Справа № 161/537/18
Провадження № 1-кп/161/362/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 09 жовтня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката - ОСОБА_7 ,

представника цивільного позивача - ОСОБА_8 ,

представника цивільного відповідача - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №10004756, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 11.01.2018 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, працюючого водієм в ПП « ОСОБА_10 », в порядку ст.89 КК України;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 11.10.2017 близько 15.30 год., в світлу пору доби, керуючи технічно справним автобусом марки «БАЗ А079.14» н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по маршруту №29 по вул.Гордіюк, в крайній правій смузі руху в напрямку до пр.Соборності зі сторони вул.Конякіна у м.Луцьку, з швидкістю до 40 км/год., під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що навпроти буд.№47 м.Луцька, перед яким рухався автомобіль білого кольору типу «джип» (марка та модель транспортного засобу досудовим слідством не встановлена) в крайній лівій смузі руху попереду в попутному напрямку та зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, в порушення вимог ПДР України,не вибрав безпечної швидкості, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, продовжував рух прямо зі сталою швидкістю тим самим, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надавши дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка здійснювала перехід проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході зліва на право відносно руху транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на потерпілу.

В результаті порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом основи та склепіння черепа, забоєм головного мозку, пневмоцефалією та отоліквореєю зліва, яке згідно висновку судово-медичного експерта №1043 від 25.10.2017 за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3 (б), 12.3, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України.
Так, в порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну;
У відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

В порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України водій транспортного засобу, що наближався до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість, а в разі потреби не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Так, в порушення вимог п.18.4 Правил дорожнього руху України, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, керуючи транспортним засобом, що рухався по сусідніх смугах, не зменшив швидкість, а в разі потреби зупинитися міг продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження визнав повністю. Суду дав показання, що на той час він працював водієм у ПП « ОСОБА_11 ». 11.10.2017 близько 15.30 год., в світлу пору доби, керував автобусом марки «БАЗ А079.14» н.з. НОМЕР_1 , та рухався по маршруту №29 по вул.Гордіюк, в крайній правій смузі руху в напрямку до пр.Соборності зі сторони вул.Конякіна у м.Луцьку, з швидкістю до 40 км/год. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що навпроти буд.№47 м.Луцька, перед яким рухався автомобіль білого кольору типу «джип» в крайній лівій смузі руху попереду в попутному напрямку та зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом та не надавши дорогу пішоходу ОСОБА_6 , здійснив наїзд на останню.

Цивільний позов Луцької міської клінічної лікарніпро відшкодування витрат на лікування потерпілої визнав повністю. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ПП ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав, оскільки даний позов, відповідно до ст.128 КПК України його не стосується. Збитки потерпілій ОСОБА_6 в рахунок відшкодування спричинених ним матеріальних та моральних збитків відшкодовано в розмірі 27000 грн. Просив суворо його не карати та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки це є єдиним джерелом його доходу, а тому позбавлення такого права поставить його та сім`ю у скрутне матеріальне становище.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим, його винність у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження,підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечила показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо фактичних обставин справи, оскільки після ДТП втратила свідомість та достеменно не пам`ятає подій. Просить задовольнити цивільний позов, вважаючи, що розмір моральної шкоди повністю відповідає обсягу та характеру спричинених їй страждань внаслідок вчинення злочину. Крім того, на даний час продовжує лікуватись. Щодо міри покарання просить обвинуваченого суворо покарати та позбавити права керування транспортними засобами.

Висновком експерта №1043 стверджується, що у потерпілої ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження: у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом основи та склепіння черепа, забоєм головного мозку, пневмоцефалією та отоліквореєю зліва. Дане тілесне ушкодження виникло в результаті контакту з травмуючої дією тупого предмету, цілком можливо під час ДТП, за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 28.11.2017 з доданою до нього схемою, за участі потерпілої ОСОБА_6 та її представника встановлено, що вона вийшла на нерегульований пішохідний перехід та розташовується на відстані 1,9 м. від початку розмітки нерегульованого пішохідного переходу, фактично по середині самої розмітки. Пройшла практично до середини дороги місце після чого вже нічого не пам`ятає.

Під час проведення вказаної слідчої дії будь-яких зауважень чи клопотань з приводу невідповідності фактичним обставинам справи від учасників її проведення, кожного зокрема, не надходило.

Таким чином, потерпіла ОСОБА_6 повністю підтвердила свої показання даними під час слідчого експерименту від 28.11.2017, в тому числі щодо місця наїзду на неї автобуса «БАЗ».

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 повністю підтримав цивільний позов, просив його задовольнити та стягнути з ПП ОСОБА_11 в користь потерпілої завдані матеріальні, моральні збитки, а також витрати на правову допомогу. Щодо стягнення матеріальних та моральних витрат з приватного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» просив залишити позов в даній частині без розгляду. Щодо покарання просить позбавити обвинуваченого права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_9 просив відмовити в задоволенні поданого цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до ПП ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву представника потерпілої.

Представник цивільного позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні поданий цивільний позов Луцької міської клінічної лікарніпро відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_6 підтримала повністю, просила його задовольнити в розмірі -7242,00 грн.

Згідно висновку експерта №407 від 17.11.2017 на момент експертного огляду з технічної точки зору, система рульового керування, робоча гальмова система та ходова частина автобуса БАЗ А079.14 р.н.з. НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані.

З дослідженого в судовому засіданні висновку інженерно-технічної експертизи №530 від 27.12.2017 з технічної точки зору водій автобуса «БАЗ А079.14» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, тобто при виявленні зменшення швидкості руху транспортного засобу, що рухався по сусідній смузі, зменшити швидкість і зупинитися та продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. В заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, водій автобуса «БАЗ А079.14» н.з. НОМЕР_1 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 при дотриманні вимог Правил дорожнього руху України, з моменту виникнення небезпеки для руху.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , кожен зокрема, в судовому засіданні детально розповіли про обставини вчинення обвинуваченим наїзду на потерпілу у вказаний в обвинувальному акті дату та час. Ствердили, що потерпіла дорогу переходила на пішохідному переході зліва на право по відношенню до руху маршрутного транспортного засобу, після ДТП впала біля правої бровки та перебувала без свідомості.

З протоколу огляду місця події від 11.10.2017 з доданими фототаблицями та схемою дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що проїжджа частина (зі сторони вул. Конякіна в напрямку по пр. Соборності м. Луцька) розділена подвійною суцільною лінією дорожньої розмітки. Проїжджа частина дороги покрите асфальтом без пошкоджень, мокре, падав дощ. На смузі виявлено сліди гальмування, при цьому, проведені відповідні заміри, що детально відображено на схемі ДТП.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

До обставини, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття, відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання суд не вбачає

Обвинувачений ОСОБА_4 в порядку ст.89 КК України судимості немає, за місцем проживання характеризується позитивно, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, збитки потерпілій відшкодував, однак остання наполягає на суворому покаранні обвинуваченого, останній вчинив необережний злочин, що, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ст.286 ч.2 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України.

Додаткове покарання, передбачене санкцією ст.286 ч.2 КК України, - позбавлення права керувати транспортними засобами судом не застосовується, оскільки керування транспортними засобами є єдиним джерелом його доходу, а тому позбавлення цього права поставить його та сім`ю у скрутне матеріальне становище.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.1206 ЦК України цивільний позов Луцької міської клінічної лікарні задовольнити, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь Луцької міської клінічної лікарні 7242 (сім тисяч двісті сорок дві) грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 .
Цивільні позови потерпілої ОСОБА_6 до ПП ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, оскільки питання страхового відшкодування фактично ще не вирішувалось, а відповідно до ст.1194 ЦК України, підприємець ОСОБА_11 , як власник джерела підвищеної небезпеки, може нести матеріальну відповідальність лише в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.
Речові докази, згідно ст.100 КПК України, залишити за належністю законному володільцю.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, призначивши покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ФОП ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь Луцької міської клінічної лікарні7242 (сім тисяч двісті сорок дві) грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави 2473 (дві тисячі чотириста сімдесят три) грн.10 (десять) коп. судових витрат по справі за проведення відповідних експертиз.

Речові докази:
-транспортний засіб марки «БАЗ А079.14», р.н. НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 залишити за належністю законному володільцеві.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1