Справа № 591/1687/18
Провадження № 1-кп/591/381/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 травня 2018 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01.09.2009 р. Ковиаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 289, ст. 69, ч. 2 ст. 187, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 роки з конфіскацією майна, окрім житла.;

-09.07.2013р. Зарічним районним судом м. Суми за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 16.07.2015р. Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт ;

-20.01.2016 р. Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у вигляді 1 місяця арешту;

-01.11.2016 р. Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу на суму 1190 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Суми, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2018 року, близько 19 год. 20 хв. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , перебуваючи в під`їзді буд. АДРЕСА_3 , вступили в злочинну змову для вчинення крадіжки чужого майна з підвального приміщення, розташованого за вищевказаною адресою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна, вони, діючи умисно, за попередньою змовою, а ОСОБА_4 ще і повторно, шляхом зриву навісного металевого замку, проникли до підвального приміщення, розташованого на першому поверсі буд. АДРЕСА_3 , звідки, діючи таємно, викрали мішок з цукром вагою 48 кг., вартість якого, становить 566,40 грн., що належав ОСОБА_6 , та з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачені свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнали в повному обсязі.

Так, ОСОБА_4 пояснив суду, що дійсно 16.02.2018 року, близько 19-20 год. вони разом з ОСОБА_5 повертались від товариша та побачили замок на дверях підвального приміщення, зірвали його, зайшли до підвалу, взяли мішок цукру та понесли до його підвалу. Проте, були затримані працівниками поліції. Цукор повернули потерпілому та відшкодували завдані йому збитки. У вчиненому розкаюється. Просив суд врахувати, що потерпілий до них претензій немає, бо вони йому відшкодували усі завдані збитки.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду розповів про обставини, як вони зазначені в обвинувальному акті, і також повідомив, що вони з ОСОБА_4 шляхом зриву замка потрапили до підвального приміщення , розташованого на першому поверсі буд. АДРЕСА_3 , звідки викрали мішок цукру і були затримані працівниками поліції, коли вже принесли його до підвального приміщення, належного ОСОБА_4 . У вчиненому щиро розкаюється, просив суд суворо не карати.

Оскільки пояснення обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи, то суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 доведена в повному обсязі та дії кожного з них слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 України, оскільки вони вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), кваліфікуючими ознаками якої є: поєднана з проникненням до іншого приміщення, за попередньою змовою групою осіб, а у ОСОБА_4 - ще і вчинена повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особи винних, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, на обліках в диспансерах не перебуває.

До пом`якшуючих вину ОСОБА_5 обставин, суд вважає за необхідне віднести: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом з цим, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, особу винного, який є не судимою особою, на обліку в диспансерах не перебуває, наявність вищевказаних пом`якшуючих обставин, а також думку потерпілого, який претензій до обвинувачених не має, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку. Звільняючи обвинуваченого від реального відбування покарання, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України, для контролю за його поведінкою в період іспитового строку.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, на обліку в диспансерах не перебуває.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , слід віднести: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

Враховуючи наявність таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків, активне сприяння у розкритті злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, з урахуванням особи ОСОБА_4 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте, на обліках в диспансерах не перебуває, потерпілий претензій до нього немає, суд приходить до висновку, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід застосувати ст.69 КК України, а також - перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції ч.3 ст.185 КК України, а саме: у виді обмеження волі.

Відповідно до ст. 100 КПК України необхідно визначити долю речових доказів по справі.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді одного року обмеження волі.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши йому покарання за цим законом у виді трьох років позбавлення волі.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки та відповідно до ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

-мішок цукру вагою 48 кг, переданий під зберігальну розписку потерпілому, після набрання вироком законної сили, вважати повернутим його законному володільцю ОСОБА_6 ;

-гвинтовий ключ, що зберігається в камері схову речових доказів згідно квитанції №01264 після набарання вироком законної сили, повернути законному володільцю ОСОБА_4 ;

-перчатки чорного кольору із вовни, що були передані на зберігання до камери речових доказів за квитанцією №01265, після набарання вироком законної сили повернути ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний райсуд м.Суми, а для засуджених з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1