Справа №591/3672/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/354/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6

прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

представника цивільного позивача - ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/3672/17 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Путивль Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, та на підставі ст. 76 КК України покладено на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 23 по 25 травня 2017 року включно у строк відбуття покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення експертиз на користь держави в сумі 865,90 грн.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком, вранці 21 травня 2017 року, ОСОБА_8 , під час вживання алкогольних напоїв з іншими особами, за адресою : АДРЕСА_2 , заздалегідь знаючи, що у цьому помешканні знаходиться пневматичний пістолет НОМЕР_1 ,5 mm «MAKAROV», взяв цей пістолет, вийшов на балкон квартири, який виходить на перехрестя вул. Інтернаціоналістів та вул. І. Сірка в м. Суми, та грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, достовірно знаючи та розуміючи, що в середині автомобіля знаходяться люди, усвідомлюючи, що його дії можуть завдати тілесних ушкоджень та бажаючи настання таких наслідків, діючи з хуліганських спонукань, здійснив постріл з пневматичного пістолету, який заздалегідь підготував, по автомобілю ВАЗ-21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , що рухався по вул. І.Сірка в м. Суми. Внаслідок пострілу було пошкоджено скло задніх правих дверцят автомобіля, де на задньому сидінні перебував малолітній ОСОБА_12 .

Своїми діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 226,86 грн.

Не зупинившись на вчиненому, продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_8 помітив проїжджаючий по вул. І.Сірка автомобіль патрульної поліції марки Toyota Prius д.н. НОМЕР_3 , який зупинився на світлофорі на перехресті вулиць Інтернаціоналістів та І.Сірка м. Суми, в якому перебували інспектори Управління патрульної поліції м. Суми ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Достовірно знаючи, що в автомобілі Toyota Prius знаходяться люди, усвідомлюючи, що його дії можуть завдати тілесних ушкоджень та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_8 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, з хуліганських спонукань, з застосуванням заздалегідь заготовленого пневматичного пістолету здійснив постріл з даного пневматичного пістолету по вищевказаному автомобілю, внаслідок чого пошкодив автомобіль Департаменту патрульної поліції Національної поліції України марки Toyota Prius, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , у вигляді вм`ятини на лівому задньому крилі автомобіля та пошкодження лакофарбового покриття, чим спричинив майнову шкоду Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в сумі 4620,86 грн.

У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , не оспорюючи правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 та доведеність його вини, вважає вирок суду незаконним та просить його скасувати через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, застосування закону, який не підлягає застосуванню та ухвалити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що призначаючи покарання ОСОБА_8 із встановленням іспитового строку на 1 рік, суд належним чином не вмотивував своє рішення та допустив безпідставне застосування ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від реального відбуття покарання. Вважає, що жодна із вказаних судом обставин не є такою, що свідчить про можливість виправлення особи без реального відбуття покарання, оскільки щире каяття, сприяння у розкритті злочину є наслідком беззаперечної доказової бази винуватості особи у вчиненні інкримінованого злочину. Відшкодування шкоди є пом`якшуючою обставиною, яка, як і дві зазначені, не є запорукою утримання особи від вчинення злочинів у майбутньому, зважаючи на спосіб та обставини вчинення злочину. Судом належним чином не враховано те, що ОСОБА_8 під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння та, що злочин вчинений з особливою зухвалістю.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого, який прохав вирок суду залишити без зміни, представника цивільного позивача Управління патрульної поліції м. Суми - ОСОБА_9 , який вважав вирок суду законним та прохав його залишити без зміни, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув вказане кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням зазначеного вирок суду в частині фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані судом за ч. 4 ст. 296 КК України і під сумнів сторонами провадження не ставляться.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зі змісту скарги убачається, що прокурор фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66, ст. 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Що стосується доводів прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання, то вони не можуть вважатися обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Як убачається з матеріалів справи, вирішення місцевим судом питання про призначення ОСОБА_8 покарання ґрунтується на наведених вимогах.

Колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування збитків потерпілим, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, врахував думку потерпілої та представника цивільного позивача правоохоронного органу, і призначив йому покарання за видом та розміром співмірне вчиненому діянню,а також правильно прийшов до переконання про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, застосувавши положення ст. 75 КК України та звільнивши останнього від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та поклавши певні обов`язки передбачені ст.76 КК України.

На думку колегії суддів, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку та ухвалення апеляційним судом нового вироку, а тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Вирок Зарічного районного суду Сумської області від 20 грудня 2017 року відносно ОСОБА_8 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5