Справа № 369/7468/18
Провадження №1-кс/369/2373/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000380 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області молодший радник юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000380 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 358 КК України.

Свої вимоги прокурор мотивував тим, що у провадженні слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області, перебуває кримінальне провадження № 0000380 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 358 КК України.

Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що до Києво-Святошинської місцевої прокуратури звернувся директор ТОВ «БК «Княжичі» ОСОБА_4 із заявою про те, що однією із сторін у справі № 259/8287/17, а саме ОСОБА_5 в якості доказу у судовому засіданні було використано додаткову угоду до договору №26/06 від 26.06.2008 року, підпис однієї із сторін якої був підроблений. Таким чином до суду було надано завідомо підроблений документ. Шахрайськими діями було введено в оману службових осіб ТОВ «БК «Княжичі», ОСОБА_5 заволодів коштами підприємства у великих розмірах.

Прокурор зазначив, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документу.

Відповідно до інформації отриманої з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 зареєстровано майно: кормоцех, інв. № 0269 за адресою: АДРЕСА_1 і, реєстраційний номер майна 208; квартири за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 34884016.

У клопотанні прокурор зазначив, що в межах кримінального провадження № 0000380 було подано цивільний позов про відшкодування шкоди, директором ТОВ «БК «Княжичі» ОСОБА_4 та заявлено клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , з метою забезпечення цивільного позову.

Враховуючи викладене, прокурор просив накласти арешт на кормоцех, інв. № 0269 за адресою: АДРЕСА_1 і, реєстраційний номер майна 208; квартири за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 34884016, з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання можливості їх передачі та відчуження.

Відповідно до положень п. 6 ст. 170 КПК України у разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000380 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 358 КК України.

У клопотанні прокурор зазначив, що 20 червня 2018 року директором ТОВ «БК «Княжичі» ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000380 був поданий цивільний позов та заявлено клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , з метою забезпечення цивільного позову. Також прокурор зазначив, що на вищевказане майно необхідно накласти арешт для запобігання можливості його передачі, відчуження та забезпечення цивільного позову.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слід зазначити, що арешт майна допускається, якщо буде доведено обґрунтованість підозри у вчинені кримінального правопорушення, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підприємства і в такий спосіб може бути виконане завдання, для виконання якого особа звертається з клопотанням.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в рамках якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість і недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання.

Разом з тим, суд зазначає, що до клопотання прокурором було надано копію позовної заяви про відшкодування шкоди у кримінальному правопорушенні, яка підписана директором ОСОБА_4 22 червня 2018 року, однак на вказаному документві відсутня відмітка, що вказана позовна заява була прийнята слідчим до провадження в рамках кримінального провадження № 0000380 від 08 червня 2018 року.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000380 від 08 червня 2018 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 358 КК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 171, 309 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000380 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1