АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1572/18 Справа № 185/7219/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року про повернення обвинувального акта по кримінальному провадженню № 0000133, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комсомольське Зміївського району Харківської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, -
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000133 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 258-3 КК України повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Суд, приймаючи рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, в своїй ухвалі зазначив про те, що обвинувачення, яке було пред`явлено ОСОБА_7 , відноситься до особливо тяжких злочинів, а тому участь захисника відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України є обов`язковою з моменту набуття особою статусу підозрюваного, а саме з 13 травня 2016 року, тоді як слідчим лише 15 серпня 2016 року була ухвалена постанова про доручення призначити захисника, що свідчить про порушення права на захист обвинуваченого. Крім того, суд першої інстанції вказав, що захисник був залучений вже після повідомлення ОСОБА_7 про підозру, що також вказує на порушення права на захист обвинуваченого під час проведення досудового розслідування. По даному кримінальному провадженню порушено право на захист ще до прийняття слідчим суддею процесуального рішення щодо спеціального досудового розслідування, яке було прийнято 26 серпня 2016 року. Суд першої інстанції також зазначив, що з доданих до обвинувального акту документів неможливо зробити висновок, чи дотримано органом досудового розслідування процедури спеціального досудового розслідування, передбаченої кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки у реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені відомості про те, кому безпосередньо, в який спосіб вручено повідомлення ОСОБА_7 про підозру та чи вручалося воно взагалі в установленому законом порядку, оскільки захисника було залучено вже після повідомлення про підозру.
Крім того, діяльність захисника в кримінальному процесі передбачає можливість спілкування з підозрюваним, обвинуваченим, конфіденційного побачення, зустрічі в умовах, що виключають прослуховування. У даному кримінальному провадженні нічого цього немає, захисник виконує свою функцію абсолютно незрозумілим чином - не тільки без обвинуваченого, а й без можливості особисто поспілкуватися з ним й отримати ті фактичні дані, на підставі яких він побудує лінію захисту.
Також суд зазначив, що вимога щодо доведення рішення, прийнятого за відсутності обвинуваченого за правилами вручення повісток для явки до суду прокурором не реалізована і не виконана, що є суттєвим недоліком.
Крім того, статтею 291 КПК України передбачений вичерпний перелік відомостей, які повинні міститься в обвинувальному акті. При цьому такий перелік відомостей повинен бути перевірений судом у підготовчому судовому засіданні з точки зору можливості призначення судового розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті встановлено невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України.
Всупереч вимогам п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування обвинуваченому не вручено.
Також обвинувальний акт не містить місця його складання та затвердження, а реєстр матеріалів досудового розслідування не містить всіх необхідних реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, елементами яких є дата, місце прийняття рішення, дані про посадову особу, яка приймала ці рішення, їх назву відповідно до вимог КПК України, а саме: не має всіх даних про місце прийняття цих рішень, відсутні текстові дані щодо осіб, відносно яких приймались такі рішення.
Пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України передбачено: у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, у тому числі й про поверення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх доводів прокурор посилається на те, що ухвала суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначив, що слідчим та прокурором вимоги ст. 291 КПК України дотримано, а саме в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, дано правову кваліфікацію дій обвинуваченого, сформульовано обвинувачення.
Висновки суду про некоректне складання реєстру матеріалів досудового розслідування прокурор вважає такими, що не є підставою для повернення обвинувального акту та є такими, що суперечать вимогам ст. 291 КПК України. Крім того, вказує, що відповідно до ч. 4 ст. 291, ч. 2 ст. 297-5 КПК України у випадку здійснення спеціального досудового розслідування, копія обвинувального акту підозрюваному не вручається. Висновки суду щодо порушення права ОСОБА_7 на захист вважає необґрунтованими. Вказує, що захисник ОСОБА_7 , враховуючи тяжкість інкримінованого злочину вступив до справи своєчасно.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, думку захисника який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали провадження в межах поданої прокурором апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Судове рішення, згідно зі ст. 370 КПК, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У підготовчому судовому засіданні, у відповідності до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, суд першої інстанції має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акта, за умови його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.
Законодавець чітко встановив вимоги до змісту обвинувального акта та підстави для повернення його судом першої інстанції прокурору.
Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Відповідно до ч. 1 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.
Згідно ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частиною другою -п`ятою статті 191 ( у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209,258,258-1,258-2,258-3,258-4,258-5,348,364,364-1,365,365-2,368,368-2,368-3,368-4,369,369-2,370,379,400,436,436-8,439,440,441,442,443,444,445,446,447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який перераховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, якщо він перебуває поза межами України.
У реєстрі доданого до обвинувального акту зазначено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маіруполя надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_7 .
Злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_7 , підпадає під розгляд за нормами ст. 297-1 КПК України щодо розслідування і судового розгляду в порядку спеціального досудового розслідування.
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді здійснювалось спеціальне досудове розслідування, для участі по якому був залучений захисник.
Посилання в ухвалі суду, як на недолік слідства, що адвокат залучався з порушенням норм КПК, той факт, що з обвинуваченим захисник не спілкувався, не заслуговують на увагу, оскільки обвинувачений знаходиться у розшуку, що виключає будь-який зв`язок із ним.
З огляду саме на такі підстави йому також не міг бути вручений обвинувальний акт. В даному випадку копії процесуальних документів та обвинувального акту були надані захиснику обвинуваченого, про що свідчить розписка, наявна у матеріалах провадження (а.с. 17 т.1).
Щодо порушень правил залучення захисника, то апеляційний суд виходить з того, що оскільки відносно обвинуваченого проводилось спеціальне досудове розслідування, то участь захисника в такому випадку є обов`язковою.
Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
З обвинувального акту вбачається, що він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Колегія суддів вважає, що обвинувальний акт в цій частині відповідає вимогам закону.
У справі Колоцца проти Італії (1985) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) встановив, що об`єкт і мета ст. 6 Конвенції в цілому демонструють, що особа, яку обвинувачують у скоєнні злочину, має право брати участь у слуханнях.
Однак, не дивлячись на очевидну обов`язковість формулювань Європейської конвенції з прав людини (ЄКПЛ) та ст. 14 (3) (d) Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жодний міжнародний або регіональний договір про права людини прямо не забороняє проводити судові розгляди за відсутності обвинуваченого, оскільки існує загальний консенсус на міжнародному рівні щодо того, що право обвинуваченого бути присутнім на судовому розгляді не є абсолютним і може бути предметом певних обмежених винятків.
Колегія суддів вважає, що зазначені обставини не можуть бути підставами для повернення обвинувального акту в розумінні ст. 291 КПК України.
Вирішуючи питання щодо наявності підстави для повернення обвинувального акту, не проаналізував відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, ухвала суду першої інстанції не містить жодного висновку про невідповідність обвинувального акту хоча б одній з вимог кримінального процесуального Кодексу України.
Зазначені порушення судом вимог ст.ст. 291, 314 КПК України є, відповідно до ст. 412 КПК України, істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.
У зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року про повернення обвинувального акта по кримінальному провадженню № 0000133 щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4