ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1159/18
Провадження № 1-в/210/141/18

"10" травня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)» за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2014 року, яким засуджений за 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, про застосування ст. 81 КК України,-

учасники кримінального провадження, які беруть участь у розгляді заяви: прокурор ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення, пославшись на те, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, дослідивши матеріали особової справи № 157-Х-14, вислухавши думки сторін судового провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покаранню виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконання громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 81 КК України і застосування до нього умовно-дострокового звільнення є те, що він довів своє виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

В ході судового засідання відомості щодо того, що засуджений ОСОБА_3 довів своє виправлення матеріалами та документами особової справи не підтверджено, в матеріалах особової справи № 157-Х-14 наявні відомості про те, що засуджений ОСОБА_3 , мав шість стягнень, з яких тільки чотири погашені у встановленому законом порядку, та має одну подяку.

Дані факти не можуть свідчити, що він довів своє виправлення. Інших даних на підтвердження вказаного факту представник колонії та засуджений ОСОБА_3 не навели та не надали при розгляді клопотання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Проте, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, засудженим, та представником адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення ОСОБА_3 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Крім того, суд бере до уваги, що засудженому ОСОБА_3 ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12 березня 2014 року по 09 жовтня 2014 року, з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу, що аналізуючи дані про поведінку засудженого та ставлення його до праці за весь період відбування покарання, ОСОБА_3 отримав одне заохочення 21.04.2016 року, але має шість стягнень, за одне з яких на три доби був поміщений до ДІЗО, лише чотири з них погашені у встановленому законом порядку, з призначеного покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі за тяжкі злочини, фактично відбув лише 4 роки 2 місяці позбавлення волі, невідбута частина покарання становить близько півроку що свідчить про не готовність засудженого до самокерованої правослухняної поведінки, отже суд вважає умовно-дострокове звільнення передчасним.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На думку суду, звільнення від відбування покарання умовно-достроково з огляду на поведінку засудженого, тяжкість злочинів, які є тяжкими, скоєними ОСОБА_3 , не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах особової справи інформацією, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2014 року, яким засуджений за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та засуджений можуть подати апеляції до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Повний текст складено 14 травня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_1