Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/3785/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11сс/778/1000/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія оскарження ст.193 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Запорізької області матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому розгляді клопотання, прокурора Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 серпня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000445 від 18 травня 2018 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 2 ст. 390 КК України,
та застосовано запобіжний захід у вигляді виді особистого зобов`язання, строком на 2 місяці, з покладанням обов`язку, передбаченого п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України за наступних обставин.
10 серпня 2017 року ОСОБА_7 прибув до ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)» для відбуття покарання за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 19.06.2017. Цього ж дня ОСОБА_7 був ознайомлений під розписку з «Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», порядком і умовами відбування покарання у вигляді обмеження волі, а також попереджений про дисциплінарну та кримінальну відповідальність за скоєння правопорушень (ст. ст. 68, 69 КВК України, ч. 1, 2 ст. 390 КК України).
14 травня 2018 року о 16:00 годині засуджений ОСОБА_7 , на підставі наказу начальника ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_12 №49/АГ/18 від 14.05.2018, виїхав на короткочасний виїзд за межі виправного центру до м. Енергодар, Запорізької області для попереднього вирішення питань трудового і побутового влаштування після його звільнення.
В цей же день ОСОБА_7 був ознайомлений під розписку з «Правилами поведінки під час короткочасного виїзду», а також попереджений про кримінальну відповідальність за неповернення до місця відбування покарання після закінчення строку виїзду (ст.390 КК України). Засуджений ОСОБА_7 повинен був повернутися на територію установи о 13 годині 00 хвилин 18 травня 2018 року, але у вказаний час до території ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)» не з`явився, про причини своєї неявки та фактичне місцезнаходження нікого з працівників адміністрації не повідомив.
В ході вжитих розшукових заходів, 25 травня 2018 року о 09 годині 50 хвилин службовими особами ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)», засудженого ОСОБА_7 було виявлено та затримано за адресою: вул. Українська м. Енергодар Запорізької області, після чого повернуто до місця відбування покарання.
18 травня 2017 відомості про злочин, передбачений ч. 2 ст. 390 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000445.
22 серпня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання та застосовуючи запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри, тяжкість злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу, а також встановив, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.
В апеляційній скарзі прокурор у просить ухвалу слідчого суді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано те, що ОСОБА_7 , відбуваючи покарання у ДУ «Веселівський ВЦ (№8)», 27 січня 2017 року в стані алкогольного сп`яніння вчинив напад на співробітника адміністрації, за що засуджений 19 червня 2017 року Веселівським районним судом Запорізької області до покарання у виді обмеження волі.
В ДУ «Дружківський ВЦ (№1)» підозрюваний не працевлаштований і фактично вже скоїв втечу з виправного центру і переховувався від правоохоронних органів.
На думку прокурора, обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не позбавить останнього можливості незаконно впливати на потерпілого і свідків, втекти від правосуддя та вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що покладений слідчим суддею на ОСОБА_13 обов`язок утримуватися від спілкування із свідками про кримінальному провадженню є неможливим з урахуванням специфіки установи виконання покарань. З тих самих підстав є неможливий контроль за виконанням підозрюваного обов`язків з боку слідчого.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, заслухавши пояснення підозрюваного, який ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою та просив залишити її без змін, заслухавши захисника підозрюваного, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала з тих підстав, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину невеликої тяжкості, за який передбачено найсуворіше покарання у вигляді двох років позбавлення волі та з урахуванням положень ч. 2 ст. 183 КПК України в даному кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до нього застосований бути не може, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого, наявність у нього судимостей тощо.
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про доведення існування обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України. І такі висновки слідчого судді в апеляційній скарзі не оспорюються.
У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у чиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно в разі, якщо прокурором окрім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
В даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, за вчинення якого законом про кримінальну відповідальність передбачене найсуворіше покарання у вигляді позбавлення волі на строк до двох років.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 є раніше судимою особою, разом з тим, доказів того, що під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні він, перебуваючи на волі, переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину прокурором слідчому судді надано не було.
Отже, передбачені законом підстави для застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час вирішення клопотання слідчим суддею були відсутні, а відповідно підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування судового рішення та постановленням нової ухвали із застосуванням до підозрюваного запропонованого прокурором запобіжного заходу відсутні.
Не є підставою для обрання підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні і факт того, що ОСОБА_7 раніше вчинив напад на співробітника адміністрації, про що зазначено в апеляційній скарзі прокурора, оскільки за вказані дії він вже був засуджений і відбуває покарання, а в апеляції прокурором не вказано, про що свідчать дані обставини.
Є безпідставним твердження апеляційної скарги прокурора про те, що обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не позбавить можливості впливати на потерпілого, оскільки злочином, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, тобто потерпілі особи відсутні.

Колегія суддів знаходить необґрунтованим твердження апеляційної скарги прокурора про те, що є неможливим контроль за виконанням підозрюваного обов`язків з боку слідчого, з огляду на специфіку установи виконання покарань, оскільки відповідно до положень ст. 41 КПК України оперативні підрозділи органів Державної кримінально-виконавчої служби України повинні виконувати доручення слідчого.

Таким чином, у разі належного контролю з боку оперативних співробітників виправного центру, обраний слідчим суддею запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 заявив, що за відсутністю відповідного рішення його безпідставно утримують в приміщенні камерного типу, що не відповідає умовам відбування призначеного йому покарання.
У відповідності до положень ч. 6 ст. 206 КПК України колегія суддів вважає необхідним доручити Прокуратурі Запорізької області провести дослідження фактів, викладених у вказаній заяві.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 181, 206, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Запорізької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 серпня 2018 року, якою стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, залишити без змін.
В порядку ч. 6 ст. 206 КПК України доручити Прокуратурі Запорізької області провести дослідження фактів незаконного тримання під вартою, викладених в заяві ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду 19 вересня 2018 року.
Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4