йСправа № 304/982/17 Провадження № 1-кп/304/17/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000265 від 07 липня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше судимого:

- 23 березня 2017 року вироком Перечинського районного суду Закарпатської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

обвинувачений ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року до покарання у виді двісті годин громадських робіт та отримавши 17 травня 2017 року направлення до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області для відбування вказаного покарання, з 22 травня 2017 року умисно, без поважних причин не приступив до їх відбування, чим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 389 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що працівники кримінально-виконавчої інспекції його попереджали про необхідність відпрацювання призначеного покарання, однак виконувати громадські роботи він бажання не мав. Також зазначив, що доглядав за батьком, який є інвалідом та не має ноги, а також мав вдома іншу роботу, а тому і не відбув призначене йому покарання. Приблизно 7-8 місяців назад батькові зробили операцію, в результаті якої відрізали ногу, про що у той час він інформував працівників органу пробації. Просив суворо його не карати, оскільки про вчинене щиро жалкує.

Крім показів обвинуваченого його вина у вчиненому стверджується також іншими дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який показав у судовому засіданні, що в той час, коли він працював інспектором Перечинського РВ з питань пробації, до служби надійшов на виконання вирок відносно ОСОБА_7 , після чого останнього було взято на облік та роз`яснено його обов`язки, про що від засудженого відібрано підписку та повідомлено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання. Для відбуття покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_7 було направлено до Порошківської сільської ради, однак 30 травня 2017 року звідти надійшла довідка про те, що для відпрацювання громадських робіт такий не з`явився. Пізніше засуджений пояснив, що мав вдома роботу, а тому не з`явився до сільської ради, після чого йому було оголошено попередження та повторно направлено для відбування покарання, для відпрацювання яких він також не з`явився, пояснивши, що не має бажання відбувати громадські роботи. Після того засудженому було винесено застереження та направлено матеріали до суду про притягнення його до кримінальної відповідальності;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні показав, що є сільським головою села Порошково. Наприкінці весни минулого року обвинувачений повинен був виконувати на сільській раді громадські роботи, про що з органу пробації до них надійшло відповідне подання. Однак на виконання вказаних робіт ОСОБА_10 так і не з`явився, після чого сільською радою було оформлено відповідну довідку, яку направлено до органу пробації;

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року з розпорядженням про його виконання від 25 квітня 2017 року № 304/160/17, з яких вбачається, що за вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин, який 25 квітня 2017 року направлено на виконання до Перечинського районного відділу з питань пробації (а. с. 74-77);

- обліковою карткою № 5 засудженого до кримінального покарання у виді громадських робіт на ім`я ОСОБА_7 , з якої вбачається, що 04 травня 2017 року останнього взято на облік у Перечинському районному відділі з питань пробації, про що ОСОБА_7 того ж дня надано підписку (а. с. 78, 82);

- направленнями на ім`я голови Порошківської сільської ради Перечинського району від 05 травня 2017 року № УП/3/9/632 та 12 червня 2017 року № УП/3/9/733, згідно яких ОСОБА_7 двічі було направлено для відбування призначеного за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року покарання, до відбування яких засуджений повинен був приступити 22 травня та 16 червня 2017 року відповідно (а. с. 83, 88);

- довідками Порошківського сільського голови ОСОБА_9 № 1884 від 30 травня 2018 року та № 2001 від 19 червня 2017 року, з яких вбачається, що засуджений ОСОБА_7 для відбування громадських робіт, згідно направлень Перечинського районного відділу з питань пробації ні з 22 травня, ні з 16 червня 2017 року не приступив (а. с. 84, 89);

- довідками начальника Перечинського РВ з питань пробації ОСОБА_11 №УП/3/9/800 та № УП/3/9/801 від 26 червня 2017 року, з яких вбачається, що ОСОБА_7 ухиляється від відбування призначеного покарання, за що йому виносилися застереження у виді письмових попереджень, однак станом на 26 червня 2017 року жодної години громадських робіт не відбув (а. с. 79, 80, 87, 91);

- письмовими поясненнями засудженого ОСОБА_7 від 12 та 19 червня 2017 року, з яких вбачається, що першого разу він не приступив до відбування покарання у виді громадських робіт, оскільки мав роботу і не мав часу з`явитися до сільської ради, а другого разу не мав бажання (а. с. 86, 90).

З урахуванням сукупності досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості.

Як особа ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває (а. с. 68-70).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

При призначенні покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких засудженому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення і попередження вчинення нових злочинів з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом зазначеного закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових злочинів.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, а також враховуючи інформацію, викладену у досудовій доповіді, згідно якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства, у зв`язку з чим застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на його поведінку з метою виправлення та запобігання вчиненню ним повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, суд, з урахуванням позиції прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді арешту, приходить до висновку, що для виправлення і попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів, йому слід призначити покарання у виді арешту в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.

Крім цього, як роз`яснено в п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року покарання призначається за сукупністю вироків (ст. 71 КК), коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Оскільки ОСОБА_7 відповідно вчинив даний злочин після ухвалення вироку Перечинського районного суду від 23 березня 2017 року, за яким йому було призначено покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин, тому суд призначатиме покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України, частково приєднуючи покарання за попереднім вироком.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 слід обчислювати з моменту його затримання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався, на даний час клопотань про його обрання суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт, що відповідає 25 (двадцяти п`яти) дням арешту та остаточно до відбуття за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 10 (десять) днів.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1