Справа № 456/3679/16-к
Провадження № 1-кп/456/72/2018
ВИРОК

іменем України

"06" вересня 2018 р. м. Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Стрию кримінальне провадження №0002307 від 30.10.2016р. про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жидачів Львівської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше згідно ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 , -

встановив:

ОСОБА_3 , 28.10.2016р., перебуваючи у трудових відносинах, а саме на посаді охоронця, у ПП ОСОБА_6 , протягом робочого дня знаходився на своєму робочому місці, що за адресою АДРЕСА_2 . На протязі дня 28.10.2016р., ОСОБА_3 отримував грошові кошти за послуги надані комплексом «ПП ОСОБА_7 », однак близько 24:00 год. у нього виник умисел на викрадення даних коштів, тоді, ОСОБА_3 реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, скориставшись тим що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, взяв грошові кошти, які знаходились у книзі обліку коштів комплексу «ПП ОСОБА_7 » в сумі 1710 гривень та зі столу тумбочки в сумі 245 гривень. В подальшому останній з місця події скрився, викраденими грошима розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати, не позбавляти його волі. Позовні вимоги визнає частково, а саме нанесену матеріальну шкоду та моральну шкоду в розмірі 1955 грн.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а фактичні обставини справи, а саме факт таємного викрадення чужого майна, згідно обвинувального акту не оспорюються учасниками кримінального провадження, суд впевнившись у правильному розумінні обвинуваченим ОСОБА_3 , змісту обставин справи та у відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи.

Аналізуючи представлені суду докази та їх в сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 , в скоєнні ним кримінального правопорушення доведеною в судовому засіданні повністю.

Дії ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного ним кримінального правопорушення, раніше згідно ст. 89 КК України не судимого, його особу, яка по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, пом`якшуючі вину обставинами якими є те, що підсудний щиро кається у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину, обтяжуючі вину обставини не встановлені,згідно висновку судово-психіатричного експерта №650 від 25.11.2016р. обвинувачений психічною хворобою не страждає, виявляє легку розумову відсталість в степені помірно вираженої дебільності з емоційно вольовими розладами, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в період інкримінованих дій ОСОБА_3 також хронічним психічним захворюванням не страждав та не виявляв ознак тимчасового або будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає, що ОСОБА_3 , якому достовірно було відомо про призначені судові засідання, свідомо їх уникав, не повідомляючи суд чи прокурора про причини своєї неявки, що змушувало суд виносити ухвали про його розшук, що свідчить про зловживання обвинуваченим ОСОБА_3 своїми правами, завдана шкода, яку обвинувачений обіцяв добровільно відшкодувати ним не відшкодована, потерпілий просить покарати його на розсуд суду, а тому рахує правильним призначити йому кримінальне покарання у вигляді арешту.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Речові докази визначити відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 1955 грн. 00 коп. завданої матеріальної шкоди оскільки, відповідач повністю визнав дану суму.
Щодо стягнення моральної шкоди, яку обвинувачений визнав частково, а саме в розмірі 1955 грн., суд згідно приписів пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, враховує, що потерпілим ОСОБА_6 , перенесено душевні страждання, вимушені зміни у життєвих планах і стосунках, які змусили його відшуковувати кошти для покриття даних витрат. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості і враховує майновий стан обвинуваченого ОСОБА_3 , а тому суд вважає за можливе зменшити заявлену потерпілим суму моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_6 , - 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, що буде достатньою сатисфакцією для потерпілого.
В задоволенні решти позову про стягнення моральної шкоди в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. відмовити.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 - 1955 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. завданої матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн.. 00 грн., моральної шкоди.
В задоволенні решти позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн.. 00 коп. відмовити.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб, шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1