АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

7 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 березня 2018 року,

за участю захисника адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002684 від 28.03.2018 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України, було частково задоволено клопотання слідчого Деснянського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме:
· труси чоловічі, належні ОСОБА_6 ;
· мобільні телефони «Lenovo», «Samsung» imei: НОМЕР_1 з сім-картою «лайфселл», «Iphone-5» imei: НОМЕР_2 ;
· змиви плям бурого кольору з підлоги кімнати;
· один слід взуття з поверхні лінолеуму у коридорі;
· два фрагменти тканини матрацу зі слідами речовини бурого кольору;
· чотири сліди папілярних узорів з поверхні пластикової пляшки;
· три наволочки з волоссям темного кольору.

Крім того, ухвалою слідчого судді було відмовлено у накладенні арешту на майно, а саме на: предмет, схожий на патрон з написом БПС-3 39-79 В-19 4К; 99 предметів, схожих на патрони; коробку з предметом, схожим на пістолет «Форд-12» № НОМЕР_3 та дозвіл № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 ; футляр з предметом, схожим на пістолет «Форд-17» № НОМЕР_5 на дві обойми, дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_6 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого частково, та необхідність накладення арешту на майно, яке визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, з підстав, передбачених ст. ст. 98, 170 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 березня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002684 від 28.03.2018 року, вилученого під огляду місця події 28.03.2018 року у житлі ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , була перевірена слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва в порядку ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у справі №761/11385/18. Так, слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу дійшов висновку про відсутність у матеріалах клопотання доказів вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України.

Звертає увагу на те, що згідно п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Зазначає, що висновки слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на майно є безпідставними, оскільки стороною обвинувачення не доведено відповідність арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України.

Вважає, що оскаржувана ухвала була прийнята з порушенням вимог ст. ст. 170, 173 КПК України, оскільки для арешту майна були відсутні правові підстави, відсутні докази, які б вказували на вчинення злочину конкретною особою, не встановлено розумність і співмірність обмеження права власності, завданням кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, при цьому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 30.03.2018 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002684 від 28.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.03.2018 приблизно о 20:00 годині, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , разом із знайомою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування було кваліфіковано за ч. 1 ст. 153 КК України та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002684 від 28.03.2018 року.

28.03.2018 у період з 09 год. 42 хв. до 13 год. 09 хв. в рамках вказаного кримінального провадження слідчим Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 проведений огляд приміщення квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено наступні належні йому речі, які мають значення речових доказів, а саме: труси чоловічі, належні ОСОБА_6 ; мобільні телефони «Lenovo», «Samsung» imei: НОМЕР_1 з сім-картою «лайфселл», «Iphone-5» imei: НОМЕР_2 ; змиви плям бурого кольору з підлоги кімнати; один слід взуття з поверхні лінолеуму у коридорі; два фрагменти тканини матрацу зі слідами речовини бурого кольору; чотири сліди папілярних узорів з поверхні пластикової пляшки; три наволочки з волоссям темного кольору; предмет, схожий на патрон з написом БПС-3 39-79 В-19 4К; 99 предметів, схожих на патрони; коробку з предметом, схожим на пістолет «Форд-12» № НОМЕР_3 та дозвіл № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 ; футляр з предметом, схожим на пістолет «Форд-17» № НОМЕР_5 на дві обойми, дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_6 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.03.2018 року постановою старшого слідчого Деснянського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , вказані речі було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002684.

29.03.2018 року слідчий Деснянського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, перелік якого зазначений у клопотанні слідчого, посилаючись на те, що арешт майна необхідний з метою забезпечення даного кримінального провадження.

30.03.2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва клопотання слідчого було задоволено частково.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, було вислухано думку слідчого, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що вказані речі є речовими доказами в даному кримінальному провадженні та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належну мету, передбачену п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та відповідну їй правову підставу, передбачену ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого і накладення арешту на майно.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у діяльність власника майна з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно може бути приховане чи знищене, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 березня 2018 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002684 від 28.03.2018 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України, якою було частково задоволено клопотання слідчого Деснянського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме:
· труси чоловічі, належні ОСОБА_6 ;
· мобільні телефони «Lenovo», «Samsung» imei: НОМЕР_1 з сім-картою «лайфселл», «Iphone-5» imei: НОМЕР_2 ;
· змиви плям бурого кольору з підлоги кімнати;
· один слід взуття з поверхні лінолеуму у коридорі;
· два фрагменти тканини матрацу зі слідами речовини бурого кольору;
· чотири сліди папілярних узорів з поверхні пластикової пляшки;
· три наволочки з волоссям темного кольору,

а також відмовлено у накладенні арешту на майно, а саме на: предмет, схожий на патрон з написом БПС-3 39-79 В-19 4К; 99 предметів, схожих на патрони; коробку з предметом, схожим на пістолет «Форд-12» № НОМЕР_3 та дозвіл № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 ; футляр з предметом, схожим на пістолет «Форд-17» № НОМЕР_5 на дві обойми, дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_6 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 с і к