Справа № 743/774/15-к
Провадження №1-кп/743/10/18
УХВАЛА

11 вересня 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000345, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ріпкинським районним судом розглядається кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання недопустими доказом висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 за № 818 від 10.10.2014 року, зазначивши, що вказана експертиза була призначена на підставі постанови слідчого Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_8 в рамках іншого кримінального провадження.
Крім того, слідчий ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , взагалі не мав права проводити будь-які процесуальні дії, оскільки він не був включений до групи слідчих.
Заслухавши думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що суд повинен надавати оцінку доказам в порядку передбаченому ст.ст.87, 89 КПК України, думку обвинуваченого ОСОБА_6 і представника потерпілої ОСОБА_4 , які підтримали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.
Статтею 2 КПК України до завдань кримінального провадження віднесено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 30.08.2017 року новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 в суді І інстанції був призначений з мотивів невідповідності вимогам ч.5 ст.101 КПК України, висновку комісійної судово-медичної експертизи № 104 від 28.04.2015 року, а саме обґрунтування вказаного висновку попереднім висновком СМЕ № 818, який самим же судом було визнано недопустимим.
У відповідності до ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті.
Попередній вирок суду І інстанції щодо ОСОБА_6 було скасовано і його висновки не можуть мати преюдиціального значення для суду, який здійснює новий розгляд справи.
Крім того, висновок експерта № 818 від 10.10.2014 року вже було досліджено судом, що виключає застосування відносно нього положень ч.2 ст.89 КПК України.
Водночас, суд не позбавлений можливості надати оцінку кожному дослідженому доказу за результатами розгляду кримінального провадження вцілому.
Керуючись ст.ст.369 - 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання недопустимим доказу - відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1