Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/254/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,
потерпілої - ОСОБА_8 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000354по обвинуваченню ОСОБА_10 , заапеляційними скаргами: прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.02.2018 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Крисіно, Богодухівського району, Харківської області, з професійно технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого водієм у приватному підприємстві «Вектра Плюс», раніше не судимого,
визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 115 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України, в редакції цього закону від 26.11.2015 року, зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 02 вересня 2015 року по 08 липня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто зі ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_12 - 100000 (сто тисяч) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди та на користь держави - 2885,76 грн. у відшкодування витрат за проведення експертизи.

Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_10 вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за таких обставин.

Так, 01.08.2015 року ОСОБА_10 , перебуваючи на відкритті полювання разом зі своїми товаришами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , приблизно о 17:00 год., пересуваючись по р. Дніпро на човні «Крим», належному ОСОБА_10 , прибули на околицю с. Успенка Онуфріївського району, Кіровоградської області, де в той час неподалік також на полюванні знаходились ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .
Між вказаними вище особами виник конфлікт, який пов`язаний з тим, що з човна на якому перебував ОСОБА_15 , останнім було здійснено два постріли з рушниці по воді в бік човна, де перебував ОСОБА_10 , та з човна ОСОБА_10 були здійснені постріли в очерет, де перебував човен ОСОБА_15 .
У зв`язку з чим ОСОБА_10 , керуючи своїм човном «Крим», разом зі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , направилися до очерету на острові, де перебував човен «Южанка», який належить ОСОБА_15 та в якому перебували ОСОБА_16 та ОСОБА_17
ОСОБА_10 разом зі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , підплили до човна, в якому перебували ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , де між ОСОБА_10 та особами, які перебували на човні «Южанка», а саме ОСОБА_15 та ОСОБА_16 виник словесний конфлікт, пов`язаний з пострілами та місцем полювання, де на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин між останніми продовжилась сварка.
У ході сварки ОСОБА_10 , тримаючи рушницю у лівій руці, з мотивів раптово виниклої неприязні, проявляючи агресію, посилену станом алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи досягнення злочинного результату, здійснив два постріли з рушниці в бік ОСОБА_15 , спричинивши потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 473 від 14.09.2015 року тілесні ушкодження у вигляді: сліпого проникаючого шротового поранення грудної клітини з локалізацією рани по середнє-ключичній лінії зліва в проекції 4-5 ребер, яке проникає в плевральну порожнину з ушкодженням ребер, легень, серця, грудного відділу аорти та наскрізного шротового поранення лівої нижньої гомілки з утворенням багато-уламкового перелому лівої великогомілкової кістки та незначним крововиливом в м`які тканини.
Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент їх спричинення, та знаходяться в причинно-наслідкових зв`язках з настанням смерті.
Причиною смерті ОСОБА_15 являється масивна зовнішня та внутрішня крововтрата, яка виникла в результаті травматичного ушкодження органів грудної порожнини та лівої нижньої кінцівки.
Після вчиненого ОСОБА_10 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, не вчиняючи будь яких дій, направлених на надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_15 .
У своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду першої інстанції через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_10 винним та призначити йому покарання за ч.1 ст. 115 КК України 10 (десять) років позбавлення волі.

Свої доводи прокурор мотивує тим, що районним судом при ухваленні вироку не враховано, що обвинувачений ОСОБА_10 матеріальну шкоду, заподіяну потерпілій повністю не відшкодував, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України не визнав, навіть після підтвердження її доказами в ході судового розгляду, що характеризує його з негативного боку, як особу, яка не усвідомила суспільну небезпечність свого діяння, не розкаялася у вчиненому та слід розцінювати як спробу останнього ухилитися від встановленої законом кримінальної відповідності шляхом кваліфікації його дій за статтею, що передбачає більш м`яке покарання, тобто за ст.119 КК України.

Вважає, що судом недостатньо враховано наявність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, зокрема вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує і на те, що суд не врахував позицію державного обвинувача, який орієнтував суд призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 10 років, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, і ухвалив вирок, яким останньому призначив покарання строком на 7 років позбавлення волі, що не сприятиме виконанню мети покарання, встановленої ст. 50 КК України та виправленню засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Потерпіла ОСОБА_8 , у своїй апеляційній скарзі просить змінити вказаний вирок суду першої інстанції через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та призначити ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст. 115 КК України 10 (десять) років позбавлення волі.

При цьому потерпіла посилається на те, що судом першої інстанції при призначені покарання не в повній мірі враховано, що ОСОБА_10 , як під час досудового слідства так і в судовому засіданні вину свою у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України фактично не визнавав, лише не заперечував свою причетність до скоєння злочину.

Вважає, що з метою уникнути відповідальності ОСОБА_10 вказав на обставини здійснення пострілу в потерпілого, які спростовуються матеріалами досудового провадження та доказами отриманими безпосередньо в судовому засіданні. Крім того, після скоєння навмисного особливо тяжкого злочину проти особи, ОСОБА_10 фактично з місця скоєння злочину зник.

Вказує і на те, що пояснення ОСОБА_10 в суді про те, що він нібито не бачив, що вцілив у потерпілого і тому покинув місце скоєння злочину, спростовуються показаннями свідків, які в ході судового розгляду справи пояснили, що з човна потерпілого кричали ОСОБА_10 , що він вбив потерпілого і просили його у зв`язку з тим, що в нього більш якісний двигун човна доставити пораненого потерпілого на берег, але він свідомо ігнорував ці прохання і зник з місця скоєння злочину.

За таких обставин, на думку потерпілої, мінімальне покарання визначене обвинуваченому за вироком районного суду, не відповідає як тяжкості скоєного ним злочину так і його особі, який фактично не визнав свою вину та не відшкодував у повному обсязі заподіяну шкоду.

У своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , просить змінити вирок суду першої інстанції, перекваліфікувавши дії його підзахисного на ч.1 ст. 119 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробовуванням.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_10 ст. 1 п. «в» ЗУ «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від відбування призначеного покарання.

Також, просить змінити вирок суду і в частині обернення в дохід держави двох мисливських рушниць, повернувши їх дружині обвинуваченого - ОСОБА_18 .

При цьому захисник вказує на те, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_10 здійснив два постріли з рушниці в бік ОСОБА_15 з мотивів раптово виниклої неприязні, проявляючи агресію, посилену станом алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи досягнення злочинного результату. Оскільки, як під час досудового розслідування при проведенні слідчого експерименту, так і в ході судового розгляду ОСОБА_10 давав показання про те, що конфлікт виник з приводу серії пострілів з човна, на якому перебували ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , по воді в сторону човна, в якому перебував обвинувачений разом зі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Ці обставини встановлені в ході судового розгляду і підтверджені показаннями зазначених осіб, допитаних судом в якості свідків та нічим не спростовані.

Вказує і на те, що в ході судового розгляду встановлено, що саме потерпілий ОСОБА_15 проявив безпідставну агресію, яка супроводжувалась його станом сильного алкогольного сп`яніння, (згідно висновку експерта № 473 в його крові - 3,3, а в сечі - 3,5 проміле етилового спирту), здійснюючи постріли по воді в бік човна «Крим» та висловлюючись нецензурною лайкою на адресу обвинуваченого, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , явно провокував конфлікту ситуацію, і саме з цієї причини ОСОБА_10 спрямував свій човен в сторону очерету, де знаходився човен ОСОБА_15 «Южанка».

Коли відстань між човнами була приблизно 10 метрів, ОСОБА_15 знову здійснив два постріли по воді в сторону човна «Крим». Наблизившись до човна «Южанка», ОСОБА_10 своєю рушницею підбив рушницю ОСОБА_17 , при цьому останній здійснив один постріл вверх, а ОСОБА_10 потягнув ОСОБА_17 на себе і останній впав на дно човна «Крим» між передніми сидіннями та кермом. Побачивши, що ОСОБА_15 спрямував рушницю в їх сторону, ОСОБА_10 хотів здійснити постріл вгору щоб налякати ОСОБА_15 та попередити небезпеку, але отримавши удар по ногах від лежачого на дні човна ОСОБА_17 та втрачаючи рівновагу, ледь не впавши, здійснив подвійний постріл.

Захисник вважає, що зазначені фактичні обставини підтверджені належними та допустимими доказами, будь-якими іншими доказами не спростовані, а також повністю підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які в частині виникнення конфлікту та пострілів, в судових засіданнях пояснили таке.

При цьому вказує на те, що свідок ОСОБА_16 надав показання про те, що «Колотін два рази вистрелив прямо перед човном «Крим», бульки були у них перед човном. Кочаток був одягнутим у воді і втопив свій телефон.., вони ( ОСОБА_21 , ОСОБА_22 и ОСОБА_23 ) кричали ОСОБА_12 , навіщо він стріляв..., погроз взагалі та погроз вбивством не було..., все сталося за секунди бах - бах і все... Вадим вистрелив, а ці не злякались..., я просив ОСОБА_12 не стріляти, але ОСОБА_24 кричав, що це його місце...».

Свідок ОСОБА_17 показав суду, що « ОСОБА_12 вистрелив по воді перед їх човном, а я вирішив освіжитись та скочив у воду..., погроз вбивством не було, я не чув такого...».

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що «нічого не зрозумів, що там трапилось, а коли підплив, то Кочаток був у воді біля двигуна чужого човна».

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що « ОСОБА_25 сказав мені, що вони заважали полювати, тому ОСОБА_24 вистрелив їм навздогін по воді, теж саме сказав і ОСОБА_26 ... Кочаток був у воді в комуфляжній формі і тримав за мотузку човен «Крим».

Свідок ОСОБА_13 надав суду показання, що «проїхали повз очерет і в цей час в нашу сторону відбулись два постріли..., потім куча матюків в нашу сторону і знову ще два постріли..., ми розвернулись, бачили чоловіка та жінку на резиновому човні..., в нашу сторону знову були два постріли перед човном..., ОСОБА_21 стояв біля руля, а ОСОБА_25 у нього під ногами, я вдарив ОСОБА_27 прикладом два рази... сталось два постріли одночасно... Кочаток хапав мене за ноги, а потім він вистрибнув у воду... я крикнув, поїхали звідси скоріше, щоб нас не постріляли...».

Свідок ОСОБА_14 суду надав показання про те, що «коли пропливали мимо комишу, и по нам був постріл зі сторони комишу..., потім знову два постріли було, кричали матюками ... валіть звідси..., лисого ( ОСОБА_28 потянув на себе і той упав в наш човен на переднє сидіння..., потім два постріли дуплетом и лисий вистрибнув с нашого човна у воду...». На питання представника потерпілої цей же свідок показав, що «коли ОСОБА_12 стріляв, відстань була 5-7 метрів між човнами, бризки по воді були от дробин…»

Аналогічні показання є в протоколах слідчих експериментів за участі зазначених свідків, які також досліджені судом.

Звертає увагу і на те, що наявність причинно-наслідкового зв`язку між пострілами, які здійснив ОСОБА_10 з необережності та смертельним пораненням ОСОБА_15 ним та обвинуваченим під сумнів не ставиться.

Вважає, що необережність обвинуваченого полягала в тому, що останній через свою злочинну недбалість не передбачив можливості настання таких негативних наслідків, хоча міг і повинен був передбачити, якби в момент конфлікту, тримаючи в руках споряджену рушницю, діяв більш обачливо.

Обвинуваченим повністю визнається вина у скоєнні вбивства ОСОБА_15 через необережність, він щиро кається у скоєному, частково відшкодував потерпілій ОСОБА_8 завдану шкоду.

Вважає, що висновок місцевого суду про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_10 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України не відповідає фактичним обставинам, встановленим під час судового розгляду кримінального провадження, а тому просить його дії перекваліфікувати на ч.1 ст. 119 КК України, як вбивство через необережність, оскільки з суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 119 КК України, характеризується необережністю: злочинною самовпевненістю або злочинною недбалістю.

Обвинувачений ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі також просить змінити даний вирок суду відносно нього, перекваліфікувавши скоєне ним кримінальне правопорушення з ч.1 ст. 115 на ч.1 ст. 119 КК України та застосувати до нього ст.1 п. «в» ЗУ «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від відбування призначеного покарання, у зв`язку з наявністю на його утриманні малолітньої доньки. Також, просить змінити цей вирок в частині обернення двох мисливських рушниць на користь держави, повернувши їх його дружині ОСОБА_18 .

При цьому вказує на те, що районний суд помилково прийшов до висновку про те, що він «з мотивів раптово виниклої неприязні, проявляючи агресію, посилену станом алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи досягнення злочинного результату, здійснив два постріли з рушниці в бік ОСОБА_15 », спричинивши останньому тілесні пошкодження, які знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Як в ході досудового розслідування кримінального провадження так і під час судового розгляду він правдиво пояснював, що з ОСОБА_15 раніше знайомий не був, будь-яких стосунків, тим більше неприязних, з ним не було. Він не мав думки та наміру спричинити поранення або вбивство потерпілого, так як для цього взагалі не було підстав та причин. Проте, він повністю усвідомлює, що смерть ОСОБА_15 знаходиться у прямому причинному зв`язку з пострілами, які він здійснив зі своєї рушниці.

Вважає, що суд безпідставно прийшов до висновку, що він направляв свою рушницю у бік потерпілого в момент словесного конфлікту. Після неодноразових пострілів ОСОБА_15 в сторону його човна він змушений був на своєму човні під`їхати до човна потерпілого, але коли побачив, що останній спрямував свою рушницю в їх сторону, він спрямував свою рушницю дещо вверх, приблизно під кутом 45 градусів, та хотів здійснити постріл у повітря. У цей час ОСОБА_25 вдарив його по ногах в області колін і саме в цей момент сталися два постріли одночасно з його рушниці, а саме у момент втрати ним рівноваги, коли, стоячи у човні, він став падати, але встояв на ногах.

Допитані судом свідки ОСОБА_22 і ОСОБА_29 , які були в його човні, та свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_25 , якібули у човні ОСОБА_15 повідомили про те, що будь яких погроз вбивством чи аналогічних висловлювань з його боку на адресу ОСОБА_15 чи інших осіб взагалі не було. Також вони не підтвердили те, що він спрямовував рушницю у бік ОСОБА_15 .

Він повністю визнає свою вину у вбивстві ОСОБА_15 з причини своєї необережності. Також, визнає, що якби він у той момент був більш обачливим та взяв до уваги ті обставини, які відбувались на його човні, смертельне поранення не сталось б, щиро кається у скоєному та жалкує з приводу тяжких наслідків його поведінки в той момент.

Вважає, що судом помилково встановлено наявність у нього умислу на позбавлення життя ОСОБА_15 та неправильно кваліфіковано вчинене ним кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 115 КК України.

Також вважає, що суд безпідставно обернув дві його рушниці на користь держави, оскільки таке рішення не ґрунтується на вимогах Кримінального кодексу, оскільки на полюванні у нього була одна рушниця ТОЗ 34 - Р, а інша знаходилась за місцем проживання і ніяк не відноситься до скоєного ним злочину. Обидві рушниці він добровільно видав при обшуку місця проживання його сім`ї - 01 вересня 2015 року.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_18 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої ОСОБА_8 ,думку прокурора та пояснення потерпілої ОСОБА_8 і її представника адвоката ОСОБА_9 ,які підтримали свої апеляційні скарги та заперечили задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, досудове і судове слідство проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченогоч.1 ст.115 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних та всебічно досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції надав правильну та об`єктивну оцінку, і які відповідають фактичним обставинам справи.

Так, при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_18 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та показав, що 01.08.2015 року він зустрівся з ОСОБА_14 на лодочній станції, де стоїть його човен «Крим». Біля кафе-бару «Поплавок» їх чекав ОСОБА_13 та вони всі разом попливли в напрямку м. Комсомольськ. Не допливши до м. Косомольськ, вони посередині річки знайшли місце з очеретом, де перекусили та випили пляшку горілки і чекали до 16.00 год., тобто до початку полювання. Він випив десь 100 грам горілки та почувався тверезим. Має стаж мисливця більше 15 років та йому відомо, що вживати спиртні напої на полюванні заборонено. У нього була рушниця двохствольна, ТОЗ-34Р, при полюванні він використовував патрони з дробом №3.
Потім вони попливли в сторону с. Кілеберди. Коли пропливали біля острову, який називають «Москаль», в їх сторону з правого боку човна пролунало два постріли. Розвернувши човна вони побачили звідки пролунали постріли, там стояв човен, де були три особи. Один з них був одягнений у камуфляжну форму і у нього була п`ятизарядна рушниця, темного кольору, направлена в їх сторону, зараз може сказати, що це був ОСОБА_17 . Другий чоловік мав міцну статуру, одягнений в камуфляжну форму, у нього була також рушниця, а саме вертикалка. Третій чоловік невеликого зросту стояв за ними. Коли вони пливли до них, з метою з`ясувати, чому вони стріляли в їх сторону, то в цей час ОСОБА_15 знову здійснив постріл у їх сторону.
Тоді вони вдруге намагалися підпливти до тих чоловіків, при цьому вони всі кричали їм, щоб ті чоловіки підняли зброю. Коли відстань між їх човнами була близько 10 метрів, ОСОБА_15 здійснив ще 2 постріли в їх сторону, а саме у воду перед їх човном. Коли вони наблизились до цього човна передньою правою частиною, він переліз через лобове скло свого човна на його носову частину та своєю рушницею підбив догори ствол рушниці ОСОБА_17 і в цей час пролунав один постріл. Тоді він схопив останнього правою рукою за комір, так як у лівій тримав рушницю, оскільки є «лівшою» та потягнув його на себе. ОСОБА_17 впав на переднє сидіння його човна, а потім на підлогу, так що його голова була під кермом човна. Потім він перекинув ногу через скло у свій човен, а ОСОБА_17 лежав на дні човна в ногах.
У цей час він побачив, що ОСОБА_15 спрямував свою зброю в його бік, а тому щоб його попередити він хотів здійснити один постріл вгору, але у цей час ОСОБА_17 вдарив його по ногах, а саме у задню частину коліна, тому він втратив рівновагу ледве не впавши та з його рушниці пролунало 2 постріли майже одночасно, так як його палець знаходився на курку та в цей час він ще намагався керувати човном, двигун якого постійно працював, від чого човен рухався та постійно хитався. Йому здається, що постріли пішли зверху вниз, так як він ледве не впав і положення його руки з рушницею змінювалось. Після цих пострілів він вже не дивився, що відбувалось у іншому човні. Він лише звернув увагу на ОСОБА_14 , який стояв по груди у воді справа від їх човна.
Також він побачив, що в іншому човні сидить ОСОБА_15 , а ОСОБА_17 у цей час з їх човна стрибнув у воду.
Він не бажав смерті ОСОБА_15 , наміру, щоб його вбити не мав, вони раніше не знали один одного. Інші особи з його та з іншого човна пострілів не здійснювали. Крові та поранення у ОСОБА_15 він не бачив. Криків про допомогу він не чув, оскільки у цей час працювали двигуни. Про смерть ОСОБА_15 він дізнався лише 01.09.2015 року, коли його затримали працівники міліції. Вину визнає частково, так як повинен був більше приділяти уваги всьому, так як мав у руках зброю та має значний стаж мисливця.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого йому діянняповністю підтверджується сукупністю належних, допустимих і узгоджених між собою доказів, досліджених безпосередньо в судовому засіданні а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_8 про те, що її чоловік ОСОБА_15 01.08.2015 року збирався сам на відкриття полювання. Заїжджав до ОСОБА_17 . Потім вона подзвонила йому близько 16.00 години, він їй сказав, що їде на місце, після чого їй передзвонить. Він збирався їхати на острів, який розташований на межі Полтавської та Кіровоградської областей. В результаті сметрі чоловіка вона зазнала душевних страждань, через втрату близької людини.
- показаннями свідка ОСОБА_16 , згідно яких його запросив ОСОБА_15 на відкриття полювання 01.08.2015року. Приблизно о 15.00 год. він, ОСОБА_17 та ОСОБА_15 сіли у човен останнього та попливли на місце полювання, де о 16.00 год. почали стріляти та вполювали 4 качки. У ОСОБА_17 закінчились патрони, які були червоного кольору. ОСОБА_15 дав йому свої патрони, однак у ОСОБА_17 заклинила рушниця і він почав її розбирати. У цей час по Дніпру плавали човни, звідки стріляли на ходу. Якийсь човен швидко рухався і з нього стріляли так, що на них полетіли дробинки. Коли човен вийшов з кущів ОСОБА_15 почав кричати їм «…що ви робите, ми тут стріляємо». Йому щось відповіли, на що він сказав, щоб вони пливли геть. Човен почав зупинятись і ОСОБА_15 знов сказав, щоб вони пливли від них, однак човен повернув в їх сторону. Незважаючи на слова останнього, а саме «Не доводьте до гріха, пливіть звідси, бо буду стріляти», проте човен продовжував наближатись до них. ОСОБА_15 вистрелив два рази перед човном у воду, бо у них перед човном піднялись бульби. Човен плив повільно, а потім різко збільшив швидкість і пропливаючи повз них, люди, які були у тому човні почали кричати «Рушниці на землю».
Човен зробив коло і підплив до них, ставши перпендикулярно їх човну. ОСОБА_10 стояв у керма човна, другою рукою тримав рушницю. ОСОБА_10 і ще один чоловік направили на ОСОБА_15 рушниці та почали кричати «Хто ти такий, навіщо стріляв?». ОСОБА_15 стояв на носу човна та кричав їм у відповідь «Хто ви такі, покажіть документи». ОСОБА_15 весь час стояв піднявши руки вгору, а його рушниця була перегнута та розряджена. У тих людей були начебто двохствольні горизонтальні рушниці. Потім між ними відбулася нетривала словесна суперечка, після чого відразу пролунали 2 постріли, один за одним. ОСОБА_15 почав падати на нього, він його підтримав і посадив у човні. Хто стріляв він не бачив, так як у момент пострілу стояв за ОСОБА_15 . Після пострілів ті особи з іншого човна стояли та дивилися. Що робив у момент пострілу ОСОБА_17 він не бачив, так як останній стояв позаду нього. Коли човен з якого стріляли відплив то він побачив, що ОСОБА_17 у воді і чому він там опинився він не знає. Рушниця ОСОБА_17 була у їх човні і він її розрядив, бо вона заклинила. З човна стріляючих третій чоловік теж був у воді, а коли їх човен відпливав, то він плив за ними. Відстань від кінця стволу рушниці стріляючого до ОСОБА_15 була менше одного метру. Між ними і особами з того човна ніяких погроз та фізичних контактів не було, крім того, що вони вистрілили у ОСОБА_15 . Погроз вбивством ніхто не висловлював.
- показаннями свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що 01.08.2015 року приблизно о 15.00 год. Він разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 поїхали на місце полювання, де раніше в`язали стрічки на очерет та побачили, що їх місця ніхто не зайняв. Полювання розпочиналось о 17.00 годині. У нього закінчились патрони, тому ОСОБА_15 дав йому свої, він вистрелив і його рушницю заклинило. Він розібрав її та вирішив освіжитись, зіскочивши у воду одягнутим в штанях та футболці за човен та почув, що зліва йде човен та стріляють в їхню сторону по «дичині». ОСОБА_15 крикнув їм, що вони роблять. Човен розвернувся і він почув два постріли, а потім побачив, що ОСОБА_15 падає на ОСОБА_30 . Він не бачив осіб, що були в тому човні, але їх було троє. Перед тим як вони підпливли, була словесна перепалка між ОСОБА_15 та чоловіком з того човна. Він зрозумів, що ОСОБА_15 вистрелив по воді. Він почув два постріли один за одним, менше ніж за секунду, але не дуплетом так як був розрив між пострілами тому думає, що вони були з однієї рушниці, але він не бачив хто саме стріляв. ОСОБА_15 почав хилитися у човен, ОСОБА_16 тримав його, тому він теж зразу заліз в човен та допомагав тримати ОСОБА_15
- показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що товаришує з ОСОБА_10 близько 9-10 років. 01.08.2015 року вони зустрілися з ним в обід на лодочній станції «Локомотив» на річці Дніпро в м. Кременчуг. По дорозі взяли із собою ОСОБА_13 , та попливли вниз в сторону м. Дніпро.
Стали чекати відкриття полювання, поїли, випили на трьох пляшку горілки, ємністю 0,5 л., купалися. О 16.00 годині всі почали стріляти. Вони стояли в очереті, а потім попливли вниз по течії. Коли пропливали повз очерет, в їх сторону прозвучав постріл, але хто стріляв він не бачив. ОСОБА_10 знизив швидкість та розвернув човен, щоб під`їхати до тих, хто стріляв та спитати, чому вони стріляють. Потім пролунав постріл угору зі сторони човна «Казанка», де було три особи, один з них крупніший у світлій сорочці, це був потерпілий. Рушницю він бачив лише у лисуватого п`ятизарядка та у крупного чоловіка - двохстволка. Вони підпливли до гумового човна, де були чоловік та жінка та ОСОБА_31 їм сказав, що вони будуть свідками. Потім підпливли до човна звідки стріляли та уперлися в задній борт цього човна, який стояв носовою частиною в очереті. ОСОБА_10 виліз на носову частину свого човна, тримаючи в руці рушницю, якою підбив рушницю лисого, тоді він почув звук пострілу в повітря. Потім ОСОБА_10 схопив однією рукою за комір чи за шию лисого і вони заскочили до них у човен. Вони мали впасти на нього, тому він відскочив назад і лисий чоловік впав всередину їх човна, але вже без рушниці, а ОСОБА_10 стояв на носу їх човна.
Коли він повернувся обличчям до човна, звідки по них стріляли, то обличчям опинився з крупним чоловіком, тобто лице в лице, який направив рушницю та цілився в їх човен. У цей момент позаду нього пролунав один постріл та відразу десь за 2 секунди другий. Постріл був якби справа, де стояв ОСОБА_10 . Поткрпілий залишився стояти, тримаючи рушницю, а він злякався та стрибнув з човна у воду та схопився за борт човна справа. Коли знову подивився, то потерпілий сидів уже в човні. Він обходив човен та побачив, що від очерету пливе ще один човен, де було два чоловіки. Після цього чоловік, що був у їхньому човні вискочив звідти та пішов до свого човна, а він заліз до свого човна. Маленький, щуплий чоловік казав, що поранили чоловіка. Він запропонував ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , що може треба повезти ту людину до берега, але ОСОБА_13 сказав, що не треба, бо вони їх постріляють. ОСОБА_10 дав газу і вони попливли звідти.
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_14 забрали його біля бару «Поплавок» в м. Кременчук та вони поплили на човні «Крим» в сторону с. Дереївка. Почали полювання на території Полтавської області, але там нічого не вполювали, тому попливли до с. Успенка, що на території Кіровоградської області. Коли пливли, то почули 2 постріли і він почув, як по човну цокнула дріб. ОСОБА_10 скинув швидкість та повернув в сторону звідки були постріли. Коли підпливали до човна, де було три особи, то звідти пролунало ще два постріли в їх сторону. Стріляли два чоловіки, які стояли на носі човна, один з них був крупний, високий, повноватий, це був потерпілий, а другий лисий, звичайної статури, а третій стояв позаду них з голим торсом. Ті два чоловіки направляли рушниці на них, а тому вони їм кричали, щоб руки підняли догори, у них теж були руки підняті. Човен «Южанка» чи «Казанка» був в очереті, коли вони до них підпливли. ОСОБА_10 перейшов у своєму човні через скло і своєю рушницею вибив рушницю у лисого, чи були в цей час постріли він не пам`ятає. На носовій частині човна виникла потасовка між лисим та ОСОБА_10 , який смикнув лисого та той перевалився в їх човен, а його рушниця залишилась на носу човна «Крим». Тоді він перейшов на передню частину сидіння, притримав лисого, голова якого була внизу та вдарив його прикладом рушниці 2 - 3 рази в область руки, плечей, чи ще десь, щоб він не хапав його за ноги. У цей час він відбивався від нього і почув, як біля нього пролунало два постріли. ОСОБА_10 стояв в цей час спереду, звідки і прозвучали постріли, один за одним. Самого пострілу він не бачив. Коли підняв голову то побачив рушницю в руках у ОСОБА_10 , який її тримав трохи вниз. Розвернувшись направо від себе, побачив, що потерпілий сидів на лавочці з рушницею, а лисий кричав, що того чоловіка поранили.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину, за який його засуджено також повністю підтверджується дослідженими судом наступними доказами:

- даними протоколу огляду місця події від 01.08.2015 року, де місцем огляду є набережна біля церкви с. Келеберда, Кременчуцького району, Полтавської області, де у хвостовій частині човна «Южанка», який знаходиться біля берега, виявлено труп ОСОБА_15 (т.1 а.к.п.40-44);
- копією паспорта ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтвом про смерть, лікарським свідоцтвом про смерть № 500 та довідкою про причину смерті (т.1 а.к.п.54-57);
- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 № 473/1 від 15.09.2015 року, якою встановлено причину смерті останнього, якою є масивна зовнішня та внутрішня крововтрата, яка виникла від травматичного ушкодження грудної порожнини (серця, аорти та легень) та лівої нижньої кінцівки, а направлення ранових каналів, як сліпого проникаючого шротового поранення грудної клітини, так і наскрізного шротового поранення лівої нижньої кінцівки мають одинаковий напрямок, а саме зліва направо, з переду назад та дещо зверху вниз (т.1 а.к.п.69-70);
- даними протоколу слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 02.08.2015 року за участю свідка ОСОБА_16 , який показав на місці події, де перебував невідомий чоловік на гумовому човні, а також на місце конфлікту з незнайомцями та звернув увагу на червоно-білі стрічки на очереті (т.1 а.к.п.134-137);
- даними протоколу слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 07.10.2015 року відповідно до якого ОСОБА_16 розповів та показав про відомі йому обставини кримінального правопорушення, і вказав на взаєморозташування човнів та учасників події в них (т.1 а.к.п.143-151);
- даними протоколу слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 02.08.2015 року за участю свідка ОСОБА_17 (т.1 а.к.п.161-164);
- висновком експерта № 201 від 30.10.2015 року, відповідно до якого вилучені за місцем проживання обвинуваченого рушниці ТОЗ-34-Р, 12-го калібру та ТОЗ-25, 16-го калібру, виготовлені промисловим способом і придатні для стрільби штатними мисливськими патронами відповідно 12-го та 16-го калібру (т.2 а.к.п.80-84);
- висновком експерта № 1321 від 02.09.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 на момент його затримання будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено (т.2 а.к.п.132);
- даними протоколу слідчого експерименту від 07.10.2016 року з участю підозрюваного із застосуванням відеозйомки зі схемою, де ОСОБА_10 розповів та показав на місці події, яким чином він здійснив два постріли в сторону потерпілого ОСОБА_15 , де також проводились відповідні заміри (т.2 а.к.п.176-185, 186-192).
Проаналізувавши зазначені вище докази та обставини вчинення даного злочину, колегія суддів дійшла переконливого висновку, що взяті в сукупності всі вищеперераховані докази беззаперечно підтверджують причетність саме обвинуваченого ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.
Перевіряючи апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника, колегія суддів встановила, що вони є фактично аналогічними тим, що заявлялися ними і під час судового розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції, який перевіривши їх належними чином, та з урахуванням вищезазначених доказів по справі, дав правильну оцінку про їх необґрунтованість.

За таких обставин, колегія суддів належним чином перевіривши досліджені судом першої інстанції докази в їх сукупності вважає безпідставними апеляційні доводи захисника та обвинуваченого про те, що останнім вчинено даний злочин з необережності, під час вчинення ним пострілів у бік потерпілого ОСОБА_15 , з огляду на те, що вони суперечать вищевказаним показанням свідків, які перевірені і оцінені судом першої інстанції в їх сукупності з іншими дослідженими судом доказами які зазначено вище, зокрема, фактичним даним, що містяться у матеріалах кримінального провадження.
Так, відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел, у тому числі на позбавлення іншої особи життя, необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Тому, посилання захисника та обвинуваченого ОСОБА_10 на те, що постріли вчинено останнім з необережності, в той момент, коли ОСОБА_17 вдарив його у задню частину коліна та він втратив рівновагу, повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_13 , який був разом з ОСОБА_10 одному човні та пояснив, що саме він наносив удари ОСОБА_17 , який лежав на дні човна, прикладом рушниці 2-3 рази в область плеча, рук, щоб той не хапав його за ноги та саме в цей час майже одночасно пролунали 2 постріли збоку, де стояв ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_14 , який також перебував у човні ОСОБА_10 , також підтвердив, що 2 постріли пролунали саме з того боку де стояв ОСОБА_10 з проміжком часу між пострілами десь 2 секунди.
Також, свідок ОСОБА_16 , який був на човні з ОСОБА_15 підтвердив наявність конфлікту між ОСОБА_15 та особами, що знаходились в човні ОСОБА_10 та зазначив, що ОСОБА_15 дійсно стояв на човні, але його рушниця у той час була перегнута, тобто не було приготовлена до стрільби.
Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що крові та поранення у ОСОБА_15 він не бачив, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які пояснили, що коли вони підпливли, то ОСОБА_16 сидів біля ОСОБА_15 та кричав у бік осіб у човні «Крим», яким керував обвинувачений, чому він вбив людину і в цей час вони запропонували перенести ОСОБА_15 на човен «Крим», щоб швидше доставити потерпілого на берег. Проте особи на човні «Крим» спочатку наче погодилисьїм допомогти в цьому, але потім швидко відпливли у невідомому напрямку.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що умисне спричинення ОСОБА_10 поранень з рушниці шляхом пострілу в область грудей потерпілого ОСОБА_15 свідчить саме про наявність умислу на позбавлення життя останнього і про це свідчать характер та локалізація заподіяних потерпілому вогнепальних поранень, а також поведінка самого обвинуваченого після вчинення злочину, з якої вбачається, що останній не переймався спричиненими пораненнями, не намагався супроводжувати потерпілого до медичного закладу, а тому посилання обвинуваченого на те, що він спричинив постріли з необережності, колегія суддів розцінює, як його бажання пом`якшити свою відповідальність.
Аналізуючи сукупність всіх обставин вчиненого обвинуваченим ОСОБА_10 злочину, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію вогнепальних поранень, його поведінку, що передувала події, а також поведінку обвинуваченого після вчинення зазначених дій, колегія суддів приходить до висновку про наявність в його діях саме прямого умислу на завдання смерті потерпілому ОСОБА_15 , через що доводи обвинуваченого та його захисника про заподіяння смерті потерпілому саме з необережності спростовується об`єктивними доказами, всебічно дослідженими судом першої інстанції.
Отже, з огляду на викладене, аналізуючи всі досліджені районним судом докази в їх сукупності, колегія суддів вважає повністю доведеною вину ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а тому приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а досліджені судом матеріали кримінального провадження не містять даних про істотні порушення кримінально - процесуального закону під час досудового чи судового слідства, а також наявність будь-яких даних про допущену неповноту чи однобічність, яка б могла суттєво вплинути на правильність прийнятого судового рішення.

Перевіряючи вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу та обставини які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому, районний суд правильно зазначив, що ОСОБА_10 вчинив умисний закінчений злочин, який віднесений до категорії особливо тяжкого, внаслідок якого настала смерть людини.

А також і те, що за місцем роботи та проживанняобвинувачений характеризується виключно позитивно, одружений та має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання скарг та заяв на нього не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, частково відшкодував спричинену потерпілій ОСОБА_8 моральну шкоду, а саме у розмірі 70 000 грн.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, районний суд правильно визнав часткове відшкодування шкоди потерпілій.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, районним судом також правильно визнано - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, районний суд хоч і не вказав, однак призначаючи обвинуваченому покарання також врахував і агресивну поведінку самого потерпілого ОСОБА_15 , який на той час перебував у стані середнього ступеню алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 473/1 від 15.09.2015 року (т.1 а.к.п.69-70), та який своїми діями фактично спровокував виникнення даного конфлікту між ним та обвинуваченим.

Тому, з врахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, а саме призначивши його мінімальний строк, який передбачено санкцією ч.1 ст. 115 КК України, який є у даному випадку необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який умисно заподіяв смерть потерпілому вчинивши тим самим особливо тяжкий злочин, а тому він становить реальну суспільну небезпеку для оточуючих.

Тобто, вид та розмір призначеного йому судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене діяння, а й буде запобігати вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

Крім того, колегія суддів враховує і ту обставину, що згідно наданих захисником обвинуваченого в апеляційному суді медичних довідок обвинувачений також має на утриманні батьків пенсіонерів похилого віку, а саме ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які хворіють та потребують постійного амбулаторного лікування, а батько ще й два рази на рік стаціонарного лікування і сторонньої допомоги.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційні доводи прокурора та потерпілої ОСОБА_8 про те, що районним судом при призначенні покарання обвинуваченому не в повній мірі враховано, що ОСОБА_10 вчинив особливо тяжкий злочин, який має суспільний резонанс, вину повністю не визнав, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого настала смерть потерпілого та при розгляді справи в суді першої інстанції надавав неправдиві показання є також такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не підлягають задоволенню, оскільки судом першої інстанції правильно враховано тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, а також належним чином враховані і всі обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, про що правильно вказано у вироку суду і про що вже зазначено вище в даній ухвалі, а також не доводять того, що ОСОБА_10 за вказаних обставин та з урахуванням його особи, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, необхідно призначити більш суворе покарання, а саме у виді десяти років позбавлення волі.

При цьому колегія суддів звертає увагу і на те, що неповне визнання вини та надання неправдивих свідчень обвинуваченим, не може враховуватись як обтяжуюча обставина, оскільки така його позиція є способом захисту від пред`явленого обвинувачення і лише характеризує його ставлення до заподіяних наслідків.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів також вважає необхідним відмовити і у задоволені апеляційних вимог прокурора та потерпілої ОСОБА_8 .

Перевіривши матеріали справи в межах вимог апеляційних скарг, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, потерпілої ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, потерпілої ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_18 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 рокущодо ОСОБА_10 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2