Бучацький районний суд Тернопільської області
Справа № 595/2/18
Провадження 1-кп/595/36/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.09.2018

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000405 від 9 жовтня 2017 року, по обвинувальному акту щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Тазовськ Тюменської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, який не працює, не судимого,

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2017 року, о 02 год. 20 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, керував автомобілем «КІА Меgаntis», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вулиці Горішній Кінець в с.Порохова Бучацького району Тернопільської області, в напрямку с.Стінка Бучацького району.
Під час керування автомобілем водій ОСОБА_10 внаслідок вживання алкогольних напоїв не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги пункту 2.3.б,д Правил дорожнього руху України.
Проїжджаючи вказану ділянку дороги біля господарства ОСОБА_11 , на якій дозволена для руху транспортних засобів швидкість обмежена до 60 км/год., водій ОСОБА_10 , в порушення вимог пунктів 12.2.,12.4. Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості зі швидкістю щонайменше 80 км/год., яка була такою, що водій не мав змоги зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги,та перевищувала дозволену швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах.
Маючи об`єктивну спроможність виявити групу пішоходів, які стояли на проїзній частині дороги, біля господарства ОСОБА_11 , водій ОСОБА_10 , в порушення вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а продовжив рух та передньою правою частиною автомобіля наїхав на пішохода ОСОБА_12 , який стояв на лівому краю проїзної частини дороги.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у видівідкритої черепно-мозкової травми, що проявилася переломами кісток склепіння і основи черепа, забоєм речовини головного мозку та крововиливами під оболонки головного мозку,перелому шийного відділу хребта, перелому правої плечової кістки, перелому правої сідничної кістки, крововиливів по передній поверхні шийного відділу хребта, в діафрагму, в заднє середостіння, в брижу тонкого кишечника,численних саден та синців на руках і ногах, численних саден на задній поверхні тулуба,від яких настала смерть потерпілого.
Порушення водієм ОСОБА_10 вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілому ОСОБА_12 .
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 суду показав, що 9 жовтня 2017 року, приблизно о 2 годині, він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 автомобілем «КІА Меgаntis» повертався додому, в с.Стінка, через с.Порохова. За кермом автомобіля був він. Рухався він зі швидкістю не більше 60 км/год. в межах населеного пункту, оскільки в той день йшов дощ і місцями був туман. За метрів 150-200 до місця дорожньо-транспортної пригоди він зменшив швидкість, оскільки дорога мала викривлення і повороти, а також спуски та підйоми. Спускаючись з підйому в с.Порохова, неподалік місця дорожньо-транспортної пригоди, в напрямку руху його автомобіля був припаркований автомобіль БМВ, більша частина якого знаходилася на проїзній частині. Біля вказаного автомобіля, на проїзній частині стояли не менши п`яти осіб, які були одягнені в темний одяг. В той же час на зустрічній смузі руху, неподалік автомобіля БМВ, був припаркований автомобіль ВАЗ жовтого кольору. Наблизившись до автомобіля БМВ, він вимушений був різко змінити напрямок руху в ліву сторону, оскільки вказаний автомобіль та люди, які стояли біля автомобіля, створювали на той момент для нього перешкоду та небезпеку. Рухаючись далі в напрямку руху, раптово на проїзній частині він знову побачив групу людей, не менше трьох осіб, які швидко перебігали проїзну частину дороги. В цей момент він застосував екстрене гальмування, але зважаючи на дорожне покриття, зупинити автомобіль до наїзду на пішохода, на його думку, було неможливо із-за малої відстані. Він прийняв рішення скерувати автомобіль в ліву сторону, за межі проїзної частини, з метою уникнення наїзду на пішоходів, однак, в останній момент, коли автомобіль ще перебував на проїзній частині, він відчув удар в передній частині автомобіля. Вийшовши з автомобіля він побачив, що здійснив наїзд на пішохода. Перебуваючи в шоковому стані він просив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 викликати на місце події швидку допомогу і працівників поліції. Зважаючи на те, що особи, які перебували на місці пригоди, були у стані алкогольного сп`яніння та погрожували йому фізичною розправою, через певний проміжок часу він змушений був втекти з місця події, оскільки боявся самосуду. На наступний день, коли пройшов шоковий стан та він усвідомив, яка трагедія сталася, він самостійно прийняв рішення з`явитися в поліцію та повідомити, що скоїв дорожньо-транспортну пригоду в с.Порохова. Пред`явлений цивільний позов визнає частково, в розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень. Вказану суму в майбутньому зобов`язується добровільно сплачувати потерпілому. Він категорично та ствердно заявляє, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Визнає вину в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди у повному обсязі, окрім перебування у стані алкогольного сп`яніння. Він щиро кається у скоєному та щиро просить пробачення у потерпілого і його родини. Просить суд призначити йому покарання з іспитовим строком.
Показання обвинуваченого ОСОБА_10 в тій чи іншій мірі спростовуються показаннями потерпілого та свідків про обставини вчинення ним кримінального правопорушення.
Так, потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 9 жовтня 2017 року, приблизно о 2 годині, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «КІА Меgаntis», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вулиці Горішній Кінець в с.Порохова Бучацького району Тернопільської області, в напрямку с.Стінка Бучацького району. Проїжджаючи вказану ділянку дороги біля господарства ОСОБА_11 , ОСОБА_10 передньою правою частиною автомобіля наїхав на його сина ОСОБА_12 , який у групі друзів стояв на краю проїзної частини дороги.Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув його єдиний син. Зі слів очевидців дорожньо-транспортної пригоди йому відомо, що ОСОБА_10 їхав з с.Зубрець, з-під весілля. Був п`яний. Швидкість керованого ним автомобіля була приблизно 100-140 км/год. Про велику швидкість автомобіля свідчить той факт, що після наїзду сина відкинуло на декілька метрів, а його кросівки залишилися на місці наїзду, що автомобіль збив бетонну електричну опору, яка від удару переламалася на дві частини. Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 втік з місця події, щоб скрити стан алкогольного сп`яніння, і переховувався у ОСОБА_15 Відкапався фізрозчином і через тридцять три години прийшов на експертизу. Впродовж тривалого судового розгляду ОСОБА_10 так і не розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення. Під час дачі показань ОСОБА_10 озвучив, що кається, проте вини по суті не визнав. Зі сторони ОСОБА_10 він бачить єхидні посмішки. Поведінка останнього протягом усього судового розгляду не дає підстав вважати, що він усвідомив протиправність своїх дій, ставлення його до наслідків дорожньо-транспортної пригоди є цинічним. ОСОБА_10 шкода себе, йому неприємно усвідомлювати можливу відповідальність та він до цього часу поводить себе не щиро. ОСОБА_10 забрав життя сина та позбавив сенсу життя батьків. Ця втрата забрала у батьків щастя, натомість дала горе, забрала посмішку, а дала сльози, забрала віру, а дала відчай. Просить суд задовольнити заявлений ним до ОСОБА_10 цивільний позов про стягнення коштів в сумі 1000000 (один мільйон) гривень за завдану моральну шкоду та призначити останньому покарання у вигляді 8-ми років позбавлення волі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що 8 жовтня 2017 року, у вечірній час, приблизно до 22 години, він з другом ОСОБА_10 та ОСОБА_14 був у барі с.Стінка. Звідти автомобілем «КІА Меgаntis», яким керував ОСОБА_10 , поїхали в с.Зубрець, під весілля. На весіллі були приблизно півтори години, сиділи у альтанці, в компанії знайомих. На столі були алкогольні напої. Коли поверталися додому, в с.Стінка, він сидів в автомобілі на місці пасажира, на передньому сидінні. ОСОБА_10 керував автомобілем так, що на поворотах він говорив ОСОБА_10 , щоб той їхав повільніше. У с.Порохова вони потрапили в дорожньо-транспортну пригоду. На місці пригоди, на дорозі, біля автомобіля БМВ, було 5-6 осіб. Як сталася дорожньо-транспортна пригода він пояснити не може. Чи на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 був п`яний він не знає. Приблизно через 10 хвилин після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 покинув місце події. В ході досудового розслідування він без будь-якого тиску давав показання слідчому про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 був п`яний. Такий висновок зробив, оскільки ОСОБА_10 знаходився в альтанці, де компанія молодих людей розпивала алкоголь.
Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 8 жовтня 2017 року, у вечірній час, біля бару в с.Стінка він зустрівся з ОСОБА_10 , з яким перебуває у добрих стосунках. Чи вживав ОСОБА_10 з ним алкоголь у барі він не пам`ятає. Приблизно о 22 годині він,ОСОБА_13 та ОСОБА_10 автомобілем «КІА Меgаntis», яким керував останній, поїхали в с.Зубрець, під весілля. На весіллі сиділи у альтанці, в компанії знайомих. На столі були алкогольні напої, але він не може сказати, чи ОСОБА_10 вживав алкоголь, він йому не наливав. Особисто він вжив може одне пиво і може раз випив горілку. Коли поверталися додому, в с.Стінка, він сидів в автомобілі на місці пасажира, на задньому сидінні. У с.Порохова вони потрапили в дорожньо-транспортну пригоду. Автомобіль зупинився в мурі. Вони вийшли з автомобіля. Він побачив пошкоджену електричну опору. Як сталася дорожньо-транспортна пригода він пояснити не може. Приблизно через 5 хвилин після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 покинув місце події.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показав, що 09 жовтня 2017 року, приблизно о 2 годині, він з своїми друзями, серед яких був ОСОБА_12 , стояли на краю проїзної частини дороги в с.Порохова, біля господарства ОСОБА_11 , неподалік припаркованого автомобіля БМВ. Автомобіль був припаркований так, що його ліва частина була на проїзній частині дороги, а права на узбіччі. Раптово дорогу освітило яскраве світло фар автомобіля, що рухався у їх сторону. Вони відскочили в сторону. Водій автомобіля, яким виявився ОСОБА_10 , скерував транспортний засіб вліво, збив опору, «взяв» ОСОБА_12 і зупинився в мурі. Швидкість автомобіля була приблизно 120 км/год. Автомобіль на своєму шляху переламав бетонну опору. Звуку від гальмування коліс автомобіля він не чув. На момент дорожньо-транспортної пригоди дорожне покриття було мокрим. ОСОБА_10 вийшов з автомобіля, підбіг до БМВ і більше він його не бачив. З автомобіля також вийшлиОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_17 дав суду такі ж показання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 дав суду такі ж показання. Окрім того показав, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на місці події говорили, що автомобілем керував ОСОБА_10 і, що останній разом з ними перед дорожньо-транспортною пригодоювживав алкогольні напої, спочатку в барі с.Стінка, а потім під весіллям в с.Зубрець.
Свідок ОСОБА_19 суду показала, що вона проживає в с.Порохова, неподалік того місця, де 09 жовтня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля,яким керував ОСОБА_10 . В той день, після дорожньо-транспортної пригоди, приблизно о 5 годині, вона запросила до свого будинку ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які їхали пасажирами в автомобілі ОСОБА_10 , оскільки надворі було холодно. Вони знаходилися у її будинку біля двох годин. Вона розмовляла з ними про обставини дорожньо-транспортної пригоди.ОСОБА_14 говорив, що ОСОБА_10 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Коли вона запитала ОСОБА_14 чому він дозволив ОСОБА_10 сісти за кермо у стані алкогольного сп`яніння, той відповів, що ОСОБА_10 коли вип`є себе не контролює та є неадекватним.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 дала суду такі ж показання.

Свідок ОСОБА_21 суду показав, що 09 жовтня 2017 року він перебував на весіллі в с.Зубрець у своєї сестри, де бачивп`яного ОСОБА_10 . Останній поводив себе неадекватно, щось викрикував, їздив по селу з гучною музикою та на великій швидкості. Приїхав ОСОБА_10 під весілля біля першої години ночі. Він бачив, як ОСОБА_10 виходив з приміщення, в якому проходило весілля. Чув від ОСОБА_10 гучну мову, останній не впевнено тримався на ногах. В компанії з ОСОБА_10 було десь чотири особи, в тому числі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . З весілля ОСОБА_10 поїхав в напрямку с.Порохова. Недалеко від весілля на великій швидкості, на закритому повороті, обігнав автомобіль.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що 09 жовтня 2017 року, у нічний час, після дорожньо-транспортної пригоди, до нього додому прийшов ОСОБА_10 , який був дуже схвильований, і сказав, що керував автомобілем, на дорозі було багато людей, він хотів їх минути і заїхав у слуп. При цьому забив чоловіка. ОСОБА_10 попросив телефон, щоб подзвонити до мами. Він дав йому телефон і ОСОБА_10 вийшов на вулицю. Згодом ОСОБА_10 повернувся в будинок і віддав йому телефон. ОСОБА_10 говорив, що сам не знає чого втік з місця події.

Заявлені стороною захисту свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 суду показали, що вони як слідчі СВ Бучацького відділення поліції Теребовлянського ВП ГУНП України в Тернопільській області проводили окремі слідчі дії у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000405 від 9 жовтня 2017 року, за ознаками ч.2 ст.286 КК України, по факту вчинення ОСОБА_10 дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце в с.Порохова Бучацького району Тернопільської області.

Заявлені стороною захисту свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 в судовому засіданні підтвердили, що вони як поняті приймали участь у проведенні слідчих дій під час досудового розслідування кримінального провадження про дорожньо-транспортну пригоду, яку 9 жовтня 2017 року в с.Порохова скоїв ОСОБА_10 , та підписували відповідні процесуальні документи.

Заявлений стороною захисту свідок ОСОБА_28 суду показав, що він приїхав на місце дорожньо-транспортної пригоди після дзвінка брата. На місці пригоди були люди, які сказали, що наїхав на пішохода ОСОБА_10 і втік з місця події. Він побачив збитий слуп та пошкоджений автомобіль «КІА Меgаntis» в огорожі. Також на тій ділянці дороги, на узбіччі, був припаркований автомобіль БМВ, направлений в сторону с.Стінка.
Заявлена стороною захисту свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні показала, що син розповів їй, що їхав у с.Порохова, був туман. На дорозі стояла група людей. Син, ризикуючи своїм життям, скерував автомобіль на стовб, щоб більше людей не загинуло. Син покинув місце пригоди, бо його там були б на куски розірвали. Зустрілася вона з сином тільки 10 жовтня 2017 року, о 9 годині. Де перебував син після дорожньо-транспортної пригоди вона не знає. Її дитина горілку не п`є. Вони з сином живуть на її пенсію. Син у 2017 році не працював.
Заявлена стороною захисту експерт ОСОБА_30 суду показала, що відповідно до методики проведення судово-медичної експертизи організм людини виводить з крові щогодини від 0,1 до 0,2 проміле алкоголю.

Аналізуючи висновок експерта ОСОБА_31 №1500 від 13 жовтня 2017 року (а.п.88-89, т.3), згідно якого, при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_10 , відібраного в приймально-діагностичному відділенні Бучацької ЦКРЛ 10 жовтня 2017 року, об 11 год. 00 хв., метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено, та показання експерта ОСОБА_31 , суд встановив, що взірець крові ОСОБА_10 відібрано через 32 години 40 хвилин після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди. Виходячи з найнижчого показникащогодинного виведення з крові людини алкоголю, у взірці крові ОСОБА_10 можна було б виявити спирти, якщо б на момент дорожньо-транспортної пригоди у його крові було 3,24 проміле алкоголю, що відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння.
Таким чином, згаданий висновок ніяк не свідчить, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тільки констатує, що він був тверезий на час відібрання у нього взірця крові.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_10 про обставини вчинення ним кримінального правопорушення та заперечення ним стану алкогольного сп`яніння.Вважає його показання неправдивими і такими, що направлені на ухилення від відповідальності.

Разом з тим, суд приймає до уваги показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_28 та ОСОБА_31 , оскільки їх показання про обставини вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення та вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому є достовірними.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, доведена також іншими

доказами, зібраними у справі та дослідженими в ході судового розгляду.

Оглядом місця події, проведеним 9 жовтня 2017 року, яким зафіксовано сліди та наслідки дорожньо-транспортної пригоди.
(а.п.230-245, т.2)

Результатами слідчого експерименту, проведеного 3 листопада 2017 року з участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в ході якого встановлено місце наїзду на пішохода ОСОБА_12 , місце розташування інших пішоходів на момент дорожньо-транспортної пригоди, визначено траєкторію, швидкість руху та режим світла фар автомобіля «КІА Меgаntis», р.н. НОМЕР_1 , на часдорожньо-транспортної пригоди, встановлено конкретну видимість пішоходів з робочого місця водія«КІА Меgаntis», а також загальну видимість (в напрямку руху).
(а.п.246-253, т.2)

Результатами слідчого експерименту, проведеного 3 листопада 2017 року з участю свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , в ході якого встановлено місце наїзду на пішохода ОСОБА_12 , місце розташування інших пішоходів на момент дорожньо-транспортної пригоди, визначено траєкторію, швидкість руху та режим світла фар автомобіля «КІА Меgаntis», р.н. НОМЕР_1 , на часдорожньо-транспортної пригоди, встановлено конкретну видимість пішоходів з робочого місця водія«КІА Меgаntis», а також загальну видимість (в напрямку руху).
(а.п.1-9, т.3)

Оглядом одягу потерпілого ОСОБА_12 , яким встановлено, що на одязі наявні чисельні рвані пошкодження, а також сліди бурого кольору та грунту.

(а.п.15-18, т.3)

Висновком судово-медичної експертизи №195 від 3 листопада 2017 року, згідно якого, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у видівідкритої черепно-мозкової травми, що проявилася переломами кісток склепіння і основи черепа, забоєм речовини головного мозку та крововиливами під оболонки головного мозку,перелому шийного відділу хребта, перелому правої плечової кістки, перелому правої сідничної кістки, крововиливів по передній поверхні шийного відділу хребта, в діафрагму, в заднє середостіння, в брижу тонкого кишечника,численних саден та синців на руках і ногах, численних саден на задній поверхні тулуба,від яких настала смерть потерпілого.
(а.п.19-39, т.3)

Висновком судової автотехнічної експертизи №5-632/17 від 17 листопада 2017 року, відповідно до якого, в умовах дорожньо-транспортної пригоди, яка склалася, водій автомобіля «КІА Меgаntis» повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2.,12.3.,12.4. Правил дорожнього руху України. Проведеним дослідженням встановлено, якщо б водій автомобіля «КІА Меgаntis» з моменту виникнення перешкоди для руху, діяв так, як це викладено у дослідницькій частині висновку, то у цьому випадку його дії можна було б вважати такими, які б відповідали технічним вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху України, і такі його дії, з технічної точки зору, не повинні були б призвести до скоєння наїзду на пішохода.
(а.п.41-51, т.3)

Висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №5-542/17 від 17 листопада 2017 року, відповідно до якого, первинний контакт при наїзді на пішохода відбувся передньою правою частиною автомобіля «КІА Меgаntis», р.н. НОМЕР_1 , на відстані наближено 6-54 см від поздовжньої його осі (правими частинами капоту моторного відсіку та переднім вітровим склом). Наїзд автомобіля «КІА Меgаntis», р.н. НОМЕР_1 , на пішохода відбувся у поперечному напрямку по відношенню до елементів дороги поблизу лівого краю проїзної частини дороги.

(а.п.54-59, т.3)

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи №5-543/17 від 17 листопада 2017 року, відповідно до якого, на момент експертного дослідження рульове керування та робоча гальмова система автомобіля «КІА Меgаntis», р.н. НОМЕР_1 , знаходяться в працездатному стані.

(а.п.66-73, т.3)

Відповідно до ст.23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, за формою вини є необережним.

Згідно ст.25 КК України необережність поділяється на злочинну самовпевненість та злочинну недбалість.

В ході судового розгляду на запитання головуючого, чи визнає обвинувачений порушення ним вимог бодай одного із пунктів Правил дорожнього руху України, що спричинило смерть потерпілого, останній відповіді не дав.
Таким чином, проаналізувавши показання обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що обвинувачений, визнаючи вину в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, визнав факт цієї пригоди з участю керованого ним транспортного засобу, а не вину у вчиненніінкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті.
Незважаючи на те, що обвинувачений своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, суд, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до переконання, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії за ч.2 ст.286 КК України органом досудового розслідування кваліфіковано вірно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Під час судового розгляду захисники подали клопотання про визнання доказів недопустимими:

- протоколу огляду місця події від 9 жовтня 2017 року, мотивуючи тим, що процесуальна дія здійснювалась слідчим ОСОБА_22 , який є професійно не підготовленою службовою особою;

- протоколів слідчих експериментів, проведених 3 листопада 2017 року з участю свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , мотивуючи тим, що погодні умови на час проведення вказаних слідчих дій не відповідали фактичним обставинам справи, до протоколів не додано фототаблиць, протоколи складались не безпосередньо після закінчення процесуальних дій, а значно пізніше, до участі у проведенні слідчих експериментів були залучені поняті та статисти, жителі с.Порохова, які є упередженими щодо обвинуваченого, порушено право обвинуваченого на захист, яке полягає в тому, що останньому не пропонували взяти участь у проведенні слідчих експериментів;

- висновку судової автотехнічної експертизи №5-632/17 від 17 листопада 2017 року, висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №5-542/17 від 17 листопада 2017 року та висновку судової інженерно-транспортної експертизи №5-543/17 від 17 листопада 2017 року, мотивуючи тим, що вказані експертні дослідження проводились на підставі вище згаданих недопустимих доказів.

Суд вважає, що клопотання захисників щодо визнання доказів недопустимими слід відхилити, виходячи з наступного.
В ході судового розгляду було досліджено сукупність доказів, що доводять вину ОСОБА_10 , зокрема, показання потерпілого, свідків та письмові докази. У своїй сукупності ці докази створили розуміння причин виникнення дорожньо-транспортної пригоди, а це порушення Правил дорожнього руху зі сторони ОСОБА_10 . Відповіді на усі питання механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди чітко сформовані у висновку експерта №5-632/17 від 17 листопада 2017 року. Вказаний висновок складений на підставі матеріалів кримінального провадження №0000405, зокрема, протоколу огляду місця події від 9 жовтня 2017 року та протоколів слідчих експериментів від 3 листопада 2017 року.
Огляд місця події було проведено відповідно до чинного законодавства належною службовою особою, у присутності двох понятих ОСОБА_32 та ОСОБА_25 , жителів с.Порохова Бучацького району, які під час судового розгляду показали, що вони є односельчанами потерпілого. Отже ці особи не є заінтересованими в розумінні вимог ст.223 КІІК України. Якщо у них виникло негативне ставлення до ОСОБА_10 в ході досудового розслідування чи судового розгляду, це не дає підстав суду зважати на позицію з цього приводу сторони захисту.
Слідчі експерименти були проведені зі свідками події, як з жителями с.Порохова Бучацького району, що того дня знаходилися на місці дорожньо-транспортної пригоди, так і з пасажирами, що знаходилися у автомобілі «КІА Меgаntis». Слідчий, керуючись вимогами КПК України, прийняв рішення провести слідчі дії з певними учасниками. Сенсу проводити такі слідчі дії з участю ОСОБА_10 не було та на даний час немає, так як його показання на стадії досудового розслідування та судового розгляду були малоінформативними та жодним чином іншої версії подій, а ніж та, що сформована з показань свідків, не надав. Твердження сторони захисту про те, що слідчі експерименти були проведені за інших погодних умов, а ніж ті, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, є неспроможними, оскільки погодні умови були підібрані ідентичні. Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_22 , який є слідчим Бучацького ВП, показав з яких причин в матеріалах кримінального провадження відсутні фототаблиці до протоколів слідчих експериментів. Відносно твердження про відсутність підпису понятого ОСОБА_24 в протоколі слідчого експерименту суд звертає увагу, що рукописний підпис та написання ним свого прізвища є ідентичними, а такий запис є в усіх процесуальних документах, що складалися за його участю.
Судом не встановлено, що вказані докази отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, що є обов`язковою умовою для визнання доказів недопустимими в порядку, передбаченому ч.1 ст.87 КПК України.
У справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими,а натомість надає суду право вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, визначеному ст.89 КПК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який позитивно характеризується по місцю проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставину, яка обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, і приходить до переконання, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією ч.2 ст.286 КК України, наближений до максимального, що таке покарання буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки така обставина носить лише формальний характер. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. В ході судового розгляду ознак щирого каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні судом не встановлено.

Суд встановив, що потерпілому ОСОБА_8 кримінальним правопорушенням заподіяно моральну (немайнову) шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, адже він втратив сина, що позбавило його сенсу життя. 19 років вони з дружиною вкладали свою душу, сили, безмежну любов та час в сина, задля якого готові були жертвувати усім без винятку. Щодня вони бачили у своїй уяві яким він стане в 20 років, в 25, в 30. Щодня вони розуміли, що мають працювати та жити для того, щоб їх єдиний син жив у достатку, щоб він ставав кращим, щоб розвивався їм на втіху. Батьки очікували та чекали його одруження, народження внуків, високих досягнень у кар`єрі. Їх син це проект усього їхньою життя. Ця втрата забрала у них щастя, натомість дала горе, забрала посмішку, а дала сльози, забрала віру, а дала відчай. Чи існує для батька, для матері будь-що у житті, що може завдати такої ж шкоди - ні!
Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 1000000 (одного мільйона) гривень моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних потерпілому моральних страждань, за яких обставин та якими діями вони завдані, ступінь і форму вини заподіювачів, матеріальний стан обвинуваченого і, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, приходить до переконання про необхідність задоволення позову частково, в сумі 300000 (триста тисяч) гривень.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Початок строку відбування покарання рахувати ОСОБА_10 з моменту його затримання, тобто, з 10 жовтня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_10 в користь потерпілого ОСОБА_8 300000 (триста тисяч) гривень моральної шкоди.

Речові докази, одяг потерпілого, повернути ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_10 в користь державного бюджету: - 2721,40 грн. витрат на проведення судової автотехнічної експертизи №5-632/17 від 17 листопада 2017 року;

- 989,60 грн. витрат на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №5-542/17 від 17 листопада 2017 року;

- 865,90 грн. витрат на проведення судової інженерно-транспортної експертизи №5-543/17 від 17 листопада 2017 року.

Скасувати арешт автомобіля «КІА Меgаntis», р.н. НОМЕР_1 , та повернути автомобільОСОБА_10 .

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_10 попередню тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1