Справа № 450/956/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/652/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 червня 2018 року,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 червня 2018 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_11 та повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002071 від 03.11.2017 про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що орган обвинувачення зазначаючи у обвинувальному акті те, що потерпілі є особами без постійного місця проживання на території України, вказав, що останні тимчасово проживали у готельно-ресторанному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не зазначивши їх місце проживання на момент складання обвинувального акту, за яким потерпілих, на виконання вимог кримінального процесуального закону, слід повідомляти про розгляд справи, та вчинення інших процесуальних дій судом.
Не погоджуючись з зазначеним вироком прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування покликається на те, що дана ухвала підлягає скасуванню, оскільки постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Під час досудового розслідування були допитані потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які повідомили, що прибули на територію України, а саме в місто Львів, 28 жовтня 2017 року з метою пошуку місця постійного працевлаштування як на території України, так і на території країн Європи. Останнє їх місце проживання був готельно-розважальний комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в місті Пустомити Львівської області. В судовому засіданні потерпілі вказали, що мають намір найближчим часом покинути територію України. Так, ОСОБА_14 перетнув державний кордон України 15.12.2017, ОСОБА_15 09.11.2017, ОСОБА_16 15.12.2017, а ОСОБА_17 09.11.2017. Відтак, на момент складання обвинувального акту, а саме станом на 30.03.2018, стороні обвинувачення не було і не могло бути відомо, де вказані потерпілі на той час проживали, оскільки стороні обвинувачення було відоме лише їх останнє місце проживання до перетину кордону, яке і було зазначене в обвинувальному акті.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, обвинувачених ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про безпідставність поданої апеляційної скарги та залишення ухвали без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно Глави 24 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом.
Вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п.п.1-9 ч.2 ст. 291 цього Кодексу, а саме: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
У разі встановлення невідповідності обвинувального акта цим вимогам суд у підготовчому судовому засіданні відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України повертає його прокурору.
Поряд з тим, як вбачається з матеріалів справи, орган обвинувачення зазначаючи у обвинувальному акті те, що потерпілі є особами без постійного місця проживання на території України, вказав, що останні тимчасово проживали у готельно-ресторанному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не зазначивши їх місце проживання на момент складання обвинувального акту, за яким потерпілих, на виконання вимог кримінаного-процесуального закону, слід повідомляти про розгляд справи, та вчинення інших процесуальних дій судом.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 .. ОСОБА_9 .. ОСОБА_10 не відповідає вимогам п.3 ч.2 ст. 291 КПК України, що є безумовною підставою для його повернення.
На переконання колегії суддів, наведена невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду.
З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення обвинувального акта з наведених в оскаржуваній ухвалі підстав.
Щодо зазначених в апеляційній скарзі прокурора доводів на спростування висновків суду про необхідність повернення обвинувального акта, то вони є необґрунтованими і не заслуговують на увагу.
Враховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 червня 2018 року про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4