В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004259 від 09.10.2015 року, щодо -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого: 28.03.2002 року Білоцерківським міським судом за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 215-3, ст. 70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 08.04.2003 року Білоцерківським районним судом за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 190 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі; 25.10.2006 року Білоцерківським міським судом за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; 24.12.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 186 ч. 2, ст. 190 ч. 2, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років; 26.11.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 289 ч. 2, ст. 309 ч. 1, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк до 5 років без конфіскації майна, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06.10.2015 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_4 та ОСОБА_6 знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , розпивали в кухонній кімнаті спиртні напої.

Близько 22 години 15 хвилин ОСОБА_6 на кілька хвилин відлучився з кухонної кімнати вказаної квартири, де залишився ОСОБА_4 . В цей час, ОСОБА_4 з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення майнових злочинів, повторно, шляхом вільного доступу з буфету, що розташований в кухонній кімнаті, таємно викрав мобільний телефон марки «NOKIA 2600», вартістю 247 грн. із стартовим пакетом «Київстар», вартістю 25 грн., належні ОСОБА_6 , після чого поклав його до правої нагрудної кишені свої сорочки та направився до виходу із будинку.

ОСОБА_6 виявив відсутність належного йому телефону марки NOKIA 2600 та направився вслід за ОСОБА_4 .

Перебуваючи біля будинку № 79/53 по вул. Павліченко в м. Біла Церква, ОСОБА_6 виявив у ОСОБА_4 в правій нагрудній кишені сорочки свій мобільний телефон та попросив ОСОБА_4 повернути його. В свою чергу ОСОБА_4 , розуміючи, що його злочинні дії викриті потерпілим, діючи з метою утримання викраденого майна, застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, штовхнув ОСОБА_6 та із викраденим телефоном побіг у напрямку річки Рось.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 247 грн., оскільки стартовий пакет «КИЇВСТАР» для потерпілого майнової цінності не становить.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і показав суду, що 06.10.2015 року у вечірній час він йшов по вул. Павліченко в м. Біла Церква і біля гаражів, неполадок від будинку № 8 він побачив 3-4 незнайомих чоловіків, які вживали спиртні напої. Ці чоловіки запросили його приєднатися і він разом з ними випив спиртного. Потім один з них, як згодом виявилось ОСОБА_7 запросив його випити ще горілки у останнього дома і він разом з ОСОБА_7 , та ще одним чоловіком прийшли до квартири АДРЕСА_2 , де на кухні випили спиртного і незнайомий чоловік пішов з квартири, а він залишився разом з ОСОБА_7 вживати спиртні напої. Під час цього ОСОБА_7 вийшов з кухні до житлової кімнати, а він побачив, що на буфеті лежить мобільний телефон марки «Нокіа» і він вирішив заволодіти цим телефоном, тому поклав мобільний телефон до нагрудної кишені сорочки, в яку був вдягнений і вийшов з будинку на вулицю. Ці всі події відбувались 06.10.2015 року близько 22 години. Коли він вийшов з будинку на вулицю, то з будинку також слідом за ним вийшов ОСОБА_7 , який виявив відсутність мобільного телефону і той наздогнав його і побачивши у нього в кишені сорочки мобільний телефон сказав, щоб він віддав телефон. Однак він відповів, що це телефон не ОСОБА_7 і не віддав телефон. ОСОБА_7 став наполягати, щоб він повернув телефон, а тому він відштовхнув ОСОБА_7 рукою і пішов далі, а ОСОБА_7 щось кричав йому вслід. Він витягнув з мобільного телефону сім-картку оператора мобільного зв`язку «Київстар» і викинув цю картку, а мобільний телефон він продав незнайомим хлопцям, коли проходив по вулиці в приватному секторі, здається за 100 грн., які витратив на власні потреби.

У скоєному ОСОБА_4 розкаюється, просить суворо не карати.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_4 раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, при цьому чистосердечно розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

Враховуючи всі наведені вище обставини, суд вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише при умові ізоляції від суспільства.

Оскільки інкримінований злочин ОСОБА_4 вчинив до засудження його 26.11.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, то при визначенні йому покарання за даним вироком необхідно застосовувати правила ч. 4 ст. 70 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався і на даний час останній відбуває покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2015 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_8 визначити покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 09.10.2015 року.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,