НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
14 травня 2018 року Справа № 322/412/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Різдвянка Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має середню освіту, не одружений, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Любицьке Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, має неповну середню освіту, не одружений раніше, не судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України,

встановив:
25 серпня 2016 року в денний час ОСОБА_5 , знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , в якому Проживає ОСОБА_7 , після спільного вживання спиртних напоїв, скориставшись тим, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння та ліг спати, в ході раптово виниклого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, скоїв крадіжку грошових коштів у сумі 710,00 грн., які знаходилися на полиці у дерев`яній шафі, розташованій у кухні вищевказаного будинку, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на вказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_5 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім цього, в середині вересня 2016 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшли на неогороджену територію домоволодіння, належного ОСОБА_8 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де через незачинені вхідні двері проникли в приміщення господарської споруди, звідки таємно з корисливих мотивів, а ОСОБА_5 , діючи повторно, скоїли крадіжку 1 металевої рейки вагою 120 кг. по ціні 4 грн. за 1 кг. на суму 480 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на вказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_5 і ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Крім цього, в середині вересня 2016 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшов на неогороджену територію домоволодіння, належного ОСОБА_8 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де через незачинені вхідні двері проник в приміщення господарської будівлі, звідки таємно з корисливих мотивів, діючи повторно, скоїв крадіжку 1 металевої рейки вагою 120 кг. по ціні 4 грн. за 1 кг. на суму 480 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на вказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

Також, в кінці листопада 2016 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшов на неогороджену територію садиби АДРЕСА_4 , належної ОСОБА_9 , де руками витягнув металеву скобу з дверної коробки, не пошкодивши при цьому навісний замок, після чого проник в будинок, звідки таємно, з корисливих мотивів, діючи повторно, скоїв крадіжку металевих виробів, а саме: чавунної плити з 6 колосниками, металевого обігрівача, та електричної проводки з мідним дротом всередині.

Після чого піднявшись з середини будинку на горище, продовжуючи свої злочинні дії таємно викрав: металеве корито, металевий ящик для інструментів, металеву лапу для ремонту взуття. Вийшовши з будинку з викраденим, ОСОБА_4 , виявив у дворі металеве корито, яке також викрав та почергово переніс весь викрадений металобрухт до подвір`я своєї матері.

Загальна вага викраденого металобрухту склала 52 кг., за ціною 4 грн. 50 коп. за 1 кг. лому чорного металу на суму 234,00 грн., а вага мідного дроту склала 2 кг. за ціною 115,00 грн за 1 кг. лому міді на суму 230,00 грн. на загальну суму 464,00 грн.

Перенісши викрадене, продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на реалізацію єдиного злочинного наміру ОСОБА_4 , повернувся до садиби ОСОБА_9 , де через незамкнуті вхідні двері проник в приміщення літньої кухні звідки таємно, повторно викрав алюмінієву сітку-рабицю довжиною 2 метри, вагою 5 кг. по ціна 25 грн. за 1 кг. лому алюмінію, на суму 125,00 грн. яку також переніс до подвір`я своєї матері. Викрадене майно ОСОБА_10 продав, а гроші витратив на власні потреби.

В результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_9 , матеріальний збиток на загальну суму 589,00 грн.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

У судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , після роз`яснення їм судом суті обвинувачення, повністю визнали свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаялися.

З урахуванням повного визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні злочину, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, та дослідженням матеріалів, що характеризують їх особи. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_5 , пояснив суду, що він дійсно, за вищезазначених обставин вчинив крадіжку грошових коштів у сумі 710,00 грн. у ОСОБА_7 , а також спільно з ОСОБА_4 крадіжку металевої рейки у ОСОБА_8 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив показання ОСОБА_5 щодо спільного з ним викрадення майна у ОСОБА_8 , а також пояснив, що він дійсно вчинив крадіжку іншого вищезазначеного майна за вищевикладених обставин, які відображені в обвинувальному акті, а саме: металевої рейки у ОСОБА_8 ; чавунної плити з 6 колосниками, металевого обігрівача, електричної проводки з мідним дротом всередині, 2 металевих корит, металевого ящика для інструментів, металевої лапи для ремонту взуття, алюмінієвої сітки-рабиці у ОСОБА_9 .

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених частинами першою та третьою статті 185 КК України та вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинувачених.

При визначенні розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , є їх щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , відсутні.

Враховуючи вищезазначене, данні про особи обвинувачених, відсутність у них судимостей та тяжкість вчинених ним злочинів, суд дійшов висновку про необхідність призначення їм покарання у виді позбавлення волі. Разом з цим, суд також дійшов висновку про можливість виправлення обвинувачених без їх ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за можливе звільнити їх від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Документально підтверджені процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченим під час судового розгляду не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 70, 75, 76, ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України, ст.ст. 349, 373 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

2. ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

3. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши кожному з них іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

4. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом іспитового строку: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

5. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим, а також надіслати потерпілим.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1