Справа №463/1250/17
Провадження №1-кп/463/110/18
В И Р О К
іменем України
11 травня 2018 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 від 24.01.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, громадянина України, українця, із вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.129 Кримінального кодексу України,

встановив:
обвинувачений ОСОБА_5 23.01.2017 року о 12.00 годині, перебуваючи в приміщенні торгового павільйону на території авторинку «Кривчиці», за адресою: м. Львів, вул. Богданівська, 44, де здійснює свою підприємницьку діяльність, під час конфлікту, який виник між ним та потерпілим, з метою залякування потерпілого ОСОБА_6 , схопивши останнього лівою рукою за шию спереду, притиснувши його до вхідних дверей магазину, приставив канцелярський ніж, який частково мав відкрите лезо, до шиї потерпілого спереду та погрожував вбивством, внаслідок чого створив реальну підставу потерпілому побоюватись за своє життя.

Таким чином вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.129 Кримінального кодексу України (далі КК України).

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_5 23.01.2017 року о 12.00 годині, перебуваючи в приміщенні торгового павільйону на території авторинку «Кривчиці», за адресою: м. Львів, вул. Богданівська, 44, де здійснює свою підприємницьку діяльність, під час конфлікту, який виник між ним та потерпілим ОСОБА_6 , схопивши останнього лівою рукою за шию спереду, притиснувши його до вхідних дверей магазину, наявний канцелярський ніж, який частково мав відкрите лезо, притиснув до шиї потерпілого, внаслідок чого умисно заподіяв садно на шиї потерпілого, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину не визнав, суду показав, що 23.01.2017 року біля обіду в магазин, який розташований на території авторинку «Кривчиці», за адресою: м. Львів, вул. Богданівська, 44, де він здійснює свою підприємницьку діяльність, прийшло двоє невідомих, серед яких потерпілий ОСОБА_6 , який став вимагати повернути гроші за запчастину, яка йому не підійшла. Він згадав, що дійсно потерпілий десь у вересні замовляв запчастину для автомобіля. Він пояснив, що для підтвердження придбання необхідно надати документи про оплату. Окрім того, оглянувши деталь, він побачив, що вона вживана, у зв`язку із чим пояснив, що прийняти чи обміняти таку нема можливості. Вказані особи почали з ним сваритись. Чоловік, який був із потерплим назвався майстром. Вони вимагали замінити деталь на іншу, бо машина на підйомнику. Він пояснив, що ця запчастина доставлена по замовленню із-за кордону, а тому обміняти її не може. Від вказаних осіб посипались погрози, вони кричали, скандалили. Згодом, він частково порозумівся із чоловіком, який назвався майстром, погодився взяти деталь на реалізацію як користовану, продати і повернути гроші за неї. Особи вийшли із павільйону, але згодом потерпілий повернувся, поклав запчастину на стіл, сказав «Забери», поводив себе агресивно, навіть не пропонував своїх варіантів для залагодження конфлікту. При цьому, коли він намагався з ним порозумітися, потерпілий став шарпатись, погрожував, сказав що привезе людей. Розуміючи, що йому погрожують, повідомив що викличе охорону, взяв за руку, намагався виштовхати з магазину, під час цього запчастина впала з прилавку. Він її виштовхав з магазину та випхав потерпілого. Через деякий час, на місце події приїхали поліцейські, які оглянули документи, запитались про наявність канцелярського ножа. Він показав, маленький канцелярський ніж, але присутній при цьому потерпілий, пояснив, що це не він, той був іншого кольору. При ньому, на запитання поліцейських потерпілий стверджував, що він жодних тілесних пошкоджень не має, але напише заяву щоб помститись йому. Пояснив, що канцелярський ніж до шиї потерпілого не представляв, вбивством не погрожував.

Не зважаючи на те, що обвинувачений вину у інкримінованому злочині не визнав, суд вважає, що його вина доведена наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду показав, що за декілька місяців до подій він придбав у кіоску обвинуваченого вижимний підшипник щепленням до автомобіля, але він йому не підійшов, оскільки він не мав повного вижиму. 23.01.2017 року він разом з майстром ОСОБА_7 прийшли в магазин обвинуваченого із придбаним підшипником та звернувся до обвинуваченого із пропозицією обміняти його, так як він не підійшов йому. Обвинувачений пояснив йому, що нічим помогти не може, оскільки замовляв його із Польщі. Він дальше звертався до обвинуваченого і настоював щоб якось йому допомогти, однак той на нього не реагував. Тоді він попросив свідка ОСОБА_7 подивитись аналогічні підшипники, щоб порівняти із тим, що придбав у обвинуваченого. Через деякий час ОСОБА_8 повернувся і повідомив, що інші підшипники, які він дивився мають повний вижим, а цей, який придбав у обвинуваченого, на їх думку, був несправний, а тому він вимагав поміняти його. Вони почали сперечатись, він настоював на своєму. Після цього, обвинувачений почав на нього кричати, виражався нецензурними словами. Він не стримався, кинув підшипник на стіл. Сказав, що залишить, щоб той поміняв або продав його. Після цього. обвинувачений взяв канцелярський ніж, був в рукавицях, висунув лезо на 2-3 сантиметри і, несподівано, лівою рукою притиснув його до дверей та приставив ніж до шиї, і став нецензурно виражатись, погрожував що позбавить його життя. Він не рухався, опір не чинив, оскільки реально переживав за своє життя. Це тривало близько хвилини. Після чого, обвинувачений відпустив його та виштовхав на вулицю, при цьому викинув підшипник на вулицю. З місця куди він приставив ніж скапувала кров, тому він подзвонив та виклика поліцію. після того, як приїхали працівники поліції, він розповів про всі обставини, він написав заяву. Окрім того, в цей день звернувся в травмпункт №2.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду повідомив, що йому відомо, що потерпілий купив на ринку вижимний підшипник, однак той був несправний, тому потерпілий вирішив його поміняти та попросив, що той поїхав, для того, що підтвердити його несправність. В той день вони зайшли в кіоск, де потерплий купив підшипник і ОСОБА_9 звернувся до продавця, щоб той поміняв запчастини. Однак продавець відмовився її прийняти, вони почали сваритись, потім шарпатись. Він їх заспокоював і вони розійшлись. Він вийшов з магазину через деякий час, а потерпілий залишився і вони дальше між собою говорили. Через деякий час він побачив, що вони знову зчепились, ОСОБА_9 вилетів з магазину, мав поріз на шиї. Після чого викликав поліцію. Він не бачив, як потерпілий наносив поріз, але коли вибіг потерпілий сказав: «Подився що він мені зробив канцелярським ножем», показавши поріз на шиї.

Показами свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що перебував в магазині і бачив, як в той день до обвинуваченого звернувся потерплий із своїм знайомим, щоб той замінив йому придбану запасну частину, оскільки та була несправною. Обвинувачений сказав, що пройшов значний час, запчастина була користавала і тому повернути її не може. Потерпілий вийшов, але через деякий час знову повернувся, поклав запчастину на стіл, став сваритись. Потерпілий схопив його за руку та вивів на вулицю. Особисто при цьому погроз не чув і не бачив, щоб обвинувачений мав при собі канцелярський ніж. Також ствердив, що налаштовував комп`ютер, відходив у сторону, а тому свідком всіх подій він не був.

Показами свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що 23.01.2017 року біля обіду їм на планшет прийшло повідомлення прибути на авторинок по вул. Богданівська, 44, конфлікт між особами з приводу неповернення товару. Коли приїхали на місце події, їх зустрів потерпілий із свідком, який пояснив обставини конфлікту, зокрема що він придбав запчастину, яка була бракована. а продавець не хотів її приймати, але детально про ці обставини він не пригадує. Він більше спілкувався із обвинуваченим, відбирав у нього пояснення, а його напарник ОСОБА_12 працював з потерпілим.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що 23.01.2017 року поступило повідомлення на планшет прибути на авторинок по вул. Богданівська, 44, конфлікт між продавцем та покупцем з приводу неповернення товару. Коли приїхали на місце події, їх зустрів потерпілий, який повідомив, що між ним та продавцем одного із кіосків виник конфлікт через неповернення запчастини. Продавець притиснув його до стіни, приставив канцелярський ніж до шиї і погрожував. Дійсно на шиї у нього були сліди почервоніння. Він порадив потерпілому написати заяву. Вони опитали обвинуваченого, той дійсно показав канцелярський ніж, але обставини погроз ножем заперечував. Вони порадили потерпілому звернутися із заявами і викласти всі факти.

Як вбачається із довідки міського травмпункту №2 (а.с.38), 23.01.2017 року потерпілий ОСОБА_6 звернувся до медичного закладу, і під час огляду у нього виявлено садно шиї, проведено його туалет, скеровано в поліклініку.

Висновком експерта №101 (а.с.39), з якого вбачається, що в результаті його огляду та наданої медичної документації у ОСОБА_6 виявлено на шиї зліва садно, розмірами 0,1х0,6 см., розміщене вертикально, яке утворилось від дії загостреного предмета, могло виникнути 23.01.2017 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, суд вважає, що вказаний висновок судово-медичної експертизи підтверджує показання потерпілого, свідка ОСОБА_7 , такі відповідають фактичним обставинам справи, в сукупності із іншими доказами об`єктивно підтверджують скоєння злочинів, передбачених ч.1 ст.125 та ч.1 ст.129 КК України.

Таким чином, винуватість обвинуваченого у скоєному є доведеною.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, оскільки він 23.01.2017 року, під час конфлікту, який виник між ним та потерпілим ОСОБА_6 , схопивши останнього лівою рукою за шию спереду, притиснувши його до вхідних дверей магазину, наявний канцелярський ніж, який частково мав відкрите лезо, притиснув до шиї потерпілого, внаслідок чого умисно заподіяв садно на шиї потерпілого, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Окрім того, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_5 за ч.1 ст.129 КК України, оскільки він 23.01.2017 року, під час конфлікту, який виник між ним та потерпілим, з метою залякування потерпілого ОСОБА_6 , схопивши останнього лівою рукою за шию спереду, притиснувши його до вхідних дверей магазину, приставив канцелярський ніж, який частково мав відкрите лезо, до шиї потерпілого спереду та погрожував вбивством, внаслідок чого створив реальну підставу потерпілому побоюватись за своє життя.

При цьому, суд вважає, що в судовому засіданні є доведеним, що обвинувачений в процесі конфлікту з потерпілим, схопивши його рукою та притиснувши до дверей, приставив частково відкритий канцелярський ніж гострою частиною до шиї спереду, і наявність садна на шиї від таких дій об`єктивно підтверджено висновком судово-медичної експертизи. Враховуючи конфлікт, який виник між обвинуваченим та потерпілим, а також утримання гострого предмету біля шиї, у потерпілого булі реальні підстави побоюватись за своє життя. При цьому суд вважає, що сам факт можливості доведення погрози до реального виконання для кваліфікації не має значення, оскільки в даному випадку злочин є закінченим з моменту сприйняття погрози потерпілим. Сам потерпілий в судовому засіданні підтвердив, що від таких дій обвинуваченого налякався, опір не чинив, бо сприймав погрози обвинуваченого за реальні.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що він вчинив два злочини невеликої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується позитивно, працює.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, зокрема враховуючи те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що таким покаранням для обвинуваченого буде покарання у виді штрафу та обмеження волі відповідно до санкцій статті.

Крім того, враховуючи те, що обвинувачений судиться вперше, виключно позитивно характеризується, а також те, що скоєні злочини є невеликої тяжкості, суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбуття покарання, а тому суд вважає, що його слід звільнити від обраного покарання з випробувальним терміном, застосувавши положення ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.129 КК України.

Обрати покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень);

за ч.1 ст.129 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі положень ст.70 КК України, шляхом складання покарань остаточно обрати покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді 1 (одного) року обмеження волі та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень), який має виконуватись окремо.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від обраного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий термін рахувати з часу проголошення вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Суддя: ОСОБА_1