АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження №11-кп/796/704/2018 Головуючий в суді I-інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 115 КК України Головуючий суддя в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0004856 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року, стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майське Токмацького району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-психологічної експертизи в сумі 17 112 гривень 00 копійок, за проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 491 гривню 04 копійки, а всього 17 603 грн.04 коп..

За вироком суду, 24 квітня 2015 року у вечірній час ОСОБА_6 , тимчасово проживаючи за запрошенням у гостях у ОСОБА_9 в кімнаті № 114 квартири АДРЕСА_2 , вживав разом з останнім алкогольні напої за вказаною адресою.
Того ж дня приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, побачивши, що ОСОБА_9 вживає придбану горілку без нього, будучи обурений такими діями останнього, вирішив з мотиву раптово виниклих особистих неприязних стосунків вчинити його умисне вбивство.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_6 , знаходячись у вищевказаній кімнаті № 114 квартири АДРЕСА_2 , наніс ОСОБА_9 удар кулаком в обличчя, від чого останній втратив рівновагу та впав на підлогу.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних стосунків, користуючись відсутністю можливості у ОСОБА_9 здійснювати повноцінний опір внаслідок раптово застосованого насильства та через перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 схопив металеву м`ясорубку, що стояла поруч на полиці та, тримаючи її в правій руці, умисно наніс нею лежачому на підлозі ОСОБА_9 не менше одинадцяти ударів по голові, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді одинадцяти ран на голові в лобній, тім`яній, виличній ділянках справа та зліва; багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепа згідно ранам та кісток основи черепа; крововиливи в м`які тканини голови відповідно ранам та під оболонки та в тканину (забої) головного мозку.
Після цього, прагнучи довести до кінця свій злочинний намір, спрямований на вбивство, ОСОБА_6 , діючи умисно, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних стосунків, взяв зі столу кухонний ніж та, тримаючи його в правій руці, наніс лежачому на підлозі та позбавленому можливості чинити опір ОСОБА_9 різану рану на передній поверхні шиї вище рівня щитоподібного хряща глибиною до 7 см з ушкодженням на цьому рівні гортані з відокремленням надгортанника, стравоходу та яремної вени зліва, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, і внаслідок чого настала смерть потерпілого.
В апеляційній скарзі з доповненнями до неї захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та застосувати положення ст. 69 КК України. Зарахувати ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 29.04.2015 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуваний вирок суду є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисник зауважує, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскількиобвинувачений ОСОБА_6 був затриманий 29 квітня 2015 року, 21.11.2015 року вступив у дію Закон України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», відповідно до якого строк попереднього ув`язнення почав зараховуватись з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, пізніше в ч. 5 ст. 72 КК України законом в редакції від 18.05.2017 року, який вступив у дію 21.06.2017 року були внесені зміни згідно яких строк попереднього ув`язнення почав зараховуватись як один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Однак, враховуючи, що ОСОБА_6 під час його попереднього ув`язнення підпадав під дію Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання і до набрання вироком законної сили повинен рахуватись як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Також захисник вважає, що при призначенні її підзахисному покарання, суд першої інстанції хоча і враховував обставини, які пом`якшують покарання, та обставини, які обтяжують покарання, але перелік обставин, які пом`якшують покарання не є вичерпним, і залишено поза увагою суду, що ОСОБА_6 залишився без будь-якої допомоги після АТО, та сам як міг пригнічував «бойовий стрес», не враховано те, що саме в стані глибокого розкаяння у зв`язку з вчиненим ОСОБА_6 вдався до суїциду, і лише через вчасність прибуття працівників поліції він залишився в живих. Тобто, така поведінка вказує на те, що дії в інкримінованому йому злочині мали спонтанний характер, він навіть не може чітко пояснити чому саме так вчинив. Також захисник зауважує на те, що суд при призначенні покарання необґрунтовано врахував обставину, яка обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки даний факт є нічим не підтверджений та зазначений судом як припущення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, обвинуваченого ОСОБА_6 , на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.
Викладені у вироку суду першої інстанції висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто вбивство, ґрунтуються на сукупності зібраних, взаємоузгодженими між собою та досліджених судом доказах, які є правильними і відповідають фактичним обставинам справи.
Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час досудового розслідування і в судовому засіданні не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 як і на правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 115 КК України.
При призначенні покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на утриманні має неповнолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, брав участь в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, також враховано високу суспільну небезпеку злочину, який направлений проти життя та здоров`я потерпілого.
Крім того, при призначенні ОСОБА_6 , покарання судом враховано обставини, які пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, та обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи, ступінь тяжкості та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, умисне, кваліфіковане кримінальне правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений, як особа представляє суспільну небезпеку, а його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, підстави призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, - відсутні.
Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
В даному випадку, суд призначив ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.115 КК України, яке є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
В даному конкретному випадку, колегія суддів не вбачає об`єктивних підстав, враховуючи обставини справи та дані про особу обвинуваченого, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, і можуть впливати на пом`якшення покарання, оскільки відсутні підстави призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, як про те просить в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 ..
Щодо посилання в апеляційній скарзі про необґрунтоване врахування при призначенні ОСОБА_6 покарання як обтяжуючої обставини, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, дані твердження є необґрунтованими, оскільки як пояснював обвинувачений під час проведення експертиз так і при дачі показів в суді першої інстанції, злочин було вчинено в стані алкогольного сп`яніння. Тому суд першої інстанції обґрунтовано вказав в оскаржуваному вироку, зазначену обставину як обтяжуючу.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , про те, що при призначенні її підзахисному покарання, судом не достатньо враховано особу обвинуваченого та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема із оскаржуваного вироку районного суду, обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, як на такі, що їх не достатньою мірою враховано при призначенні покарання, судом першої інстанції враховані в повному об`ємі, про що змістовно зазначено в оскаржуваному вироку.
Щодо апеляційних доводів захисника ОСОБА_10 з приводу зарахування ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст.72 КК України строку попереднього ув`язнення з 29.04.2015 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, колегія суддів зауважує наступне.
06 червня 2018 року Об`єднаною палатою Верховного суду надано правовий висновок щодо застосування норми ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання « (далі Закон від 26.11.2015 року № 838-VIII).
Таким чином, ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VIII не застосовується після набрання 21 червня 2017 року чинності новою редакцією цієї норми. Попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання із розрахунку один день такого ув`язнення за два дні позбавлення волі лише на час дії цього Закону.
Згідно ч.5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить відповідну норму права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що підстав для зміни законного та обґрунтованого вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_6 , - не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 420, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк, з дня отримання копії ухвали.

Судді:

___________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4