Провадження № 1-в/243/263/2018
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючий суддя ОСОБА_1
за участю
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника заявника ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
особи, стосовно якої
вирішується питання
про продовження примусових
заходів медичного характеру ОСОБА_6 .
Розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська заяву головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» ОСОБА_7 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2018 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки та звільненого на підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання з випробуванням тривалістю два роки, до якого на підставі ч. 2 ст. 20 КК України було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем мешкання,

про продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

В Слов`янський міськрайонний суд звернувся головний лікар Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» ОСОБА_7 з заявою про продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_6 , обґрунтованою наступним. На момент огляду ОСОБА_6 скарг не пред`являє, критика до свого стану відсутня, до лікаря-психіатра вчасно не з`являвся, виписані ліки не приймав, за своїм психічним станом на теперішній час становить небезпеку для себе та оточуючих.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2018 року по справі № 243/11484/17, який набув законної сили 06 березня 2018 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки та звільненого на підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання з випробуванням тривалістю два роки, до якого на підставі ч. 2 ст. 20 КК України було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем мешкання.

З Висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 34 від 19 липня 2018 року, слідує, що за своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_6 становить небезпеку для себе та оточуючих. У його психічному стані не відбулися такі зміни, у результаті яких відпала би необхідність у застосуванні примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 95 КК України та ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 КК України та статтею 512 КПК України порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Частиною 2 статті 95 КК України передбачено, що в разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Згідно з приписами, викладеними в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03 червня 2005 року, судам необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців. Це правило поширюється і на випадки надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що психічний стан хворого ОСОБА_6 не покращився, а тому вважає необхідним продовжити йому примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги строком на шість місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст. 514 КПК України, ч. 1, 2 ст. 95 КК України, ст. 19 Закона України «Про психіатричну допомогу», суд

УХВАЛИВ:

Заяву головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» ОСОБА_7 про продовження примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги строком на шість місяців.
Ухвала може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1