САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

Справа № 206/1901/17
05.12.2017 року Провадження № 1-кп/206/393/17
Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою суду від 10 листопада 2017 року було призначено підготовче судове засідання.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 , обвинувачується у тому, що,02.03.2016 року, близько 23 год. 45 хв., керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 1102» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у м. Дніпро по вул. Електричній в Самарському районі у м. Дніпро, з боку вул. Гаванської, у напрямку вул. Вознюка.
Під час руху ОСОБА_5 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, діючи необережно,проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , який рухався у попутному напрямку, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди не вжив, продовжив рух та в районі будинку №1-Б вул.. Електричної, попередньою правою частиною скоїв на нього наїзд.
В результаті дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню, субдуральної гематоми малого об`єму в правій лобній області, яка розташована над правою орбітою, перелому кісток основи черепу, пневмоцефалії, синця в параорбітальній області праворуч, садна на верхній повіці правого ока, садна в правій виличній області, забійної рани в тімяній області практично по центру, синця правої вушної раковини та навколо вушної області, з явищами в посттравматичному періоді гематимпануму праворуч; саден на правій бічній поверхні черева з частковим переходом на проекцію гребня правої клубової кістки, в надплічній області праворуч, на передній поверхні правого та лівого колінних суглобів з частковим переходом на зовнішні поверхні: двох поверхневих забійних ран у верхній третині лівого колінного суглобу на тлі садна, які відносяться згідно судово-медичної експертизи № 1394е від 09.04.2016 року до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент заподіяння.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_5 , управляючи автомобілем «ЗАЗ 1102» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які свідчать:
-п. 12.3 « У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, -
невиконання яких, згідно висновків судово-автотехнічної експертизи № 2163-16 від 04.05.2016 року та комплексної судово-автотехнічної експертизи № 70-К від 28.03.2017 року, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 , що виразилися в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України.
Однак за цим же актом, ОСОБА_5 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто у вчиненні злочину передбаченого за ч.1 ст.286 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, потерпілий також підтримав думку прокурора.
Присутній у судовому засіданні обвинувачений та його захисник-адвокат клопотали про повернення обвинувального акту прокурору, через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Пункт 3 ч. 3ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Вивченням обвинувального акту встановлено, що в ньому відсутнє сформульоване обвинувачення,як того вимагають положення ст. 291 КПК України, а лише викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Так, сформульоване обвинувачення повинно містити опис складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КПК України, тобто, повинні бути вказані ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін інкримінованого злочину.
Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується необережною формою вини. Саме ж порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту може бути як умисним, так і необережним. Відповідно до ст. 25 КК України необережність поділяється на злочинну самовпевненість та злочинну недбалість. Необережність є злочинною самовпевненістю, як вид вини полягає в тому, що суб`єкт у момент вчинення ним злочину усвідомлює можливість настання суспільно небезпечних наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно чи, власне, самовпевнено розраховує на те, що ці наслідки не настануть через дію третіх чинників. Вина у вигляді злочинної недбалості характеризується трьома ознаками: у особи відсутнє передбачення можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння; особа мала їх передбачити; особа могла їх передбачити. Зазначені ознаки є нероздільними, адже вони визначають єдине, цілісне психічне ставлення суб`єкта до злочину, тобто вину. Однак обвинувальний акт не містить відомостей, який саме вид необережності ставиться в провину ОСОБА_5 .
Таким чином, така неконкретність обвинувачення та протиріччя в частині кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України та одразу ж пред`явлення йому обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України, перешкоджає як обвинуваченому, так і його захиснику в реалізації передбаченого ст.42 КПК України права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення його обвинувачують,можливість обрати належний спосіб захисту своїх прав та можливість суду зробити висновки про відмежовування інкримінованого злочину від інших злочинів, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості проводити судовий розгляд відносно ОСОБА_5 , оскільки йому фактично не висунуте обвинувачення.
За даних обставин суд вважає необхідним повернути обвинувальний акт прокурору для приведення його у відповідність до положень ст.ст. 109, 291 КПК України,
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, ч.3 п.3 ст.314 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області, в термін, визначений п. 2 ч. 2 ст. 395 Кримінального процесуального Кодексу України.

Суддя: ОСОБА_1