Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/312/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 309 (229-5, 229-8) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000172 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2018 року.

Цією ухвалою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, українець, громадянин України, освіта загальна середня, не працює, одружений, не має судимості, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР від 07.01.2018 №0000172 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати в сумі 858 гривень 00 коп.

Вирішено питання речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_7 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР від 07.01.2018 за №0000172 стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ухвали суд дійшов висновку про правильність кваліфікації досудовим слідством дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Так, 06 січня 2018 року, приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 у м. Кропивницькому по вул. Преображенській, поруч з Центральним ринком, на бордюрі побачив пластиковий шприц об`ємом 10 мл. з рідиною коричневого кольору, заповнений до позначки 2,3 мл., за зовнішніми ознаками усвідомивши, що шприц містить наркотичну речову опій ацетильований, який взяв для подальшого особистого вживання наркотичної речовини опію.

06 січня 2018 року, приблизно о 16 год. 00 хв. поруч з будинком, який розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Преображенська, буд. 75, інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кропивницькому ОСОБА_10 , у ОСОБА_7 під час особистого огляду та огляду речей у лівій кишені куртки виявлений шприц з вмістом рідини коричневого кольору всередині. Вказана речовина відповідно до висновку судової експертизи матеріалів речовин та виробів від 12.01.2018 № 9 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опієм ацетильованим, масою в перерахунку на суху речовину 0,208 г., яку ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав, без мети збуту.

Звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України місцевий суд вказав, що захисником обвинуваченого заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України у зв`язку з тим, що обвинувачений добровільно звернувся до лікувального закладу та розпочав лікування від наркоманії.

26.02.2018 року ОСОБА_7 звернувся до наркологічного диспансеру з метою проходження лікування від наркотичної залежності, пройшов курс лікування тривалістю 10 днів і від подальшого проходження лікування відмовився через відсутність коштів та поліпшенням стану здоров`я.

Суду надано документи згідно з якими ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні з 26.02.2018 р. по 07.03.2018 р. повний діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів. Синдром залежності. Постійне вживання. Виписаний з відділення в зв`язку з відмовою від подальшого лікування (по заяві хворого). Лікування отримував згідно клінічних протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «наркологія».

Згідно довідки КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» від 27.02.2018 № 208/1.2-2 ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікування в обласному наркологічному диспансері з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_7 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його точному змісту та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Обгрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до довідки КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», ОСОБА_7 знаходився на обліку з приводу вживання алкоголю в період з 2004 по 2013 рік. ОСОБА_7 звернуся до КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» з приводу лікування від наркоманії після вручення йому обвинувального акту та направлення його до суду. Лікування у вищезазначеному закладі не закінчив, не пройшовши повний курс лікування, та був виписаний за власною заявою.
Вказане свідчить про те, що звертаючись до лікувального закладу, обвинувачений мав на меті не вилікуватися від наркоманії, а уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.
Крім того посилається на те, що з`ясувавши вищевикладені обставини в судовому засіданні, сторона захисту відкликала своє клопотання про звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, посилаючись на те, що обвинувачений не пройшов повний курс лікування.Прокурором також не заявлялось таке клопотання.
Після з`ясування цих питань судом оголошено про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, та вислухавши думки сторін з цього приводу, оголошено про перехід до судових дебатів. В судових дебатах сторонами висловлено свої позиції щодо винуватості ОСОБА_7 та міри покарання, яку просять застосувати суд. Разом з цим в дебатах не йшло мови про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України чи з інших підстав.
Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_9 в його інтересах, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового судового розгляду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону, згідно ст. 412 КПК України є такі порушення цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно зі ст. 94 цього Кодексу. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що місцевий суд не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України сторонами кримінального провадження не оспорюється.

При розгляді доводів апеляційної скарги колегія суддів відповідно до ст. 404 КПК України виходить із фактичних обставин провадження, встановлених судом першої інстанції.

Так, під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 суд першої інстанції прийняв рішення про необхідність звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Згідно із ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, якщо: її вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, доведена; вона виявила бажання вилікуватися і для цього звернулася до відповідного закладу добровільно та розпочала лікування; заявила клопотання особисто чи через захисника про її звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи на цій підставі.

Відсутність хоча б однієї із цих умов, а також незгода винної особи на закриття кримінальної справи з відповідної підстави унеможливлює звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України.

Проте, місцевим судом належним чином не з`ясовано, чи дійсно обвинувачений звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, оскільки ОСОБА_7 лікування у КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» не закінчив та був виписаний за власною заявою.
Крім того, згідно вимог ч. 3 ст. 285 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Під час розгляду кримінального провадження судом захисником обвинуваченого заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 309 КК України у зв`язку з тим, що останній добровільно звернувся до лікувального закладу та розпочав лікування від наркоманії.

В подальшому захисник відкликав клопотання щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.Прокурором та обвинуваченим вказане клопотання не заявлялось.
Разом з цим, у судових дебатах сторонами висловлено свої позиції щодо винуватості ОСОБА_7 та міри покарання, яку вони просили застосувати суд, при цьому сторони не зазначали про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України. Крім того, думка обвинуваченого щодо звільнення від кримінального відповідальності відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України взагалі не з`ясовувалась.
Недотримання вказаної процесуальної процедури суперечить засадам справедливого судового розгляду та відповідно до п. п. 1, 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є порушенням права обвинуваченого на захист, а отже розцінюється колегією суддів як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

До того ж, колегія суддів, визнає порушенням права обвинуваченого на захист процесуальну поведінку захисника, який спочатку звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 309 КК України у зв`язку з тим, що останній добровільно звернувся до лікувального закладу та розпочав лікування від наркоманії, а згодом відкликав своє клопотання оскільки обвинувачений не пройшов повний курс лікування.
Таким чином, з огляду на допущені істотні порушення вимог КПК України, відсутність належної оцінки та мотивування рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому ухвала підлягає скасуванню.

У зв`язку із скасуванням ухвали місцевого суду через істотні порушення кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення доведеності чи недоведеності обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону про кримінальну відповідальність, і вважає, що доводи апеляційної скарги мають бути предметом дослідження при новому судовому розгляді кримінального провадження.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно дослідити повно і всебічно в сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, всі обставини справи, проаналізувати наявні докази, дати їм належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість і достатність, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: підписи.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2