1Справа № 335/6676/17 1-кп/335/124/2018
06 червня 2018 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біленьке, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, маючого повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 ; раніше судимого: 1) 22.06.2006 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання випробувальним терміном 1 рік; 2) 17.04.2008 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 3400 гривень; 3) 19.02.2009 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Умовно-достроково звільнився 16.08.2010 року на підставі рішення Торезького міського суду Донецької області.
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
В червні 2016 року, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за корисливий злочин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 в якості гостя, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав до сміттєвого пакету ноутбук «Lenovo G50», вартістю 7000 гривень, та під виглядом виносу сміття вийшов з приміщення квартири, після чого сміття викинув до сміттєвого баку, а ноутбук « Lenovo G50» поклав до багажнику автомобілю «Daewoo Lanos», що був припаркований поряд з підїздом та перебував у його користуванні. Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи без розриву у часі, повернувся до квартири АДРЕСА_3 , де, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав до сміттєвого пакету електром`ясорубку « Zelmer », вартістю 1500 гривень, та під виглядом виносу сміття вийшов, з приміщення квартири, після чого сміття викинув до сміттєвого баку, а електром`ясорубку « Zelmer » поклав до багажнику того ж автомобілю « Daewoo Lanos ». Таким чином, ОСОБА_5 , своїми злочинними діями, спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 8500 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю. Суду пояснив, що повністю підтверджує фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, перелік майна, яке він викрав та його вартість не оспорює. У скоєному щиро кається.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом зясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом розяснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчинене повторно.
При визначенні ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання, враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, який повністю визнав провину і розкаявся в скоєному, активно сприяв органу досудового слідства в розкритті злочину, раніше судимий, на обліку в КУ ЗОНД, КУ „ ЗОКПЛ не перебуває та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання
Обставиною, що помякшує покарання ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою провину, активно сприяв органам досудового слідства в розкритті злочину.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України судом не встановлено.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заявила клопотання про застосування до обвинуваченого Закону України „ Про амністію та просила звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим законом ОСОБА_5 має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Прокурор у судовому засіданні не заперечила проти застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 Закону України „Про амністію у 2016 році.
Відповідно до статті 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України „Про застосування амністії в Україні амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 Закону України „Про застосування амністії в Україні встановлено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання. Установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України „Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Згідно зі ст. 2 п. „в Закону України „Про амністію у 2016 році звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив в червня 2016 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України „Про амністію у 2016 році, має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проти застосування щодо нього акта амністії не заперечував.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ч.4 ст. 86 КК України, статті 4 Закону України „Про застосування амністії в Україні та статті 9 Закону України „Про амністію у 2016 році судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.
За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України „Про амністію у 2016 році, відтак, він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.
Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснено.
Цивільний позов не заявлявся.
Згідно вимог статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні виплати на залучення експерта.
Враховуючи, що в кримінальному провадженні проводилась судово трасологічна експертиза №1234-д від 19.07.2016 року вартістю 527, 76 гривень, то ці кошти підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь держави.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох років) позбавлення волі.
На підставі п. „в ст.1 Закону України „Про амністію у 2016 році ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного судом покарання.
Цивільний позов не заявлявся.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово трасологічної експертизи №1234-д від 19.07.2016 року у розмірі 527 гривень 76 копійок.
Речові докази ноутбук „Lenovo G50 та електром`ясорубку „ Zelmer, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити останній, електроблендер „Vitek та зварювальний апарат „Патон передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 залишити останньому.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1