 року актовий запис № 09, вбачається, що обвинувачена ОСОБА_3 має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Лановецьким районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 28 березня 2017 року актовий запис № 35 має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не позбавлена батьківських прав, вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке є середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення вона вчинила 02 вересня 2017 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

У зв`язку із вищенаведеним суд вважає, що заява ОСОБА_3 про застосування до неї ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" підлягає до задоволення та її слід звільнити від відбування покарання на підставі п."в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у ході досудового розслідування кримінального провадження до обвинуваченої ОСОБА_3 заявлено цивільні позови про відшкодування майнової шкоди.

У відповідності до ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушення, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім цього, згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, як вбачається із вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування шкоди в розмірі 2500 грн. завданої викраденням її велосипеда марки «Ardis», сіро-чорного кольору обвинуваченою ОСОБА_3 , суд вважає, що з врахуванням визнання нею вини у вчиненому кримінальному правопорушенні та визнання цивільного позову в повному обсязі у розмірі вартості викраденого майна, позовні вимоги підлягають до задоволення на вказану суму.

Аналогічно, вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування шкоди в розмірі 330 грн. завданої викраденням дитячого пенні борду із маркуванням SK 4353-5, рожевого кольору, суд вважає, що з врахуванням визнання вини у вчиненому злочині обвинуваченоюОСОБА_3 та визнання цивільного позову на суму вартості викраденого майна визначеного у матеріалах кримінального провадження, а саме 330 грн., суд, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі на вказану суму.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 28 листопада 2017 року № 6-733/17 в сумі 395, 48 грн., які суд вважає, слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 в користь держави (УК У м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726), оскільки такі витрати виникли при проведенні експертизи речових доказів в межах даного кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй за даним кримінальним правопорушенням покарання, у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Заяву ОСОБА_3 про застосування до неї п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 2500 грн. ( дві тисячі п`ятсот гривень).
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 330 грн. (триста тридцять гривень).
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 28 листопада 2017 року № 6-733/17 в сумі 395, 48 грн. (триста дев`яносто п`ять гривень сорок вісім копійок ) в користь держави (УК у м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1