Провадження № 1-кп/317/204/2018
Справа № 317/887/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000323 від 13.04.2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воздвижівка Гуляйпільського району Запорізької області, громадянина України, який проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) на посаді водія-майстра взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го гаубичного артилерійського дивізіону, у військовому званні «старший солдат», із середньою освітою, одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), 21 вересня 2014 року самовільно залишив місце служби військовий полігон « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), який дислокується у АДРЕСА_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) не приймав та про своє місцезнаходження командуванню, в органи військового чи цивільного управління не повідомляв до 27 березня 2018 року.

Вказані дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитись від військової служби.

У відповідності до ч. 1 ст. 474 КПК України до суду разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості від 27 березня 2018 року, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 .

Виходячи зі змісту даної угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання за ч. 1 ст. 408, ст.ст. 75, 76 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком 1 рік. Із запропонованими мірою покарання ОСОБА_4 погодився.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив її затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, дав згоду на застосування визначеного в угоді покарання, вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, правильність правової кваліфікації злочину за ч. 1 ст. 408 КК України, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Судом, встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також Кримінального кодексу України, підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, немає.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 475 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.03.2018 року, укладену між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 408 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1