11-кп/775/197/2018(м)
266/3167/17

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

виправданого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Майкоп Краснодарського краю (Росія), громадянина України, одруженого, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та виправдано його у зв`язку з недоведеністю винуватості. Процесуальні витрати по проведенню експертизи в сумі 989,60 гривень віднесено на рахунок держави. Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 був визнаний невинуватим у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , наприкінці літа 2008 року, у денний час (точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено), діючи навмисно, переслідуючи мету незаконного придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, знаходячись біля приміщення загальноосвітньої школи №11, розташованої у буд. АДРЕСА_2 , незаконно придбав (знайшов) підривник з УЗРГМ-2, який переніс до місця свого мешкання, а саме у буд. АДРЕСА_1 , де поклав на антресоль серванту у вітальній кімнаті, таким чином почав незаконно зберігати вказаний вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.

22 березня 2017 року, в період часу з 09 години 19 хвилин до 12 години 05 хвилин, працівниками поліції на підстави ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя за місцем мешкання ОСОБА_7 в будинку АДРЕСА_1 , проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено підривач «М-2» (УЗРГМ-2), який є засобом підриву (засобом детонування) уніфікованим запалом ручної гранати, модернізованим, дистанційної дії типу УЗРГМ-2, виготовленим промисловим (заводським) способом, та відноситься до категорії вибухових пристроїв, який ОСОБА_7 , умисно, незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Вищевказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.263 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Виправдовуючи ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України суд першої інстанції послався на те, що дослідженні в судовому засіданні належні та допустимі докази, свідчать про відсутність складу злочину інкримінованого ОСОБА_7 , на які наполягав орган досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначити покарання за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

В змінах до апеляційної скарги прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства та постанов Пленуму ВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ та постановлення вироків» визначено, що висновки суду щодо оцінки доказів необхідно викладати в точних та категоричних судженнях, які б виключали сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

При постановленні виправдувального вироку щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції вищезазначених вимог закону не дотримався та прийшов до хибного висновку.

Так, судом першої інстанції у вироку зазначено, що докази надані стороною обвинувачення, а саме рапорт оперуповноваженого Приморського ВП ГУ НП в Донецькій області, ухвала слідчого судді від 21.03.2017 року про надання дозволу на проведення обшуку, показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протокол обшуку від 22.03.2017 року, висновок експерта, протокол огляду від 23.06.2017 року та протокол слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_7 являються недопустимими доказами. Зазначив про те, що в ході проведення даних слідчих дій органом досудового слідства було сфальсифіковано докази на підставі яких було винесено ухвалу 21.03.2017 року про надання дозволу на проведення обшуку, у зв`язку з чим її теж не можна вважати законною. Крім того, при проведенні слідчих дій було порушено вимоги законодавства, а саме в протоколі не зазначено всіх осіб, які приймали в них участь, не зазначено зауважень, які надавались ОСОБА_7 , а також порушено право на захист останнього шляхом не роз`яснення його процесуальних прав.

Наведені твердження суду першої інстанції колегія суддів вважає в повній мірі необґрунтованими та такими, що спростовуються перевіреними матеріалами кримінального провадження.

В ході апеляційного розгляду було досліджено вищезазначені докази та колегія суддів хоче зазначити наступне.

Твердження суду першої інстанції про фальсифікацію пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з боку оперуповноваженого Приморського ВП, що були використані як доказ при постановленні ухвали про надання дозволу на проведення обшуку, являються передчасними, оскільки в ході апеляційного розгляду вони були в повному обсязі перевірені та час прийняття слідчим суддею рішення про общук сумнівів не викликали. Наполягання суду про те, що свідок ОСОБА_10 підписував оперуповноваженому пусті бланки, не знайшли свого підтвердження, оскільки з технічного запису судового засідання вбачається, що свідок ОСОБА_10 зазначив, що поставив тільки один підпис на чистому аркуші, а на протоколі допиту ОСОБА_10 на першій сторінці строїть три підписи останнього та на другій сторінці, також стоїть три підписи, даним суперечностям судом оцінки не дано. Посилання суду на те, що допити ОСОБА_9 здійснював оперуповноважений, що є недопустимим, не приймаються до уваги, оскільки відповідно до п.2 ч.3 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений доручати проведення слідчих дій відповідним оперативним підрозділам, крім цього судом не наведено жодних підстав, на підставі яких він вважає покази даного свідка недопустимими.

З відеозапису проведення обшуку за участю ОСОБА_7 вбачається, що кількість осіб зазначених в протоколі, які приймають у ньому участь та на відеозапису відповідають дійсності. В ході його проведення ОСОБА_7 було запропоновано надати свої зауваження, однак останній з усім погодився та зауважень не надавав. Також ОСОБА_7 було роз`яснено процесуальні права та право на залучення захисника, однак від участі захисника останній відмовився, власноруч написавши заяву, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що в цій частині суд першої інстанції достатнім чином не обґрунтував свою позицію вказану в вироку.

З протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 вбачається, що він описав місце придбання вибухового пристрою та добровільно підтвердив свою обізнаність в тому, що вилучений в нього підривач є вибуховим пристроєм, у колегії суддів не виникає сумнівів у його законності.

З технічного запису судового засідання вбачається, що під час підготовчого судового засідання та на початку судового розгляду ОСОБА_7 в повному обсязі визнавав свою вину та надалі змінив свою позицію, зазначивши, що не причетний до скоєння злочину. Судом першої інстанції не дано правової оціни зазначеним свідченням та не з`ясовано, що послугувало зміні ОСОБА_7 його показів.

Відповідно до ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Приймаючи до уваги вищезазначені положення закону, а також доводи апеляційної скарги прокурора, в якій йдеться мова про повернення кримінального провадження на новий судовий розгляд, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги, у зв`язку з чим вважає доцільним вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження повернути на новий судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 411, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження повернути до суду першої інстанції на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Судді