Справа № 161/9766/18
Провадження № 1-кп/161/738/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 21 серпня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001734 від 11.05.2018, який надійшов до суду 22.06.2018 від Луцької місцевої прокуратури, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною загальною середньо освітою, неодруженого, непрацюючого, згідно ст.89 КК України не судимого, -

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , 09 травня 2018 року, близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи поблизу будинку, що за адресою м.Луцьк, вул.Наливайка, 4, без передбаченого законом дозволу придбав, шляхом привласнення знайденого, 9 пістолетних патронів, які в подальшому помістив до лівої кишені власних штанів та переніс їх до себе додому, що в АДРЕСА_1 , та наступного дня 10.05.2018 переніс їх на територію парку, що по вулиці Карбишева в місті Луцьку, де близько 13 год. 10 хв. останні виявлено та вилучено працівниками правоохоронних органів. Згідно висновку експерта № 122 від 18 травня 2018 року, 9 пістолетних патронів відносяться до боєприпасів і є пістолетними патронами до пістолетів конструкції Макарова (ПМ) і Стєчкіна (АПС), калібру 9х18 мм., для стрільби придатні.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

21 серпня 2018 року між прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою, ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків згідно ст.76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визначаючи тривалість іспитового строку, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив тяжкий злочин, не працює, а тому останньому згідно ст. 75 КК України слід встановити іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 468, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Угоду про визнання винуватості від 21 серпня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001734, укладену між прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст.76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази: сім патронів та три гільзи - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень 00 коп. процесуальних витрат у справі на залучення експерта для проведення балістичної експертизи (висновок експерта №122 від 18.05.2018).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий