Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1762/18
Провадження № 1-кс/723/2771/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2018 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду

Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч.2 ст.186 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 . громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, раніше тричі судимий за скоєння злочинів передбачених статтями 185 та 186 КК України із застосуванням іспитових строків, а також останній раз Сторожинецьким районним судом від 26.04.2016 року за ст.185 ч.2, 71 ч.1, 70 ч.4 КК України на строк 2 роки 6 місяців з приєднанням покарання за вироком Сторожинецького районного суду від 09.11.2015 року. Покарання не відбув, 03.04.2018 року умовно-достроково на 8 місяців 10 днів звільнений,

встановив:

Слідчий СВ ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 (в подальшому слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 (в подальшому прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) за № 0000450 від 21.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 , вступивши в попередню злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в м.Сторожинець Чернівецької області по вул.Чернівецькій на зупинці громадського транспорту, діючи умисно, протиправно і відкрито заволодів майном ОСОБА_10 на загальну суму 23352,13 грн.

Ініціатор клопотання стверджує, що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення передбаченого статтею 186 ч.2 КК України про, що зібрано достатньо доказів і він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав, посилаючись на викладені в клопотанні обставини і докази.

Підозрюваний ОСОБА_4 , який не затримувався органами національної поліції, в ході судового розгляду клопотання, свою винуватість у вчиненні відкритого викрадення майна ОСОБА_10 визнав і зазначав, що він має де жити, а тому просив не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він приходив і буде приходити до суду чи до слідчого. Злочин він скоїв по причині наявних у нього перепадів в настроях.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий і прокурор обґрунтовують свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 21 травня 2018 року до ЄРДР за номером 0000450 внесено записи про кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.186 КК України, з приводу вчинення ОСОБА_4 грабежу майна ОСОБА_10 .

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.06.2018 року, протоколу слідчого експерименту від 09.06.2018 року, протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 23.05.2018 року, протоколу добровільної видачі від цього ж числа, а також пояснень ОСОБА_8 від 24.05.2018 року та ОСОБА_9 від 25.05.2018 року, вбачається що факт відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 мав місце, і вказаний злочин вчинив ОСОБА_4 спільно з іншими особами.

Виходячи із зазначеного та враховуючи всі досліджені процесуальні документи, а також виходячи із даних підозрюваним ОСОБА_4 пояснень щодо вчинення ним грабежу, слідчий суддя вбачає обґрунтованою повідомлену ОСОБА_4 підозру від 27 червня 2018 року у вчиненні ним злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив і посилався на наявність двох ризиків передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд знаходить, що зазначений слідчим та прокурором ризик щодо можливості підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є необґрунтованим, оскільки зазначення в клопотанні того, що підозрюваний буде переховуватись з метою уникнення покарання, через відсутність альтернативної міри покарання за вчинений злочин є надуманим та не відповідає національному законодавству та практиці Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях цього органу у справах Летельє проти Франції, Томазі проти Франції та Мансур проти Туреччини, згідно якої ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, релевантних обставин, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Таких релевантних обставин суду не наведено, а відповідно вказаний ризик не є підтвердженим.

Разом з тим суд знаходить, що ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України на який посилається прокурор, має місце, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень, судимості за які не погашені і не зняті може вчинити інші кримінальні правопорушення оскільки має схильність до їх вчинення. Як зазначив підозрюваний у нього наявними є перепади, які він і пов`язує із вчиненням ним як злочину з приводу якого здійснюється досудове розслідування так і злочинів, які він скоював попередньо і за які поніс покарання.

Слідчий суддя не погоджується із стороною захисту про те, що злочини можна вчиняти і перебуваючи в слідчому ізоляторі, оскільки такого ризику чинним законодавством не передбачено, а можливість вчинення злочину в зазначених місцях зводиться до мінімуму контролем, який здійснюється адміністрацією вказаної установи за поведінкою осіб які утримуються під вартою.

При цьому слідчий суддя враховує також і те, що інкримінований злочин вчинено під час терміну дії умовно-дострокового звільнення, що додатково свідчить про зазначену схильність ОСОБА_4 до вчинення корисливих злочинів, а саме крадіжок та грабежу, що безумовно є ризиком того, що підозрюваний перебуваючи на волі буде вчиняти злочини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Виходячи із обставин вчинення ОСОБА_4 злочину, та з огляду на його суспільну репутацію, яка на думку слідчого судді є негативною, оскільки доказів його суспільно-корисної праці суду не представлено, а твердження як захисника так і підозрюваного, що останній є порядною, в плані поведінки, людиною, має роботу і постійне місце проживання є голослівними і не підтверджені жодними доказами.

На думку слідчого судді врахування попередніх судимостей ОСОБА_4 , які мали місце в неповнолітньому віці підозрюваного, не повинні в повній мірі братися за основу при визначенні характеру його суспільної репутації., однак вчиненні злочину під час умовно-дострокового звільнення свідчить про підтвердження негативної репутації ОСОБА_4 та неможливість застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, який не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Таким чином, на думку слідчого судді прокурор довів наявність всіх обставин передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про обґрунтованість клопотання. Існування всіх вказаних обставин в сукупності, свідчить про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також і обставини вказані в ст.178 КПК України, щодо тяжкості покарання, віку підозрюваного, його сімейного та майнового стану і наявність декількох непогашених судимостей та одного не повністю відбутого показання.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Жодних заперечень проти застосування застави, слідчому судді не надійшло, тому зважаючи на норми зазначені в ч.3 ст.183 КПК України, суд на виконання свого обов`язку щодо визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначає його у відповідності до положень ст.182 ч.5 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, майновий та сімейний стан підозрюваного, його особу та ризики передбачені статтею 177 КПК України.

Виходячи із необхідності визначення розміру застави який, згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, слідчий суддя вважає, що таким розміром має бути 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 36820 гривень, що може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 певні обов`язки.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 206, 395, 492 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали та строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з 19 години 00 хвилини 03 липня 2018 року до 19,00 години 31 серпня 2018 року.

Розмір застави визначити у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 36820 (тридцять шість тисяч, вісімсот двадцять) гривень, які можуть бути внесені як підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Чернівецькій області, код 26311401, банк одержувача ГУ ДКУ у Чернівецькій області МФО 856135, р/р 0089.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язок, протягом двох місяців, прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою останніми періодичністю, не відлучатися із м.Сторожинець, Чернівецької області, без дозволу слідчого, прокурора чи суду та повідомляти їх про зміну свого місця проживання та/або роботи, утримуватись від спілкування з будь-якою особою визначеною слідчим чи прокурором, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Сторожинецького районного суду Чернівецької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя