АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Відповідно до ст. 1 п. е Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 16 травня 2017 року приблизно о 15.30 год., керуючи технічно справним автомобілем «Мерседес-Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по правій смузі руху проїзної частини вул. Столичне шосе в м. Києві в напрямку м. Обухів.
Проїжджаючи повз зупинку громадського транспорту "Козин-1", ОСОБА_5 допустив порушення вимог п. п. 2.3 б); 10.1; 12.1, 12.4 ПДР України, в установлених межах не вибрав та перевищив швидкість руху на даній ділянці дороги, своєчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, змінив напрямок руху праворуч не переконавшись, що це буде безпечним, в зв`язку з чим виїхав на праве узбіччя, де передньою лівою частиною свого транспортного засобу, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка закінчила перетин проїзної частини Столичного шосе, з ліва на право по ходу його напрямку руху, заподіявши їй тяжкі тілесні ушкодження.
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. п. 2.3 б); 10.1; 12.1, 12.4 ПДР України, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.
Обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить змінити вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року та призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України та позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
При цьому апелянт посилається на те, що при призначенні основного покарання у виді позбавлення волі суд не врахував тяжкість вчиненого злочину, який його характеризується необережною формою вини, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння у розкритті злочину.
Апелянт відмічає, що під час скоєння ДТП він не перебував під впливом алкогольного сп`яніння, був тверезим.
Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 відразу викликав швидку допомогу та поліцію, чим надав безпосередню допомогу потерпілій після вчинення кримінального правопорушення та не дивлячись на те, що цивільно-правова відповідальність застрахована на користь третіх осіб обвинувачений надавав посильну матеріальну допомогу потерпілій і під час її перебування у лікувальному закладі.
Окрім того, обвинувачений зазначає, що він позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні матір - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та здійснює за нею догляд, так як остання хворіє на онкологічне захворювання. Захворювання матері потребує постійної консультації в лікарів місцевої лікарні так і м. Києва, при загострюваннях хвороби її доставки в лікувальний заклад в будь-який час доби, для чого необхідний автомобіль. Позбавлення права керувати транспортним засобом на три роки обмежує можливість надання необхідної допомоги хворій матері.
Покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на три роки апелянт вважає занадто суворим, та таким, що не відповідає особі засудженого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікацію дій обвинуваченого ч. 2 ст. 286 КК України в апеляції не заперечуються.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, дані про особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується та призначив основне покарання у виді позбавлення волі і додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Отже, при призначенні основного та додаткового покарання суд врахував обставини, на які посилається апелянт, за винятком наявності на утриманні хворої престарілої матері та відсутність стану алкогольного сп`яніння на момент ДТП.
Проте, відсутність стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 на момент ДТП було враховано судом при вирішенні питання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання по амністії і ця обставина стала підставою для звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання на підставі п. е ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Оскільки судом першої інстанції на підставі заяви обвинуваченого було ухвалено рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування основного покарання на підставі акту амністії і таке рішення в апеляції не оспорюється, колегія суддів не вбачає підстав для ухвалення рішення про звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України, як про це прохає апелянт.
Доводи апеляційної скарги про те, що позбавлення ОСОБА_5 права керування транспортними засобами на три роки перешкодить йому у догляді за матір`ю не можуть бути взятими до уваги з огляду на те, що обвинувачений допустив грубе порушення вимог Правил дорожнього руху України, здійснивши наїзд на пішохода, яка закінчувала перехід проїзної частини шосе, та внаслідок такого порушення пішоходу завдано тяжких тілесних ушкоджень.
Отже, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду відносно ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа № 11-кп/796/985/2018 Категорія КК: ч.2 ст. 286

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1