ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/6435/18 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/207/18 Доповідач : ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2018 року м.Харків

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі :

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18 вересня 2018 року, якою повернуто представнику заявника ОСОБА_7 , адвокату ОСОБА_8 скаргу на бездіяльність посадових осіб прокуратури Харківської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18 вересня 2018 року повернуто представнику заявника ОСОБА_7 , адвокату ОСОБА_8 , скаргу на бездіяльність посадових осіб прокуратури Харківської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник заявника ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати хвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова та направити матеріали справи до Червонозаводського районного суду м.Харкова для вирішення питання про відкриття провадження по справі. Вказує, що ухвала слідчого судді є упередженою, незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України, Кримінальним процесуальним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Заявник ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином (а.с. 51).

Адвокат ОСОБА_8 в заяві просив слухати справу за їх відсутності.

Відповідно до частини 4 статті 405 КПК України колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності заявника та його представника, належним чином повідомлених про час та місце слухання справи.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Ухвалюючи судове рішення про повернення представнику заявника ОСОБА_7 , адвокату ОСОБА_8 скарги на бездіяльність посадових осіб прокуратури Харківської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, суд першої інстанції виходив із того, що скарга подана особою, яка відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України не наділена правом звернення до суду на досудовому провадженні з зазначеною скаргою.

Колегія суддів вважає, що погодитися з висновками суду першої інстанції у повному обсязі не можна, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 17 вересня 2018 року представник заявника ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення (а.с. 1-3).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Тобто, суд першої інстанції зазначив, що чинним КПК України визначено виключне коло осіб, які можуть звернутися з відповідною скаргою до слідчого судді.

Проте, відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У справі № 1-23/2009 від 30 вересня 2009 року, Конституційний суд України зазначив, що право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

В цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 64 Конституції України, конституційне право кожного на правову допомогу у жодному випадку не може бути обмежено. Відповідно до Конституції України положення «кожен має право на правову допомогу» (частина перша статті 59) є нормою прямої дії (частина третя статті 8), і особа не може бути обмежена у його реалізації.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Крім того, реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права. Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у Рішенні від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000 у справі про право вільного вибору захисника, де в абзаці п`ятому пункту 5 мотивувальної частини зазначено, що, закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав» (частина перша статті 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин.

Так, в Конституції України йдеться про захист прав, свобод та законних інтересів як універсальну представницьку діяльність, незалежно від сфери правовідносин, та гарантовану професійну правову допомогу і вільний вибір захисника своїх прав та залучення адвоката не лише у кримінальному процесі.

Гарантування кожному права на правову допомогу в контексті статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги, а відсутність приписів, спрямованих на реалізацію такого права, не повинна призводити до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.

Галузевими, кримінальними процесуальними нормами щодо реалізації конституційних гарантій права на правову допомогу в контексті розглядуваної справи є такі положення.

Відповідно до частини 1 статті 20 КПК України, участь у кримінальному провадженні представника не звужує процесуальних прав учасника кримінального провадження.
Міжнародні стандарти у галузі судочинства (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародний пакт про громадянські та політичні права, Загальна декларація прав людини) послідовно стверджують про неприпустимість нехтування правом на доступ до правосуддя та справедливий судовий розгляд, а усталена практика Європейського суду з прав людини наголошує на тому, що застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права. (рішення Європейського суду з прав людини «Наталія Михайленко проти України» від 30 травня 2013 року, «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року).

На національному рівні судової практики наведені положення відображені у постановах Верховного Суду України відповідно від 24 лютого 2014 року № 6-156цс13, від 27 квітня 2015 року № 5-7кс15 та в постанові від 14 вересня 2017 року у справі № 5-162кс(15)17.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції не були враховані зазначені положення Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду України та ухвалив судове рішення, яким позбавив ОСОБА_7 , від імені якого діяв його представник адвокат ОСОБА_8 доступу до правосуддя у обраний ним спосіб.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, що є підставою для її скасування відповідно до пункту 3 частини 1 статті 409 КПК України.

Керуючись, ст.ст. 392, 404,ст. 405, п.3 ч.1 ст. 409, ст. 418, ст. 419, ст. 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18 вересня 2018 року, якою повернуто представнику заявника ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 , скаргу на бездіяльність посадових осіб прокуратури Харківської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань скасувати, а матеріали за скаргою повернути до Червонозаводського районного суду м.Харкова для відновлення процедури передбаченої статтями 304-306 КПК України та вирішити питання щодо можливості призначення скарги до розгляду за відсутності інших процесуальних перешкод.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4