Справа № 277/1136/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.05.2018 року смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Ємільчине кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР від 04 вересня 2017 року за № 0000284, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андрієвичі, Ємільчинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

в с т а н о в и в:

03.09.2017 року біля 17.00 год. біля подвір`я домоволодіння ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла суперечка між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Будучи обуреним поведінкою та словесними образами ОСОБА_6 ОСОБА_4 вирішив спричинити їй тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_6 та наніс їй долонею лівої руки один удар у праву частину обличчя в області щоки.

В результаті застосування фізичної сили та нанесення удару ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді синця на підборідді посередині, яке належить до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав та показав, що проживає у цивільному шлюбі із ОСОБА_7 , яка є головою фермерського господарства. 03.09.2017 року він разом із співмешканкою на власному автомобілі марки ВАЗ-2110 приїхали до ОСОБА_6 щоб виплатити орендну плату за належну їй земельну ділянку, якою користувалось фермерське господарство. Приїхавши, ОСОБА_4 пішов у двір та віддав вказану суму грошей ОСОБА_6 , а також 300 грн сину потерпілої, оскільки є його хрещеним батьком. Під час розмови ОСОБА_6 запитала, чому кошти виплачено лише за одну земельну ділянку, в той час як вона передала в оренду дві. На це ОСОБА_4 повідомив, що друга ділянка не використовувалась, з приводу чого ОСОБА_6 почала сперечатись та сказала, що більше не продовжуватиме оренду. Після цього ОСОБА_4 вийшов із двору та попрямував до автомобіля, що стояв на дорозі, а слідом ішла ОСОБА_6 , яка кричала навздогін. Підійшовши до автомобіля, він сів на водійське сидіння та в подальшому не покидав салону авто, а потерпіла підійшла до автомобіля з боку пасажирського сидіння біля водія, відкрила двері і почала сваритись із ОСОБА_7 , використовуючи лайку, а також не давала останній закрити двері автомобіля, внаслідок чого жінки почали тягнути їх кожна до себе. ОСОБА_7 вдалось закрити двері автомобіля, а обвинувачений побачив, як ОСОБА_6 схопилась за підборіддя і, тримаючись за нього рукою, пішла від автомобіля. Яким чином потерпіла отримала тілесні ушкодження, обвинувачений не знає.

Незважаючи на те, що обвинувачений свою вину не визнав у повному обсязі, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, згідно показань потерпілої ОСОБА_6 остання кілька років тому передала в оренду фермерському господарству, керівником якого є співмешканка обвинуваченого ОСОБА_7 , дві земельні ділянки. 03.09.2017 біля 17.00 год. до її дому по АДРЕСА_2 , приїхав ОСОБА_4 . У цей час вдома перебували мати ОСОБА_8 , дочка ОСОБА_9 і 3-річний син. Обвинувачений привіз 2000 грн за оренду землі і 300 грн її сину. Отримавши гроші, потерпіла зауважила, що 2000 грн це плата за одну земельну ділянку, в той час як за іншу кошти відсутні. Через це між нею та ОСОБА_4 виникла суперечка, і, не дійшовши згоди, останній пішов із домоволодіння до власного автомобіля, що стояв на відстані 10-15 метрів від будинку, а ОСОБА_6 пішла слідом. В автомобілі ОСОБА_4 на пасажирському сидінні сиділа ОСОБА_7 , і ОСОБА_6 підійшла, відчинила дверцята автомобіля, стала спиною до них та почала з`ясовувати з нею питання орендної плати. Розмова відбувалась на підвищених тонах з використанням ненормативної лексики. ОСОБА_4 у цей час перебував біля автомобіля з боку водійського сидіння, однак в ході продовження суперечки між жінками обійшов автомобіль позаду, за багажним відділенням, наблизився до ОСОБА_6 та став між нею та ОСОБА_7 , і лівою рукою наніс потерпілій один удар в праву частину обличчя: долонею руки по підборіддю, а пальцями руки по щоці. ОСОБА_6 відчула біль, в очах потемніло, через що вона відійшла від автомобіля і, спершись рукою на паркан власного домоволодіння, пішла до двору, тримаючись за праву частину обличчя рукою. В подальшому з даного приводу звернулась до лікарні та поліції.

Показаннями свідка ОСОБА_7 стверджується, що 03.09.2017 року біля 17.00 год. вона разом із ОСОБА_4 приїхала до будинку ОСОБА_6 з метою розрахунку за користування належною їй земельною ділянкою. Свідок залишилась сидіти на пасажирському сидінні біля водія в автомобілі, який з зачиненими дверима стояв на правому узбіччі дороги, а ОСОБА_4 пішов у двір і повернувся через кілька хвилини, позаду нього слідом ішла ОСОБА_6 . ОСОБА_4 пішов до водійського сидіння та сів до салону, а тим часом ОСОБА_6 підійшла до дверей автомобіля, де сиділа свідок, відчинила їх і використовуючи ненормативну лексику, почала сваритись, не даючи закрити двері. ОСОБА_7 захищалась, тягнучи двері на себе, і під час тяганини та спроби зачинити двері автомобіля, ОСОБА_6 зачепила підборіддям дверцята, при цьому отримала тілесне ушкодження. ОСОБА_4 не наближався до ОСОБА_6 та не наносив будь-яких ударів по обличчю.

Свідок ОСОБА_9 показала, що одного дня на початку вересня 2017 року, ближче до вечора, до будинку, де вона проживає із мамою ОСОБА_6 , меншим братом та бабусею ОСОБА_8 , автомобілем приїхав ОСОБА_4 , разом із співмешканкою ОСОБА_7 з метою розрахуватися за оренду земельних ділянок. Того дня всі були вдома, мама до приїзду ОСОБА_4 проблем із здоров`ям не мала. Свідок перебувала вдома, коли почула, що мама і ОСОБА_4 почали сперечатись, це тривало декілька хвилин, після чого вона почула крик мами, вибігла з будинку і побачила, що остання йшла і трималась за голову. Через деякий час того ж дня на підборідді матері виник синець. З приводу виникнення синця мама сказала, що її вдарив ОСОБА_4 рукою.

Свідок ОСОБА_8 показала, що 03.09.2017 року біля 17.00 год. до будинку, де проживає вона, її дочка ОСОБА_6 , внучка ОСОБА_9 та 3-річний внук, автомобілем приїхав ОСОБА_4 , а також ОСОБА_7 , голос якої чула свідок. Обвинувачений приїхав з метою розрахунку за користування землею дочки, однак привіз гроші лише за одну земельну ділянку, хоча, на думку свідка, насправді використовував дві земельні ділянки, як це було в минулі роки. Через це виникла суперечка між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , яка відбувалась на очах у свідка у дворі домоволодіння. Не досягнувши згоди, ОСОБА_4 пішов з двору, а ОСОБА_6 вибігла за ним, свідок же залишилась у подвір`ї та чула суперечку, де впізнала голоси своєї дочки і ОСОБА_7 , а також почула звук, схожий на ляпас, потім крик дочки, і після цього звук закривання дверей автомобіля. Бачила, як її дочка поверталась на подвір`я, тримаючись за голову в області підборіддя, щодо чого пояснила, що її вдарив ОСОБА_4 лівою рукою у праву щоку. Бачила на правій щоці дочки сліди, схожі на сліди пальців руки, а згодом на підборідді дочки виник синець. До приїзду ОСОБА_4 тілесних ушкоджень на обличчі дочки не було.

Свідок ОСОБА_10 показала, що будь-які відомості про обставини отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень їй невідомі.

Свідок ОСОБА_11 показав, що обставин нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не бачив. На початку вересня 2017 року в с. Андрієвичі бачив потерпілу, яка ходила із замотаним у хустину обличчям і під час розмови зі свідком повідомила про спричинення ОСОБА_4 їй тілесних ушкоджень.

Крім того, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження:

- протоколом про прийняття заяви від ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 04.09.2017 з якого слідує, що потерпіла звернулась до Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області із заявою про вчинений злочин, а саме нанесення їй тілесного ушкодження із зазначенням обставин його заподіяння (а.с. 61);

- протоколом ОМП від 10.11.2017 та фототаблицями до нього з якого слідує, що огляд місця події було проведеного у домоволодінні ОСОБА_6 , при цьому підтверджено факт відсутності нерівностей на подвір`ї та доріжці, яка веде від дороги до входу подвір`я, тобто виключається можливість отримання тілесних ушкоджень потерпілою внаслідок інших травмуючих дій, не пов`язаних із викладеними в обвинуваченні фактами (а.с. 62-67);

- висновком експерта № 435 від 06.09.2017 з якого слідує, що тілесне ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді синця на підборідді посередині утворилось від однократної дії тупого предмета за механізмом удару/стискання, давністю можливо 03.09.2017, і належить до легких тілесних ушкоджень. Не виключена можливість утворення вищеописаних тілесних ушкоджень від удару рукою (а.с. 71);

- показаннями експерта ОСОБА_12 , який показав, що є діючим судово-медичним експертом, внесений до Реєстру атестованих експертів, працює в Новоград-Волинському міжрайонному відділенні Житомирського обласного бюро СМЕ. Щодо проведеної ним експертизи зазначив, що можливість нанесення тілесного ушкодження рукою ОСОБА_6 не виключається; при цьому ідентифікувати тупий предмет, яким було нанесено травмуючу дію, не представляється можливим, оскільки рука людини не залишає специфічних слідів на людському тілі;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.09.2017 року та фототаблицею до нього з якого слідує, що вказаним слідчим експериментом зафіксовано показання потерпілої ОСОБА_6 щодо обставин нанесення їй тілесних ушкоджень, так і відтворення механізму їх отримання (один удар лівою рукою у праву щоку) (а.с. 75-79);

- висновком експерта № 206 від 28.09.2017 з якого слідує, що не виключена можливість утворення тілесного ушкодження (синця на підборідді) у ОСОБА_6 за обставин, вказаних під час проведення слідчого експерименту від 27.09.2017 за її участі (а.с. 69);

- показаннями експерта ОСОБА_13 , який показав, що є діючим судово-медичним експертом, внесений до Реєстру атестованих експертів, працює в Олевському міжрайонному відділенні Житомирського обласного бюро СМЕ. Щодо проведеної ним експертизи зазначив, що можливість утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_6 за обставин, вказаних у протоколі слідчого експерименту від 27.09.2017, не виключена;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.12.2017 та фототаблицями до нього, з якого слідує, що слідчий експеримент було проведено у домоволодінні потерпілої та на дорозі біля вказаного домоволодіння та зафіксовано обставини, що передували, і обставини самого нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, а саме: яким чином потерпіла виходила з домоволодіння, яким чином підійшла до дверець автомобіля; в якому місці і положенні перебувала до нанесення тілесних ушкоджень (спиною до дверець автомобіля); яким чином до неї підійшов ОСОБА_4 (від дверець водійського сидіння позаду автомобіля понад багажним відділенням) та яким чином наніс їй удар (лівою рукою у праву частину обличчя: нижньою частиною долоні по підборіддю, фалангами пальців по правій щоці); яким чином потерпіла поверталась до домоволодіння після отримання удару (а.с. 81-100).

Аналіз наведених обставин та доказів у їх сукупності дозволяє суду зробити висновок про те, що ОСОБА_4 у зв`язку з раптово виникнувшими неприязними відносинами із ОСОБА_6 щодо виплати орендної плати за користування земельними ділянками останньої вчинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , а його вина у вчиненому доведена повністю. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.

Показання свідка ОСОБА_7 суд оцінює критично, оскільки вони не співпадають із показами ОСОБА_8 щодо обставин та механізму отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що чула звук удару, схожий на ляпас, і тільки після цього звук закривання дверей автомобіля. Окрім того, показання суперечать слідчому експерименту, проведеному 09.12.2017 із ОСОБА_6 , яким зафіксовано, що потерпіла під час отримання тілесного ушкодження перебувала спиною до дверей автомобіля, що виключає можливість утворення тілесного ушкодження на обличчі при їх закриванні.

Разом з тим, позицію обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_4 не наносив тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_6 а тому невинен в скоєному діянні, суд не приймає до уваги, оскільки розцінює обраний спосіб захисту від обвинувачення як намагання ухилитися від відповідальності та уникнути покарання. Показання ОСОБА_4 спростовуються дослідженими доказами, достовірність та допустимість яких у суду не викликає сумніву.

Інші докази, що спростовують обвинувачення ОСОБА_4 у нанесенні тілесного ушкодження ОСОБА_6 , стороною захисту не надано.

Посилання захисника обвинуваченого на недопустимість та неналежність доказів, зокрема висновків експертизи, суд розцінює критично та спростовує показаннями експертів, наданими безпосередньо в судовому засіданні.

Не приймає до уваги суд і посилання захисника на незаконність досудового розслідування та допущення грубих порушення вимог кримінального процесуального закону під час його проведення. Так, відомості про початок досудового розслідування за фактом нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_6 внесено до ЄРДР за №0000284 від 04.09.2017 із кваліфікацією за ч.1 ст.125 КК України із дотриманням вимог ст. 214 КПК України. Досліджений в ході судового розгляду витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000284 містить усі необхідні реквізити та дані, визначені п. 4.3 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.2016 за № 680/28810. Позиція захисту з приводу того, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні фактично здійснювалось щодо ОСОБА_4 , спростовується наданим для дослідження суду повідомленням про підозру ОСОБА_4 , яке вручено йому 12.12.2017 року в присутності захисника ОСОБА_5 . Відомості про притягнення інших осіб до кримінальної відповідальності за нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 в реєстрі матеріалів досудового розслідування та наданих для дослідження суду доказах відсутні. Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складено відносно ОСОБА_4 . Окрім того, допитана в судовому засіданні потерпіла чітко вказала, що удар, внаслідок якого вона отримала тілесне ушкодження, їй наніс саме ОСОБА_4 , який є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні. Позиція сторони захисту про неконкретизованість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення спростовується, зокрема, протоколом ознайомлення обвинуваченого та захисника з матеріалами досудового розслідування від 22.12.2017 року, який досліджений в судовому засіданні, реєстром матеріалів досудового розслідування, долученим до обвинувального акту при направленні його до суду, та наданими під час судового розгляду поясненнями захисника, з яких в сукупності слідує, що за ініціативою сторони захисту будь-які докази, які могли б вплинути на відмінність повідомленої підозри від викладеного обвинувачення, в ході досудового розслідування не здобувались, клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій до органу досудового розслідування та прокурора не надходили. Нові докази, які могли б вплинути на зміну сформульованого відносно ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину, після повідомлення останньому про підозру стороною обвинувачення також не здобуто. Позиція захисту щодо недоведеності місця і мотиву вчинення злочину спростовується викладеними в обвинувальному акті обставинами та наданими суду показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 та самого обвинуваченого, дослідженим протоколом слідчого експерименту від 09.12.2017 року.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості, вину не визнав, характеризуються позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , в судовому засіданні не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , обставини справи, те, що ОСОБА_4 вину не визнав, однак вчинив злочин невеликої тяжкості, не усвідомив карність вчиненого діяння, по місцю проживання характеризується позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції інкримінованої статті у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов по справі не заявлено, процесуальних витрат немає.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п"ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдеят) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Ємільчинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_1