Справа № 548/288/18
провадження № 1-кп/527/103/18
В И Р О К
іменем України

17 травня 2018 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине кримінальне провадження № 0000132, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайське Харківської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого TOB «Сільпо-Фуд» водієм, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 вчинив злочин при наступних обставинах.
15.03.2017 року близько 11 години ОСОБА_5 керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем ІСУЗУ, д.н.з. НОМЕР_1 по автошляху Київ-Харків в напрямку до м. Харків. Проїжджаючи 231 км + 392,3 м та рухаючись в Хорольському районі Полтавської області на заокругленні автошляху не вибрав безпечної швидкості руху та необхідних прийомів управління, втратив керування над автомобілем та здійснив виїзд на праве по напрямку руху узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який рухався по узбіччю в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_5 , що призвело до дорожньо-транспортної події, пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву лонного зчленування, часткового розриву правого крижово-здухвенного зчленування з порушенням цілісності тазового кільця, переломів лобкових та сідничних кісток справа, перелому тяла правої лопатки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому поперечного відростку 5 поперекового хребця справа, двобічних множинних переломів ребер, двобічного травматичного гемопневмотораксу, двобічної контузії легень, травматичного пульмоніту, закритої абдомінальної травми з пошкодженням селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, забою нирок без порушення функції, забою серця, рани правої гомілки, які, згідно висновку експерта, за результатами проведеної судово-медичної експертизи № 135 від 26.06.2017 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх отримання.

Потерпілий ОСОБА_6 позовну заяву про відшкодування шкоди завданої ДТП не подавав.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав повністю і пояснив суду, що 15.03.2017 року близько 11 години він керував автомобілем ІСУЗУ та рухався з м. Черкаси в напрямку м. Харків по автодорозі Київ-Харків. Рухаючись в Хорольському районі Полтавської області на заокругленні дороги здійснив виїзд на праве по напрямку його руху узбіччя, та допустив наїзд правою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_6 , який рухався по узбіччю в попутному напрямку. Після ДТП він відразу викликав швидку медичну допомогу та працівників поліції. Після ДТП систематично, частинами перераховує кошти на картковий рахунок доньки потерпілого, на даний час ним відшкодовано шкоду на загальну суму 19000,00 грн. Представник потерпілого в судовому засіданні пояснив, що потерпілий йому повідомляв обставини стосовно того, що обвинувачений здійснює перерахування коштів, разом з тим точний розмір йому невідомий.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 135 від 26 червня 2017 року, у ОСОБА_6 наявні ушкодження у вигляді травматичного розриву лонного зчленування, часткового розриву правого крижово-здухвенного зчленування з порушенням цілісності тазового кільця, переломів лобкових та сідничних кісток справа, перелому тяла правої лопатки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому поперечного відростку 5 поперекового хребця справа, двобічних множинних переломів ребер, двобічного травматичного гемопневмотораксу, двобічної контузії легень, травматичного пульмоніту, закритої абдомінальної травми з пошкодженням селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, забою нирок без порушення функції, забою серця, рани правої гомілки, які утворилися від дії тупих предметів або при ударі об такі. Дані тілесні ушкодження кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх отримання.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 496 від 12.10.2017 року, в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля ІСУЗУ, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди. В умовах заданої пригоди водій автомобіля ІСУЗУ державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнення ДТП шляхом виконання вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху.
Прокурор в судовому засіданні, в зв`язку з тим, що обвинувачений вину у вчиненому злочині визнав повністю за обставин викладених в обвинувальному акті, запропонував визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого йому обвинувачення, врахувавши думку представника потерпілого, відповідно ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обсяг дослідження доказів обмежив допитом обвинуваченого, дослідженням висновків судово-медичної та автотехнічної експертизи, матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.
Своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким злочином.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує, що він є особою раніше не судимою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, дані про притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні, крім того суд враховує поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, а також те, що він вчиняє дії направлені на відшкодування шкоди потерпілому.
Враховуючи викладене, з метою виправлення ОСОБА_5 та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі. Додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд не застосовує, оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин не перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд заслухавши думку прокурора, представника потерпілого, які не заперечували проти застосування до обвинуваченого акту амністії, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Статтею 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, зокрема осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб не позбавленних батьківських прав, які на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Зі свідоцтва про народження наданого суду вбачається, що ОСОБА_5 є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» не виповнилось 18 років та відносно нього обвинувачений не позбавлений батьківських прав.
Також судом встановлено, що ОСОБА_5 не відноситься до категорії тих осіб, до яких згідно ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» або ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується. Вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України.
За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі за проведення судової автотехнічної експертизи на суму 988,70 грн. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 988,70 грн.

Арешт накладений ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 20 березня 2017 року (справа № 548/398/17, провадження № 1-кс/548/74/17) - скасувати.

Речові докази:
-автомобіль ISUZU NQR71R д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території штраф майданчику Хорольського ВП (постанова від 15.03.2017 року) повернути законному володільцю ПП «ЕКІПАЖ».
Підстав для обрання ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу суд не вбачає.
Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1