Справа №479/842/17 19.07.2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000427 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 16.03.2018 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Криве Озеро Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, невійськовозобов`язаного, одруженого, працюючого старшим майстром Кривоозерського професійного аграрного ліцею, раніше несудимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

учасники судового провадження

прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7
потерпіла ОСОБА_8
представник потерпілої ОСОБА_9

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор та потерпіла просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1360 грн в дохід держави.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 2500 грн. моральної шкоди.
Заявлений цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 634 грн за заявою потерпілої ОСОБА_8 залишено без розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело, на його думку, до ухвалення незаконного вироку.

Апелянт, зазначає, що судом безпідставно були враховані показання потерпілої та свідків, як доказ його вини в інкримінованому йому правопорушенні.

Так, показання самої потерпілої ОСОБА_8 викликають сумнів в їх достовірності, так як, з її слів, обвинувачений вдарив її кулаком правої руки, попри те, що безпосередньо в його руці в цей час знаходився фотоапарат, який унеможливлює формування долоні руки в кулак.

Суд, обґрунтовуючи своє рішення посилався на те, що дані обставини підтвердили свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Окрім того, суд в підтвердження показів цих свідків посилається на результати проведених за їх участю слідчих експериментів.

Однак, як вбачається з фототаблиць і потерпіла ОСОБА_8 , і свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_10 показують, що фотоапарат я тримав обома руками, в тому числі, і в той момент, коли потерпіла затуляла об`єктив фотоапарату, тобто обидві руки у обвинуваченого були зайняті, а тому він фізично не міг здійснити удар.

Свідок ОСОБА_13 тричі зазначала про те, що ОСОБА_5 не робив відносно ОСОБА_8 будь-яких рухів з метою завдати їй удару та не бив її.

Також, свідок ОСОБА_14 засвідчила, що потерпіла ОСОБА_8 жодним чином в ході медобстеження і спілкування з нею не обмовилась останній щодо причин погіршення самопочуття внаслідок, начебто, нанесення їй у дару в область плеча чи то конфлікту, який, нібито, мав місце між ОСОБА_5 та нею із застосуванням фізичної сили, що є додатковим підтвердженням того факту, що стосовно потерпілої не застосовувалось фізичне насильство, адже, в іншому б випадку вона б обов`язково повідомила про напад.

Що ж стосується показань свідка ОСОБА_12 , то в їх правдивості можна засумніватися, оскільки він вказує, що обвинувачений тримав фотоапарат саме в лівій руці, проте це є неприродно для нього, оскільки він є правшею і безпосередньо в суді показував, що тримав фотоапарат саме в правій руці, з чим погодилась і потерпіла. До того ж, свідок не пам`ятає, в яке саме плече він, нібито, вдарив ОСОБА_8 .

Отже, в даному випадку, показання ОСОБА_12 суперечать результатам слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_10 .

Вказує, що суд безпідставно залишив поза увагою показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Крім того, ОСОБА_5 вважає, що скасування постанови про закриття відносно нього кримінального провадження в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення є незаконним.

За такого, вважає, що стороною обвинувачення не здобуто безсумнівних доказів, за яких можливо було б беззаперечно стверджувати про нанесення обвинуваченим удару стосовно потерпілої ОСОБА_8 та наявність причинно-наслідкового зв`язку між його діями та наслідками, у вигляді отримання потерпілою тілесних ушкоджень.

Узагальнені доводи заперечень на апеляційної скарги.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор зазначає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , викладені в його апеляційній скарзі, необґрунтовані, так як суд, ухвалюючи вирок, врахував обставини, об`єктивно підтверджені доказами під час судового розгляду.

Вказує, що факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_8 підтверджується: слідчими експериментами проведеними за участю потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_10 , показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та висновками експертиз.

Показання потерпілої ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 спростовують показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Враховуючи викладене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла не згодна з твердженням обвинуваченого, що при винесенні вироку суд вдався до вибіркового і необ`єктивного аналізу показів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Зазначені свідки є очевидцями події. Вони безпосередньо знаходились в їдальні і це не спростовував ОСОБА_5 в суді. Їх свідчення не містять протиріч, узгоджуються між собою та відповідають висновкам судово-медичної експертизи.

Судом не встановлено та не надано таких доказів стороною захисту, що у зазначених свідків були підстави обмовити ОСОБА_5 . І останній, і допитані свідки заявили, що між ними відсутні неприязні стосунки.

Свідок ОСОБА_12 не є працівником ліцею, а тому не є зацікавленою особою.

Апелянт ставить під сумнів пояснення потерпілої про те, що удар їй був нанесений правою рукою, так як в правій руці у нього знаходився фотоапарат. Але ці пояснення тільки обвинуваченого, так як всі свідки - очевидці заявили, що фотоапарат знаходився у лівій руці, а удар він наніс саме правою рукою у ліве плече.

Зазначає, що судом був допитаний свідок ОСОБА_21 , заступник директора ліцею, який повідомив, що у зв`язку із випадком на робочому місці, було проведено службове розслідування, в результаті якого встановлено, що ОСОБА_5 в процесі сварки наніс ОСОБА_8 удар.

Про стан потерпілої після спричинення тілесного ушкодження в судовому засіданні розповіла свідок ОСОБА_18 , медичний працівник ліцею. Вона зазначила, що ОСОБА_8 була знервована, засмучена і саме вона викликала швидку допомогу, так як у потерпілої піднявся дуже високий тиск і відпускати її додому було небезпечно.

Посилання апелянта, що ОСОБА_8 не повідомила зазначеному свідку, що її побив ОСОБА_5 не може свідчити, що даного факту не було.

Суд вірно сприйняв і оцінив пояснення свідка ОСОБА_13 , учениці ліцею, яка дійсно знаходилася в їдальні, так як мила посуд, однак від місця події свідок перебувала на відстані кілька метрів, за перегородкою, і спостерігати фактичні обставини події вона не могла. ЇЇ пояснення в суді були непослідовними, вона щоразу змінювала свідчення. Однак ОСОБА_13 зазначила, що вона чула, як ОСОБА_8 кричала до обвинуваченого, що він піднімає на неї руку.

Що стосується показань свідка ОСОБА_22 , яка ніби-то знаходячись на подвір`ї біля вікна їдальні бачила, що при конфлікті між потерпілою та обвинуваченим, останній удару не наносив, то суд вірно не взяв до уваги ці свідчення, так як свідок не мала можливості бачити, що робилось в їдальні, оскільки вікно заклеєно плівкою.

Ні свідок ОСОБА_15 , ні ОСОБА_16 очевидцями конфлікту не були, їх покази не містили відомостей про обставини злочину. А їх повідомлення про свої відчуття та припущення не мають значення для оцінки достовірності показань. Суд вірно, критично віднісся до показань зазначених свідків.

Крім того, вони займають в ліцеї посади майстрів і підпорядковуються в своїй роботі ОСОБА_5 , як старшому майстру.

Отже, суд при ухваленні вироку вірно врахував показання свідків, які безпосередньо були очевидцями злочину. Ці показання підтвердженні іншими доказами, а саме висновком судово-медичної експертизи та даними слідчих експериментів.

Також, ОСОБА_8 зазначає , що скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження відповідає кримінальному процесуальному законодавству.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 3 грудня 2015 року близько 13 год. 40 хв. 14 год. 00 хв. прибув до приміщення їдальні Кривоозерського професійного аграрного ліцею, розташованого по вул. Калантирська, 7 в смт. Криве Озеро Миколаївської області, тримаючи в руці фотоапарат зайшов в кабінет лабораторії під час обіду, де за столом сиділи та пили чай майстри: потерпіла ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , бувший учень ліцею ОСОБА_12 та за перегородкою мила посуд учениця ОСОБА_13 .
Не пояснивши причин, обвинувачений направив фотоапарат на стіл. На заперечення потерпілої ОСОБА_8 , яка піднялась із-за столу, закриваючи рукою об`єктив, між ними виникла сварка. Маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, обвинувачений ОСОБА_5 умисно наніс їй удар рукою в ліве плече, умисно спричинивши потерпілій ОСОБА_8 , згідно висновку експерта № 774 від 16 грудня 2015 року легке тілесне ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_5 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_6 , який просив вирок суду залишити без змін, думку потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 щодо законності та обґрунтованості вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, зазначених вимог суд першої інстанції не дотримався.

Так, одним із завдань кримінального провадження ст.2 КПК України визначено необхідність забезпечення до кожного учасника кримінального провадження застосування належної правової процедури.

Відповідно до ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.09.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» суди націлюються на те, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

Відсутність належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.

У рішенні від 09.10.2008 року, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». В цьому ж рішенні ССГІЛ нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Зазначених вимог чинного законодавства України та практики Європейського Суду з прав людини судом при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_5 не дотримано.

Так, суд хоча й визнав ОСОБА_5 винним за ч.2 ст. 125 КК України, за якою висунуто органом досудового розслідування обвинувачення, проте обвинувачення не сформулював таким чином, що дозволило би при зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, дійти висновку про їх відповідність.

В обвинуваченні, визнаному судом доведеним, суд не вказав, які саме тілесні ушкодження були нанесені потерпілій ОСОБА_5 .

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, суд фактично обмежився констатуванням обставин щодо нанесення удару потерпілій та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень отриманих потерпілою, допустивши таким чином істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, у зв`язку з допущенними судом 1-ої інстанції істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч.1 ст.412 КПК України), оскаржуваний вирок є таким, що не відповідає вимогам ст.ст. 94, 370, 374 КПК України, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді 1-ої інстанції.

Водночас згідно п.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої ст. 412 КПК України.

Тобто такий розгляд даного кримінального провадження відносно ОСОБА_5 з порушенням вимог ст.ст. 23, 94, 349, 370, 374 КПК України, у положеннях кримінально-процесуального закону не врегульований.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме положення ч.1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, кримінального процесуального кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

А у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи порушені загальні засади кримінального провадження то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, в іншому складі суду.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно розглянути дану справу з дотриманням вимог кримінального й кримінального процесуального закону, ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

З огляду на вищенаведене апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 376,405, 407, 409, 412, 415, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 16.03.2018 року відносно ОСОБА_5 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: