Справа № 461/8513/16
У Х В А Л А

02 листопада 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання про застосування амністії та звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Галицького районного судом м. Львова від 07.06.2011 року засуджений за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України з випробувальним строком 1 рік; вироком Залізничного районного судом м. Львова від 25.06.2012 року засуджений за ч.1 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.; вироком Галицького районного судом м. Львова від 04.03.2013 року та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15.10.2013 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Личаківського районного судом м. Львова від 20.12.2013 року засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі - звільнений 05.02.2016 року з Миколаївської ВК № 50 по закінченню строку покарання, вироком Галицького районного суду м. Львова від 20.02.2017 року за ч.2 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі, суд

в с т а н о в и в:

На розгляд суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із амністією, яке мотивує тим, що його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, і призначено покарання у виді штрафу у вигляді 1 рік обмеження волі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.06.2018 рокуу було задоволено клопотання інспектора Залізничного районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації ОСОБА_5 про вирішення питання про примусове направлення до місця відбування покарання щодо ОСОБА_4 . Між тим, на його утриманні перебуває мати інвалід ІІ групи, а від так відносно нього можливе застосування Закону України "Про амністію у 2016 році" .

В судове засідання представник органу пробації ОСОБА_6 подав заяву про розгяд справи без його участі, при вирішенні вказаного клопотання покликається на розсуд суду.

Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності учасників судового процесу, які у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, а матеріалів справи є достатньо для проведення розгляду справи по суті.

Суд, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даного клопотання, суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.
Вироком Галицького районного суду м. Львова від 20.02.2017 року за ч.2 ст.190 КК України ОСОБА_4 засуджено до 1 року обмеження волі.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.06.2018 рокуу було задоволено клопотання інспектора Залізничного районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації ОСОБА_5 про вирішення питання про примусове направлення до місця відбування покарання щодо ОСОБА_4 .

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).

У ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні" вказано, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.13 названого Закону).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

У разі якщо до особи може бути застосовано декілька підстав, передбачених цим Законом, застосовується підстава, яка найбільшим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 не подав суду жодних доказів, які б слугували підставою для застосування вище вказаного положення ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», а саме: засудженим не долучено довідки, яка б стверджувала, що його мати знаходиться лише на його утриманні, або яка б свідчила, що інших працездатних дітей у його матері не має.

Крім того, з копії висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, вбачається, що мати засудженого ОСОБА_7 , 1973 року народження, являється інвалідом ІІ групи. Від так застосування положень п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» не можливе.

За таких обставин, суд вважає, що на засудженого ОСОБА_4 не поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він не підлягає звільненню від відбування покарання.

На підставі викладеного, ст.85, 86 КК України, ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", ст.1, 4, 9, 15 Закону України «Про амністію у 2016 році», керуючись ст.537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із амністією - відмовити .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1