Номер провадження 1-кс/643/3265/18
УХВАЛА
01.08.2018 року м. Харків
Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,
До суду 30.07.2018 року надійшло вищезазначене клопотання.
ОСОБА_5 27.07.2018 близько 07.00 год. (точний час в ході досудового слідства не встановлений), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , під час сварки зі своїм знайомим ОСОБА_6 , маючи умисел направлений на заподіяння йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, наніс ОСОБА_6 один удар ножем в область черевної стінки, чим спричинив йому згідно довідки з КЗОЗ «Харківської обласної клінічної травматологічної лікарні» за № 4551 від 27.07.2018 проникаюче ножове поранення передньої черевної стінки, кровотечу у черевну порожнину.
З отриманими тілесними ушкодженнями 27.07.2018 ОСОБА_6 був доставлений до КЗОЗ «Харківської обласної клінічної травматологічної лікарні» де йому було надано своєчасну медичну допомогу.
27.07.2018 в період часу з 12.00 год. до 14.36 год., слідчим Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ., було проведено огляд місця події під час якого було виявлене та вилучено: один змив з РБК з підлоги коридору; два змиви з РБК з підлоги на кухні; ніж з раковини на кухні; ніж з кухонного ящику; ніж з підлоги кімнати; мобільний телефон марки «Самсунг»; мобільний телефон марки «Айфон»; 2 відрізка ліпкої стрічки зі слідами папілярних узорів; футболка у смугу біло-чорного кольору з нашаруванням РБК
Згідно ст. 167КПК України, тимчасовим вилученим майном є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене в ч. 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна, або його повернення.
Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використовувалися як засоби, чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Згідно абз. 2 ч.2 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Слідчий зазначає, що вищевказані предмети можуть бути використані у кримінальному проваджені в якості речових доказів, накладення арешту необхідно з метою позбавлення можливості їх знищення або переховування, для проведення судових експертиз.
Прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, провести судове засідання без їх участі, про що зазначили у письмових заявах.
ОСОБА_5 просив розглянути клопотання без його участі, про що зазначив у письмовій заяві.
Дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини 2 статті 170 цього Кодексу);
3.1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На підставі викладеного, та приймаючи до уваги, що вищевказане майно в силу ст. 98 КПК України є речовим доказом, та накладення арешту необхідно з метою збереження його як речового доказу, позбавлення можливості його знищення або переховування, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 98, 107, 170-175, 236 КПК України, слідчий суддя
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке вилучене 27.07.2018 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на один змив з РБК з підлоги коридору; два змиви з РБК з підлоги на кухні; ніж з раковини на кухні; ніж з кухонного ящику; ніж з підлоги кімнати; мобільний телефон марки «Самсунг»; мобільний телефон марки «Айфон»; 2 відрізка ліпкої стрічки зі слідами папілярних узорів; футболка у смугу біло-чорного кольору з нашаруванням РБК.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1