Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2253/18
Провадження № 1-кп/723/2765/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2018 року м.Сторожинець
Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Сторожинець клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому по кримінальному провадженню № 0000233 за ст. 186 ч.3 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Новоселиця Кельменецького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, зі слів - одруженого цивільним шлюбом і має на утриманні одну малолітню дитину, раніше судимого вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03.04.2009 року за ч.3 ст.185 та ч.3 ст.186 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений по відбуттю 17.05.2013 року, -

встановив:

В провадженні Сторожинецького районного суду перебуває вказане кримінальне провадження по якому ОСОБА_5 , утримується під вартою на підставі ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 18 травня 2018 року та ухвали Сторожинецького районного суду від 05.07.2018 року.

В ході судового розгляду кримінального провадження, щодо обвинувачення ОСОБА_5 прокурор подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому, раніше обраної міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 31 серпня 2018 року.

Частиною 3 статті 331 КПК України визначено, що суд, незалежно від наявності клопотання, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування запобіжного заходу і може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглянувши клопотання прокурора та враховуючи думку інших учасників судового провадження, в т.ч. захисника і обвинуваченого, який подав своє клопотання про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою і зменшення розміру застави, суд вирішуючи ці клопотання виходить із положень ст.199 КПК України та перевіряє обставини, які свідчать про не зменшення ризику чи появу нових ризиків, а також обставини, внаслідок дії яких неможливо завершити судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку суду, обставини, щодо існування п`яти, передбачених пунктами 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, ризиків, на які посилається і прокурор в розглядуваному клопотанні, частково не підтверджені в судовому засіданні.

Не підтвердженими є ризики щодо можливості обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) та щодо можливості перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.2 ст.177 КПК України).

Суд констатує, що мотивування не підтвердження цих ризиків, яке здійснено судом в ухвалі від 05.07.2018 року, є незмінним так як будь-яких інших доводів відмінних від доводів попереднього клопотання, в розглядуваному клопотанні не приведено.

Ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, на який посилається прокурор, на думку суду, не змінився і продовжує існувати з тих же підстав які зазначені в ухвалі Апеляційного суду, а саме можливість знищити, сховати чи спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки ноутбук марки «Aser», обвинувачений виніс із місця свого проживання про що давала свідчення свідок ОСОБА_9 .

З цього ж приводу залишається незмінним і ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України щодо можливості незаконного впливу обвинуваченого на зазначеного свідка, яка є його співмешканкою, видавала викрадені у потерпілої особи речі і ще не допитувалась судом, а також впливу на потерпілу особу.

Не змінився також і ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України на який посилається прокурор, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 будучи раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень, в т.ч. і аналогічного тому в якому в даний час обвинувачується, може вчинити інші кримінальні правопорушення оскільки судимість не знята і не погашена, а наявність в суді дійсного кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , не свідчить про те, що обвинувачений виправився і став на шлях не порушення законності і правопорядку. На думку суду обвинувачений опинившись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заперечень обвинуваченого та його захисника щодо підтверджених і незмінних в суді ризиків, до суду не надійшло.

Суд враховує, що в даний час здійснюється розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.3 ст.186 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Позитивна репутація обвинуваченого та міцність його соціальних зв`язків, в суді не доведені так як до суду не надано доказів перебування обвинуваченого в шлюбі та наявності на його утриманні малолітньої дитини.

Розгляд кримінального провадження завершити неможливо, з огляду на наявність процесуальних перешкод для цього, а наявний суспільний інтерес в даному випадку, переважує принцип поваги до свободи особистості ОСОБА_5 що відповідає положенням п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року.

Будь-яких доказів, які б спростовували доводи клопотання прокурора, в тому числі і доказів на підтвердження обґрунтування клопотання обвинуваченого, стороною захисту, суду не надано, відповідно клопотання обвинуваченого про зміну міри запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Ухвалою Апеляційного суду від 18.05.2018 року, розмір застави визначений і жодних заперечень проти застосування застави, до суду не надійшло, а тому необхідності в повторному визначенні застави та її розмірі не має, оскільки раніше визначена альтернативна форма запобіжного заходу продовжує свою дію, як про це і зазначено в ч.7 ст.182 КПК України, щодо того, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 314, 331, 350 КПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну міри запобіжного заходу відмовити.

Продовжити тримання обвинуваченого за ч.3 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою у Чернівецькій установі виконання покарань № 33, Міністерства юстиції України на строк до 60 днів, до 26 жовтня 2018 року.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає

Суддя