Справа № 343/2463/14-к
Провадження № 11-кп/4808/4/18
Категорія ст. 466 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2018 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_7 про перегляд ухвали цього суду від 13 лютого 2015 року за нововиявленими обставинами,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

заявника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, становити нове рішення, яким його заяву про перегляд ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2015 року за нововиявленими обставинами задовольнити, цю ухвалу скасувати, справу направити на розгляд до суду першої інстанції в загальному порядку.

Вважає оскаржену ухвалу незаконною, необґрунтованою, винесеною без урахування вимог норм матеріального та процесуального права, без належного та повного дослідження обставин справи. Посилається на те, що ухвала суду від 13 лютого 2015 року підлягає перегляду за нововиявленими обставинами по причині підготовки клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності адвокатом ОСОБА_10 та по причині непроведення досудового слідства, ненадання аналізу всім доказам та у зв`язку з переконанням його на підписання цього клопотання з вказівкою на те, що жодних негативних наслідків ця ухвала мати не буде. Вказує, що ні він, ні його захисник не були знайомі з матеріалам справи на 22 томах, жодних описів останній не отримував, копії документів не знімав, жодних аналізів захисник не проводив, не роз`яснив, що докази, зібрані неналежним чином не можуть бути поставлені в основу обвинувачення, у зв`язку з чим ним помилко підписано клопотання про звільнення від відповідальності. Зазначає, що було виявлено: неналежне зберігання речових доказів з грубим порушенням діючих норм; різні висновки та різні суми у двох примірниках Акту про результати позапланової виїзної перевірки ОСОБА_7 за період з 01 жовтня 2010 року по 31 грудня 2012 року від 01 жовтня 2013 року; те що чорнові записи (зошити), які вели продавець ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ніким не опечатані, не оглянуті; 05 березня 2018 року ОСОБА_13 звернулась із заявою про допит її як свідка з приводу обставин продажу власних товарів; під час вилучення документів було приховано прихідні податкові накладні, видаткові накладі, інші документи; встановлено зловживання слідчого. На його думку, надані прокурором протоколи обшуку є підробленими, обшуки проведені з грубими порушенням закону, без правових підстав, до протоколів обшуків занесені неправдиві відомості Також посилається на те, що встановлено факт неналежності ряду доказів, наявних у матеріалах справи. Має запитання з приводу вилучених грошових коштів. Звертає увагу на винесення п`яти податкових повідомлень-рішень щодо сплати інкримінованих сум та штрафних санкцій. Вказує, що в ході проведеної перевірки, яка стала підставою винесення оскаржуваних ППР, результати якої оформлені вищевказаним Актом не використовувалась значна частина вилучених документів, що призвело до значної розбіжності даних, встановлених досудовим розслідуванням та судом при винесенні вказаної ухвали. Зазначає, що в ході повернення речових доказів згідно з ухвалою матеріали не були повернуті в повному обсязі, частину основних доказів приховано, приховано факт вилучення грошових коштів ОСОБА_14 , вказані неправильні назви документів, а документи переплутані. Посилається на те, що є очевидним приховання слідством ряду обставин, які прямо впливають на обставини справи. Вважає, що при винесенні рішення його вина не була доведена, так як судом не досліджувались будь-які докази, а наявні є підробленими, отриманими з порушеннями вимог закону. Заперечує висновки суду про відсутність вироку суду щодо створення штучних обставин, про відсутність вироку, що стосується зловживань слідчого, оскільки вважає, що до таких висновків можна дійти з матеріалів заяви. Не подується з твердженням суду про те, що ним переоцінюються докази, оскільки при винесенні ухвали від 13 лютого 2015 року жодні докази судом не досліджувались і оцінка їх не проводилась. Вказує, що висновки судово-економічних експертиз є неповними, оскільки не були використані податкові накладні, що зникли, які доводили законність всіх проведених операцій та відсутність підстав для пред`явлення обвинувачення. Зазначає, що при написанні тексту про обізнаність про наслідки закриття кримінального провадження, ніхто йому про них не повідомляв. Наголошує на порушенні презумпції невинуватості.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2018 року заяву ОСОБА_7 про перегляд ухвали Долинського районного суду від 13 лютого 2015 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не встановлено, а заявником ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_9 не надано належних та допустимих доказів про існування нововиявлених обставин, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, які не були і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Під час апеляційного розгляду:

- заявник ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги, з мотивів, викладених у ній;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає її безпідставною, просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали заяви, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Право на справедливий розгляд судом, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинне тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який, серед іншого, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів («Brumarescu проти Румунії», № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Повноваження судів вищих інстанцій на перегляд справи повинні використовуватися лише з метою виправлення судових помилок, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд вищими судами не повинне розглядатися як завуальована апеляція, а лише сама можливість того, що можуть існувати дві точки зору щодо предмету спору не є підставою для перегляду рішення. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру («Ryabykh проти Росії», № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Процедура перегляду рішення за нововиявленими обставинами сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя («Pravednaya проти Росії», № 69529/01, рішення від 18 листопада 2004 року). Однак Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

Так, згідно з ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Перелік обставин, які визнаються нововиявленими, є вичерпним та знайшов своє відображення у ч. 2 ст. 459 КПК України. Це є:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Таким чином, судові рішення у кримінальних справах (вироки, ухвали), що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами тільки з підстав, що зазначені в ч. 2 ст. 459 КПК України.

В той час, суд апеляційної інстанції погоджується в висновком суду першої інстанції про те, що наведені у заяві ОСОБА_7 обставини не можуть вважатися нововиявленими, а відтак відсутні підстави для задоволення його заяви про перегляд ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2015 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2015 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 1-кп/0343/5/15, 343/2463/14-к по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 212 КК України закрито у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Долинської ОДПІ ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області до ОСОБА_7 про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду.

Арешт, накладений на майно ОСОБА_7 , а саме: нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , площею 5058,7 кв.м., вартістю 2054623,00 гривень, скасовано після набрання ухвалою законної сили (том 1 а.п. 62-63).

При цьому, 16 вересня 2014 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру про те, що він своїми діями, які виразились в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненому особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212 КК України.

18 вересня 2014 року старшим слідчим з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області ОСОБА_7 та його захиснику адвокату ОСОБА_10 було надано доступ до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, а саме до двадцяти двох томів в підшитому і пронумерованому стані; чотирьох паперових ящиків, в яких знаходяться: зошити та звіти видані ОСОБА_15 , зошити, звіти, первинні документи, вилучені в ході обшуків проведених 30 квітня 2013 року за адресами АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ; двох електронних носіях формату «СD-R» з матеріалами проведених оперативно-технічних заходів, отриманих в ході ведення оперативно-розшукової справи та матеріалів негласних слідчих дій, проведених в ході досудового розслідування. ОСОБА_7 та його захисник з матеріалами кримінального провадження ознайомились в повному обсязі, заяв та клопотань не мали (том 3 а.п. 105). Згідно з протоколом ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 18 вересня 2014 року, ОСОБА_7 та його захисник з матеріалами кримінального провадження ознайомились в повному обсязі, заяв та клопотань не мали (том 3 а.п. 106).

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000096 про обвинувачення ОСОБА_7 ч. 2 ст. 212 КК України 30 вересня 2014 року направлено на розгляд Долинського районного суду Івано-Франківської області. ОСОБА_7 отримав копію обвинувального акту на 4-х аркушах, копію реєстру матеріалів досудового розслідування на 12-ти аркушах та копію цивільного позову на 3-х аркушах, що засвідчив своїм власноручним підписом, як свідчить зміст розписки (том 1 а.п. 21).

Під час розгляду провадження ОСОБА_7 було вручено пам`ятку про його права та обов`язки.

Захисником підозрюваного ОСОБА_7 , адвокатом ОСОБА_10 , 13 лютого 2015 року було заявлено клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.212 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням дворічного строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. На даному клопотанні мається власноручний напис ОСОБА_7 «Клопотання підтримую, а наслідки закриття справи зрозумілі» (том 1 а.п. 48-49). Про те, що клопотання він підтримував, ОСОБА_7 підтвердив при розгляді заяви про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами.

Цього ж дня, 13 лютого 2015 року ОСОБА_7 отримав копію ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2015 року, про що свідчить його розписка (том 1 а.п. 64).

Вказана ухвала не була предметом апеляційного перегляду, в тому числі не була оскаржена ОСОБА_7 , набрала законної сили.

Після цього, ОСОБА_7 звернувся в Долинський районний суд Івано-Франківської області 26 січня 2018 року з заявою про повернення речових доказів (том 1 а.п.72), за результатами розгляду якої ухвалою цього суду від 13 лютого 2018 року ( том 1 а.п. 95) постановлено речові докази про кримінальному провадженню № 0000096 від 25 квітня 2013 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 212 КК України, а саме: первинні бухгалтерські документи, податкову звітність та інші офіційні документи повернути законному володільцю ОСОБА_7 , чорнові записи (зошити) залишити при матеріалах кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_7 було відомо про свої права та обов`язки, він брав участь під час досудового розслідування, йому було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, він ознайомився в повному обсязі з матеріалами кримінального провадження, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підтримував та йому було роз`яснено наслідки закриття.

При цьому, відомостей про те, що він засвідчував своїм власноручним підписом та вказував такі дані під примусом, не здобуто. Також немає даних про те, що йому чинились будь-які перешкоди в реалізації відповідних прав.

Суд апеляційної інстанції не вбачає зі змісту заяви ОСОБА_7 обставин, які визнаються нововиявленими, відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України.

ОСОБА_7 не наводить таких обставин чи юридичних фактів, які могли суттєво вплинути на вирішення кримінального провадження, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати, оскільки учасники судового провадження не знали про них та, відповідно, не могли надати суду дані про них. Тих, що об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала учать у справі, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини згідно з п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України відсутні, оскільки стосовно ОСОБА_7 постановлена ухвала суду про звільнення від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, а не вирок. Більше того, належних та допустимих доказів на підтвердження штучного створення або підроблення доказів, неправильність висновків експерта чи завідомо неправдивих показань, з наведенням переконливих мотивів про спричинення у результаті таких діянь постановлення необґрунтованої або незаконної ухвали про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , не надано.

Також, ОСОБА_7 та його захисник не зазначають як про нововиявлену обставину згідно з п. 3 ч. 2 ст. 459 КПК України про факт існування та скасування судового рішення, яке стало підставою для постановлення ухвали, що належить переглянути.

Так само, стосовно нововиявлених обставин згідно з п. 4 ч.2 ст. 459 КПК України, то суд апеляційної інстанції не вбачає в заяві ОСОБА_7 інших обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відносно доводів апелянта про те, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності готував його адвокат, який неналежним чином надавав правову допомогу, вони не були знайомі з матеріалам справи на 22 томах, не знімали копії документів, не аналізували їх, він насправді не розумів наслідків закриття провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що хоча сторони кримінального провадження розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження, такі не можуть бути визнані нововиявленими обставинами.

На думку суду апеляційної інстанції не можуть вважатися нововоявленими і ті наведені ОСОБА_16 обставини, які стали відомі йому після оцінки ухвали про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження за правовими наслідками такого рішення, що стосуються недоліків досудового розслідування, питання дотримання передбачених законом особливостей проведення слідчих дій, допустимості доказів, їх оцінки, зберігання, повернення, правильності висновків суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд ухвали Долинського районного суду від 13 лютого 2015 року за нововиявленими обставинами, а тому

апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 459-467 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2018 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_7 за нововиявленими обставинами залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3