Справа № 405/6184/18
Провадження №1-в/405/395/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Кропивницький 11 жовтня 2018 року

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Кропивницька ВК (№6) ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, спільне подання ДУ «Кропивницька виправна колонія № 6» та спостережної комісії при виконавчому комітеті міської ради міста Кропивницького про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка, Долинського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 засудженого: 04.04.2017 Долинським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185КК України до покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 роки,
встановив:
начальник Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» та голова спостережної комісії при Кіровоградському міському виконавчому комітеті звернулися до суду із спільним поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 . Вказане подання мотивоване тим, що за період відбування покарання засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, позитивно себе зарекомендував.
Представник спостережної комісії при Кіровоградському міському виконавчому комітеті в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.п. 17).

В судовому засіданні представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» підтримав подання та просив його задовольнити, зважаючи на підстави викладені в ньому.

Прокурор заперечувала щодо задоволення подання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 подання підтримав, просив його задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 № 341-К-17, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
В судовому засідання встановлено, що вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 04.04.2017 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 03 років позбавлення волі; зараховано в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 04.04.2017 до набрання вироком законної сили, тобто до 14.11.2017, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 1-2, 19, Т.1 ч.1).

Початок строку покарання 04.04.2017, кінець строку 25.08.2019. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 02 роки 01 місяць 17 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 10 місяців 13 днів.
З особової справи засудженого ОСОБА_5 № 341-К-17 вбачається, що в місцях позбавлення волі останній перебуває з 10.04.2017, за час відбування покарання допустив 1 (одне) порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку (а.п. 4, а.о.с. 19, Т.1 ч.2); має 2 (два) заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.п. 4, а.о.с. 54, 57, Т.1 ч.2); з 10.04.2017 перебував в Миколаївському СІЗО, де допустив 1 (одне) порушення встановленого порядку відбування покарання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО, порушення виражалося у зберіганні заборонених речей, за що даний засуджений отримав догану, стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав; з 14.12.2017 відбуває покарання в Кропивницькій виправній колонії (№ 6).

На засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким у виді обмеження волі щодо засудженого ОСОБА_5 , де останньому було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 05 від 01.03.2018 - а.о.с. 47-48, Т.1 ч.2).

З характеристики від 01.03.2018, що міститься в матеріалах особової справи на аркуші 49 Т.1 ч.2, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 характеризується негативно, зокрема: стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість, міру покарання, призначену судом, вважає надто суворою; не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; до виконання робіт з благоустрою установи ставиться безвідповідально або перекладає їх виконання на інших засуджених; бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», але особистого прагнення для її реалізації не проявляє; до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, участі у виховних заходах, які проводяться в установі, не приймає, участі в роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє.

З характеристики від 30.08.2018, доданої до спільного подання, вбачається що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в в Кропивницькій виправній колонії (№ 6) порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, на профілактичні заходи індивідуально-виховного характеру реагує позитивно, завжди робить належні висновки; стосовно скоєного злочину розкаюється, міру покарання, призначену судом, вважає справедливою; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, виконує ремонтні роботи на відділенні, залучається до робіт без оплати праці; відповідно до п.5 ст. 118 КВК України засуджений відпрацював 28 годин (а.п.5); відповідно до ст. 126 КВК України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічні навичок, засуджений виписує газети, читає літературу; бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; відповідно до ст. 127 КВК України бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, характеризується позитвино (а.п. 1).

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2012 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Однак, подання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 не містять достатніх відомостей про те, що засуджений протягом всього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.

При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання один раз порушив встановлений порядок відбування покарання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО, порушення виражалося у зберіганні заборонених речей, за що даний засуджений отримав догану.

Суд бере до уваги те, що засуджений 2 рази заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці, разом з тим зміна його поведінки, що було підставою для заохочення, відбувалась напередодні виникнення у нього права на отримання заохочувальної норми, а саме - розгляду питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання; при цьому суд відмічає, що поведінка засудженого за більший проміжок часу відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

З матеріалів подання вбачається, що засуджений ОСОБА_5 не був працевлаштований, при цьому матеріали особової справи не містять відомостей про стан здоров`я засудженого, що не дозволяє його залучення до праці, залучався до двохгодинних відпрацювань без оплати праці по благоустрою місць позбавлення волі та за весь час відбування покарання відпрацював всього 28 годин (а.п. 5), за більший проміжок часу відбування (більше 11 місяців) покарання участь в організації виховних заходів, які проводились в установах виконання покарань не приймав, не прагнув до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не навчався.

З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні злочини і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисний злочин, за який його було засуджено до позбавлення волі, відбув дві третини строку покарання, призначеного йому судом, за вчинення умисного тяжкого злочину, має позитивне ставленням до праці, однак його поведінка за весь час відбування покарання, як процес виправлення та перевиховання, не є взірцевою.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, а отже, в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

постановив:
в задоволенні спільного подання ДУ «Кропивницька виправна колонія № 6» та спостережної комісії при виконавчому комітеті міської ради міста Кропивницького про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів із дня проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6