УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Володимир-Волинського міського суду Волинської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000084 від 07.06.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Володимир-Волинського міського суду Волинської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В судовому засіданні, під час судового розгляду захисниками обвинуваченого адвокатами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заявлено письмове клопотання про визнання доказів у зазначеному кримінальному провадженні очевидно недопустимими.

Клопотання обґрунтовано тим, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.3 ст.368 КК України було виділено в окреме провадження з кримінального провадження за обвинуваченням іншої особи за ч.1 ст.368 КК України, тобто у вчиненні злочину середньої тяжкості. Вироком суду від 22.06.2018р. вказану іншу особу визнано винною за ч.1 ст.368 КК України за низкою епізодів злочинної діяльності за участі ОСОБА_7 , один з яких, а саме епізод від 25 лютого 2018 року, співпадає за часом по епізоду за участю ОСОБА_7 , який інкримінується ОСОБА_3 як тяжкий злочин. В клопотанні зазначено, що під час виконання вимог ст.290 КПК України, як слідчим, так і прокурором було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про забезпечення можливості ознайомитися з усіма матеріалами кримінального провадження, з якого було виділене в окреме кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , тобто не було здійснення відкриття стороні захисту додаткових матеріалів, отриманих до судового розгляду. Крім того, у клопотанні зазначено, що обвинувачення ОСОБА_3 за ч.3 ст.368 КК України, незважаючи на відсутність відповідної ухвали слідчого судді про використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в інших цілях або передання інформації, ґрунтується виключно на матеріалах негласних слідчих (розшукових) дій, проведених в іншому кримінальному провадженні. Також у клопотанні вказано, що наведені негласні слідчі (розшукові) дії були проведені у кримінальному провадженні щодо злочину середньої тяжкості, що суперечить вимогам ч.2 ст.246 КПК України. Захисники обвинуваченого у клопотанні наполягають, що з метою забезпечення можливості використання негласних слідчих (розшукових) дій з іншого кримінального провадження, під час досудового розслідування було штучно завищено кваліфікацію дій ОСОБА_3 на ч.3 ст.368 КК України під час пред`явлення йому підозри 20 липня 2018 року, при тому, що у кримінальному провадженні, з якого провадження щодо ОСОБА_3 виділено в окреме, відомості до ЄРДР та обвинувального акту щодо іншої особи, внесені за ч.1 ст.368 КК України. Посилаючись на зазначені обставини, захисники обвинуваченого у клопотанні просять суд визнати очевидно недопустимими доказами у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.3 ст.368 КК України: супровідний лист Управління СБУ у Волинській області № 54/3 від 02.02.2018р.; рапорт Управління СБУ у Волинській області № 54/3-574 від 01.02.2018р.; доручення про проведення слідчих (розшукових) дій № 04/4-56-18 від 02.02.2018р.; інформацію Управління СБУ у Волинській обл. № 54/3-665 від 07.02.2018р.; супровідний лист Управління СБУ у Волинській області № 54/3-667 від 07.02.2018р.; заяву ОСОБА_7 від 07.02.2018р.; постанову про розсекречення матеріалів щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій 14.03.2018р.; постанову про розсекречення матеріалів щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій 16.03.2018р.; постанову про розсекречення матеріалів щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій 05.05.2018р.; ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 15.02.2018р.; постанову про проведення контролю за вчиненням злочину від 22.02.2018р.; протокол огляду та вручення грошових коштів від 25.02.2018р.; протокол вручення технічних засобів від 25.02.2018р.; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії № 3/1245 від 06.03.2018р.; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії № 3/1306 від 14.03.2018р.; DVD-R № 3/88 від 30.01.2018р.; флеш-накопичувачі «Micro SD» № 3/80, 3/81 від 30.01.2018р.; ухвалу Апеляційного суду Волинської обл. від 15.02.2018р.; постанову про проведення контролю за вчиненням злочину від 28.02.2018р.; протокол огляду та вручення грошових коштів від 01.03.2018р.; протокол вручення технічних засобів від 01.03.2018р.; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії № 3/1246 від 07.03.2018р.; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії № 3/1307 від 14.03.2018р.; DVD-R № 3/89 від 30.01.2018р.; флеш-накопичувачі «Micro SD» № 3/82, 3/83 від 30.01.2018р.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання захисників підтримав.

Прокурор проти клопотання заперечував, вважаючи його передчасним. Крім того, зазначив, що стороною обвинувачення відкриті всі матеріали, які необхідні для доведеності вини ОСОБА_3 . Додатково пояснив, що з відповідним клопотанням до слідчого судді про використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в інших цілях або передання інформації прокурор не звертався, оскільки відповідні дії були проведені в кримінальному провадженні, з якого в подальшому в окреме було виділено провадження стосовно ОСОБА_3 .

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит.

Згідно ч.1-2 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Відповідно до ч.12 ст.290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

З ухвали слідчого-судді Апеляційного суду Волинської області від 15.02.2018р. вбачається, що прокурору у кримінальному провадженні № 0000024, відомості про яке внесені до ЄРДР 02.02.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за фактом одержання неправомірної вигоди, поєднаного із вимаганням та вчиненого за попередньою змовою групою осіб, надано дозвіл на проведення передбачених ст.ст. 260,263,268,269, 270 КПК України негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_3 , терміном на 2 (два) місяці, починаючи з 15 лютого 2018р. по 15 квітня 2018р. В подальшому, матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_3 були виділені із зазначеного в ухвалі слідчого-судді кримінального провадження в окреме провадження.

Протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_3 , відповідно від 06.03.2018 р., від 07.03.2018р. та від 14.03.2018р., як і інші матеріали кримінального провадження № 0000084 від 07.06.2018 року, були відкриті стороні захисту згідно ч.11 ст.290 КПК України.

Аналізуючи наведене, суд приходить висновку, що очевидної недопустимості зазначених захисниками обвинуваченого ОСОБА_3 доказів на час подання клопотання не встановлено, відповідно підстав для припинення їх подальшого дослідження в судовому засіданні немає, вирішення цього питання є передчасним.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_3 слід відмовити, питання допустимості перелічених у клопотанні доказів суд буде вирішувати в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Керуючись ст.ст.89, 350, 369, 372, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання очевидно недопустимими доказів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000084 від 07.06.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя /-/ підпис
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1