Номер провадження: 11-сс/785/1048/18
Номер справи місцевого суду: 520/6456/18, 1-кс/520/2288/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 13.06.2018 року, про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0003105, внесеному до ЄРДР 21.05.2018 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , від 13.06.2018 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0003105, внесеному до ЄРДР 21.05.2018 року.

На вказану ухвалу прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, стверджує, що підозра ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними доказами, ризики доведені, у зв`язку просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 13.06.2018 року і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину при таких обставинах.

22.05.2018 року, у ОСОБА_8 який знаходився біля торгівельного павільйону «Фрукти-овочі», що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, повторно, з проникненням в приміщення цього павільйону.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, проник в приміщення зазначеного павільйону, де почав таємно викрадати майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: грошові кошти в сумі 250 гривень зі столу продавця, які поклав у правий карман своїх штанів, та полуницю вагою 15 кг, ціною за 1 кг - 35 гривень, а всього на суму 525 гривень, в 3 ящиках (по 5 кг полуниці в кожному), вартістю 12 гривень за 1 ящик, а всього на суму 36 грн., яку, продовжуючи реалізувати злочинний умисел, поставив в павільйоні біля вхідних дверей, маючи на меті в подальшому винести з павільйону це викрадене майно, проте не довів свій намір до кінця, оскільки був затриманий співробітниками поліції.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: заявою ОСОБА_10 , протоколом допиту потерпілого, протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідків, рапортом інспекторів УПП.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 13.06.2018 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування приводу до ОСОБА_8 , у зв`язку з тим, що підозрюваний не був повідомлений слідчим або прокурором про час і місце судового засідання.

За таких обставин, ризик, передбачений п.1) ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду стороною обвинувачення доведений не був.

Доводи прокурора відносно того, що тяжкість обвинувачення є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку апеляційного суду є недостатніми.
Відповідно до положень ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується із урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Зокрема, відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і громадянина а також відповідно до практики ЄСПЛ обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Крім того, у своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів,і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, достатнім буде застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту у зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування або зміни оскарженої ухвали.

Відповідно до положень п.1) ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має правозалишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 176, 177, 182, 183, 194, 196, 370-372, 376, 404, 407, 409, 412, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 13.06.2018 року, про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0003105, внесеному до ЄРДР 21.05.2018 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2