Ухвала
Іменем України
26 квітня 2018 р.

м. Київ
справа № 646/5920/17

провадження № 51-5706 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 06 лютого 2018 року відносно ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2017 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1584 грн витрат на проведення експертизи.
Речові докази:
мобільний телефон Lenovo A606 вважати повернутим володільцю;

скриншоти об`яви про продаж «Штык винтовки Мосина в отличном состоянии» залишити в матеріалах кримінального провадження;
руський багнет зразка 1891/1930 р.р. №2240 до гвинтівок системи Мосіна зразка 1891/1930 р.р. передати у Харківський історичний музей ім. М. Ф. Сумцова.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 лютого 2018 року вирок місцевого суду відносно ОСОБА_4 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винними і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, о 12.48 год. 07 серпня 2017 року за допомогою свого мобільного телефону ТМ «Lenovo А606» розмістив на інтернет сайті «Olx.ua» об`яву про продаж наявного у нього штику з описом товару «Штык винтовки Мосина в отличном состоянии», який відноситься до категорії військової холодної зброї колючої дії та є руським багнетом зразка ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказав в об`яві свій номер мобільного телефону та своє ім`я.
11 серпня 2017 року ОСОБА_4 у телефонній бесіді з невстановленим в ході досудового розслідування чоловіком домовився про зустріч біля Автовокзалу на пр-ті Гагаріна у м. Харкові (пров. Мовчанівський, 5) для того, щоб продати йому зазначений багнет.
14 серпня 2017 року у невстановлений в ході досудового розслідування час ОСОБА_4 перевіз цей багнет з місця свого мешкання ( АДРЕСА_1 ) до місця зустрічі ( АДРЕСА_2 ), де о 09.00 год. був зупинений співробітниками поліції.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду відносно ОСОБА_4 і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вважає, що усупереч положенням п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України суд безпідставно не застосував спеціальну конфіскацію мобільного телефону засудженого, за допомогою якого останній вчинив злочин.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі не піддаються сумніву.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, який не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, обставину, яка пом`якшує покарання, щире каяття і відсутність обставин, які обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_4 реального покарання у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією частини статті, за якою його визнано винним.
Таке покарання, на думку колегії суддів касаційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.
Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора та постановив мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а призначене ОСОБА_4 покарання таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, зокрема ті, на які прокурор посилається в касаційній скарзі, були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та мотивовано спростовані.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, врахувавши те, що згідно з вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2017 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, тільки за ознакою носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, дійшов правильного висновку про відсутність законних підстав для спеціальної конфіскації у засудженого мобільного телефону, оскільки останній не міг бути використаний для вчинення цього злочину.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування ухвали апеляційного суду, у провадженні не встановлено.
Враховуючи викладене, а також відсутність у касаційній скарзі прокурора переконливих доводів на обґрунтування невиправданої м`якості призначеного ОСОБА_4 покарання, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення цієї скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 06 лютого 2018 року відносно ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3