Постанова

Іменем України
12 липня 2018 року

м. Київ
справа № 206/6936/15-к
провадження № 51-4751 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001213, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, котрий народився та зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає на АДРЕСА_2 , раніше судимий 06 серпня 2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді 150 годин громадських робіт,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців. На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом повного складання покарань ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців 18 днів.
Прийняте рішення щодо речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 27 липня 2015 року приблизно о 18.15 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у житловому будинку на АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин умисно наніс потерпілій ОСОБА_8 декілька ударів кулаком, ногою в тулуб, обличчя та у голову, заподіявши потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, від яких ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 змінено. Перекваліфіковано дії засудженого з ч. 2 ст. 121 КК на ч. 1 ст. 121 КК та призначено йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк 7 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2015 року, більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. На думку прокурора, апеляційним судом дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 121 КК на ч. 1 ст. 121 КК перекваліфіковано неправильно. Прийнявши відповідне рішення, апеляційний суд всупереч вимогам ст. 419 КПК не навів в ухвалі вичерпних мотивів, з яких він не погодився з висновками суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілій тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило її смерть. Призначене ОСОБА_7 покарання прокурор вважає невиправдано м`яким.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 не підтримала касаційну скаргу прокурора та просила її залишити без задоволення.
Мотиви Суду
Відповідно до приписів ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з приписами ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При скасуванню або зміні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку чи ухвали.
Проте, змінивши вирок місцевого суду в частині правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_7 діяння з ч. 2 ст. 121 КК на ч. 1 ст. 121 КК, вказаних вимог закону апеляційний суд не дотримався, не обґрунтував належним чином в чому саме полягають порушення закону при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції.
Так, кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК настає внаслідок заподіяння особі умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечним, протиправним діянням та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. До того тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
Для застосування ч. 2 ст. 121 КК обов`язковою і необхідною умовою є встановлення необхідного причинного зв`язку між тяжкими тілесними ушкодженнями і смертю, що настала.
Ч. 2 ст. 121 КК може бути застосована і в тому разі, коли смертельний наслідок, який перебував у причинному зв`язку з умисним тілесним ушкодженням, не був усунений лікарським втручанням, хоча й міг бути ним усунений, зокрема через несвоєчасне надання медичної допомоги, відсутність необхідних препаратів чи обладнання, лікарську помилку тощо.
За встановлених в законному порядку фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оскаржувались, та з якими погодився апеляційний суд, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 на ґрунті неприязних відносин, умисно завдав потерпілій ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до виникнення тяжкої черепно-мозкової травми, від якої вона ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Отже, суд дійшов до того, що між протиправними діями ОСОБА_7 , які мали активний характер, і наслідками їх настання, тобто смертю потерпілої, існував прямий причинний зв`язок, а тому дії кваліфікував за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК.
Однак, апеляційний суд, не спростувавши встановлені судом першої інстанції фактичні обставини щодо причини смерті ОСОБА_8 , погодившись з фактом заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, зробив висновок про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між смертю потерпілої та нанесенням обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень, та безпідставно змінив правову кваліфікацію вчиненого злочину з ч. 2 ст. 121 КК на ч. 1 ст. 121 КК.
При цьому, доводи апеляційного суду щодо неналежного нагляду за хворою ОСОБА_8 не спростовують висновок комісійної судово-медичної експертизи №169 від 13 вересня 2016 року щодо тяжкої черепно-мозкової травми, від якої потерпіла померла. Іншого висновку апеляційним судом зроблено не було.
Отже, за фактичними обставинами, встановленими судом першої інстанції, дії ОСОБА_7 були протиправними та умисними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, існував прямий причинний зв`язок.
Допущені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, в ході якого слід врахувати наведене та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Якщо при новому розгляді не буде встановлено інших обставин, які можуть вплинути на юридичну оцінку дій ОСОБА_7 , то з урахуванням вже встановлених обставин справи, правову кваліфікацію вчиненого за ч. 1 ст. 121 КК слід вважати неправильною. При цьому, призначити покарання у межах санкцій відповідних частин статей КК, з урахуванням вимог ст. 65 КК України, тобто необхідності й достатності для його виправлення.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3