справа №619/1677/18
провадження №1-кп/619/348/18
ВИРОК
іменем України

22 травня 2018 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
обвинуваченихОСОБА_4
ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0000316 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Козача Лопань Дергачівського району Харківської області, громадянки України, освіта середня, маючої на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Шевченко Республіки Казахстан, освіта середня, не одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючу, фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, -

встановив
02 березня 2018 року приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , вступила в злочинний зговір з ОСОБА_4 , направлений на таємне викрадення чужого майна з домоволодіння АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_8 . Приблизно о 19 год. 00 хв. того ж дня ОСОБА_4 з ОСОБА_5 , маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету збагачення за рахунок скоєння злочину, діючи з корисливих мотивів, прийшли до домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , після чого шляхом вільного доступу, відчинивши не зачинену хвіртку, проникли на територію вказаного домоволодіння. Далі підійшли до житлового будинку та через незачинені вхідні двері проникли до будинку, в коридорі якого виявили бензопилу «Intertool DT-2209», перфоратор «Єлпром», електропилу «Сгаft-tес ЕКS 2100», після чого ОСОБА_4 , піднявшись драбиною на горище вказаного будинку, побачила зварювальний апарат «Витязь МЗЭП». Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з вищевказаним майном покинули приміщення будинку та направились в бік вхідних воріт на територію домоволодіння. В цей час власник домоволодіння ОСОБА_8 знаходячись у будинку, підійшов до вхідних дверей та відчинивши їх побачив на території свого домоволодіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з викраденим майном в руках та почав кричати, щоб вони зупинилися, проте останні усвідомлюючи, що їх дії були помічені ОСОБА_8 , покинули місце скоєння злочину. В подальшому розпорядились майном на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 3780 гривень.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, у вчиненому щиросердно розкаялася, підтвердила факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, у вчиненому щиросердно розкаялася, підтвердила факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинувачених та дослідженням доказів, які характеризують їх особу.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.
Вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченими не оспорюються.

Дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які виразилися в грабежі, тобто відкритому викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням до житла, суд кваліфікує за ч.3 ст.186 КК України.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує її покарання.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітнього сина.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України наявність на утриманні обвинуваченої малолітньої дитини, суд визнає обставиною, яка пом`якшує її покарання.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує її покарання.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітнього сина.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України наявність на утриманні обвинуваченої малолітньої дитини, суд визнає обставиною, яка пом`якшує її покарання.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд відповідно до вимог ст.65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність претензій потерпілого, а також дані про осіб обвинувачених.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа №634/609/15-к, провадження №51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Відповідно до ст.75 КК України звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, в тому числі і у виді позбавлення волі, може бути прийняте судом з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, на підставі яких він дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечного діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують її покарання, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, поведінку ОСОБА_4 після вчинення злочину, її дійсне виправлення, фактичне ставлення до потерпілого та щире каяття, можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, суд дійшов висновку про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст.75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на неї обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечного діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують її покарання, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, поведінку ОСОБА_5 після вчинення злочину, її дійсне виправлення, фактичне ставлення до потерпілого та щире каяття, можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, суд дійшов висновку про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст.75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на неї обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України, суд стягує з обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської обалсті від 07.03.2018 (справа №619/785/18 провадження №1-кс/619/226/18) було накладено арешт на на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене 03.03.2018 під час проведення огляду місця події ділянки місцевості розташованої за адресою: смт Козача Лопань координати 50.345310, 36.182241, а саме: бензопилу «Intertool DT - 2209» в корпусі червоного та чорного кольорів, перфоратор «Єлпром» сірого кольору, електропилу «Craft-tec EKS 2100 №62001972» зеленого та чорного кольорів, зварювальний апарат «Витязь МЗЭП» синього та чорного кольорів..

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд скасовує арешт майна, який був накладений під час досудового розслідування.

Відповідно до ст.961 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Пунктами 3 та 4 ч.1 ст.962 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Відповідно до пункту 5 ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення повертається власнику (законному володільцю).
З урахуванням вимог ст.ст.176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинувачених.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області 07 березня 2018 року (справа №619/785/18 провадження №1-кс/619/226/18), а саме накладення арешту на бензопилу «Intertool DT - 2209», перфоратор «Єлпром», електропилу «Craft-tec EKS 2100 №62001972», зварювальний апарат «Витязь МЗЭП», - скасувати.

Речові докази: бензопилу «Intertool DT - 2209» в корпусі червоного та чорного кольорів, перфоратор «Єлпром» сірого кольору, електропилу «Craft-tec EKS 2100 №62001972» зеленого та чорного кольорів, зварювальний апарат «Витязь МЗЭП» синього та чорного кольорів, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , - вважати йому повернутими.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Харківському НДІСЕ ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса експертиз №5254 від 27.03.2018 року в розмірі 572,00 грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1