Номер провадження 11/775/9/2018

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м Донецька від 10 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Кіровського районного суду м Донецька від 10 лютого 2014 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, непрацюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 10 лютого 1972 року Кіровським районним народним судом м. Донецька за ст.ст. 82 ч.2, 81 ч.2, 215-3 ч.1, 222 ч.3, 42 КК УРСР (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 5 років,

Ухвалою Дергачівського районного народного суду Харківської області від 12 травня 1972 року на підставі ст.1 Указу Президіума Верховної Ради СРСР від 17 травня 1972 року «Про одноразове умовне звільнення з місць позбавлення волі деяких категорій засуджених для роботи на будівництві підприємств народного господарства» від подальшого відбування терміну покарання умовно звільнений на 4 роки 6 місяців 6 днів з напрямком на будівництво народного господарства;

2) 13 листопада 1972 року Харцизьким міським народним судом Донецької області за ст.ст. 82 ч.2, 43 КК УРСР (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 6 років;

3) 21 жовтня 1974 року Кіровським районним народним судом м. Макіївка Донецької області за ст.ст.101 ч.1, 43 КК УРСР (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 7 років 11 місяців 21 день. Звільнений 17 серпня 1982 року по відбуттю терміну покарання.

3) 10 серпня 1992 року Кіровським районним судом м. Донецька за ст.206 ч.3, 45 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком на 1 рік,

4) 23 жовтня 1997 року Ворошилівським районним судом м. Донецька за ст.ст. 94, 142 ч.1,17, 215-3 ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 13 років. Постановою Кіровського міського суду Донецької області від 11 серпня 2008 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково звільнений з Кіровської ВК-33 Донецької області на 1 рік 3 місяця 28 днів,

засуджено:

- за п.п.6,13 ч.2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності,

-за ч.4 ст.187 КК України до позбавлення волі на строк вісім років, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності,

- за п.п.9,13 ч.2 ст.115 КК України - до позбавлення волі на строк п`ятнадцять років.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, ОСОБА_8 за сукупністю злочинів призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення невідбутої частини покарання, призначеного вироком Ворошилівського районного суду м. Донецька від 23 жовтня 1997 року довічним позбавленням волі, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Згідно оскаржуваного вироку, 08 грудня 2008 року, приблизно об 11 годині, підсудний ОСОБА_8 , раніше судимий за умисне вбивство і розбій, маючи намір на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу і умисного вбивства з метою приховати інший злочин, знаходячись в гостях у раніше знайомих йому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , став розпивати з вказаними особами спиртні напої.

В процесі розпивання спиртних напоїв підсудному ОСОБА_8 було відомо про те, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 займаються незаконним збутом алкогольних напоїв домашнього виробництва, а здобуті в такий спосіб грошові кошти зберігають по вищевказаному місцю проживання.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_8 , діючи умисно з метою нападу і заволодіння чужим майном потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , поєднаного з насильством небезпечним для їх життя і здоров`я та умисного вбивства двох осіб - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в житловому приміщенні кв. АДРЕСА_3 озброївся колючо-ріжучим предметом.

Далі ОСОБА_8 скористався тимчасовою відсутністю ОСОБА_11 в залі квартири за вищезгаданою адресою, що дозволило йому безперешкодно реалізувати свій корисливий злочинний умисел, здійснив напад на ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_8 , пригнічуючи волю потерпілої до активного опору його злочинним діям, з метою умисного протиправного спричинення смерті ОСОБА_9 використовуючи колючо-ріжучий предмет, який був при ньому, умисно завдав їй не менше трьох ударів в область розташування життєво-важливих органів - в область грудної клітки і попереку, чим заподіяв колото-різане, проникаюче в праву плевральну порожнину поранення задньої поверхні грудей праворуч з пересіченням VIII ребра і пошкодженням нижньої долі правої легені, колото-різані рани передньої поверхні грудей і лівої сідниці, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, від яких смерть ОСОБА_9 настала на місці їх завдання.

Причиною її смерті є колото-різане, проникаюче в праву плевральну порожнину поранення задньої поверхні грудей справа з пересіченням VIII ребра і пошкодженням нижньої долі правої легені, що супроводжувалось влиттям крові в праву плевральну порожнину (біля 700 мл) на фоні токсичної дії етилового спирту, що зумовили розвиток гострого недокрів`я, набряку головного мозку і легенів. Виявлені у потерпілої ОСОБА_9 тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої.

Після здійснення умисного вбивства потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_8 виконуючи всі дії, які він вважав необхідними для доведення розбійного нападу до кінця з метою заволодіння чужим майном потерпілої ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив, зняв з її пальця руки золоту обручку вартістю 624 грн., а також обшукав квартиру АДРЕСА_3 , де виявив і заволодів належним потерпілій ОСОБА_9 мобільним телефоном «Сименс А-60» вартістю 300 грн. та Сім-картою оператора мобільного зв`язку «Джинс», яка в ньому знаходилась та не представляє матеріальної цінності, а також золотою коблучкою вартістю 728 грн., золотими сережками вартістю 1248 грн. і грошовими коштами в сумі 2000 грн., а всього чужим майном на загальну суму 4900 грн., яким розпорядився згодом за власним розсудом, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після цього, 08 грудня 2008 року, приблизно об 11 год. 05 хв., після скоєння умисного вбивства ОСОБА_9 з корисливих мотивів, поєднаного з розбійним нападом на останню, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, маючи умисел на вчинення умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , з метою приховати вищевказані злочини, діючи умисно протиправно, перебуваючи в коридорі квартири АДРЕСА_3 , будучи озброєним тим же самим колючо-ріжучим предметом із зазначеною метою завдав ОСОБА_10 один удар в область живота. У цей момент ОСОБА_10 , розуміючи злочинний умисел ОСОБА_8 , з метою збереження свого життя зробив спробу втекти від ОСОБА_8 , для чого попрямував до виходу з будинку, проте ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, попрямував слідом за ОСОБА_10 на шляху завдавши останньому три удари в область задньої поверхні грудей і один в ліву лопаткову область, після чого зупинив ОСОБА_10 у дворі будинку, а саме: зліва від входу біля бокової стіни в будинок, наніс останньому ще три удари в область задньої поверхні грудей, від чого ОСОБА_10 впав на горизонтальну поверхню. Після чого ОСОБА_8 з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, наніс ОСОБА_10 чотири удари в передню поверхню грудей, чим завдав останньому: чотири колото-різаних поранень грудей, що проникають в ліву плевральну порожнину з пошкодженням нижньої долі лівої легені; одне колото-різане поранення живота, проникаюче в черевну порожнину з пошкодженням великого сальника, тонкого відділу кишечника, брижі тонкої кишки; вісім колото-різаних поранень грудної клітини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, від яких смерть ОСОБА_10 настала на місці їх заподіяння.

Причиною смерті ОСОБА_10 з`явилися множинні колото-різані проникаючі поранення лівої половини грудної клітини та живота з пошкодженням лівого великого сальника, брижі тонкої кишки, тонкого відділу кишечника, що супроводжувалися зовнішньою кровотечею і влиттям крові в ліву плевральну порожнину (близько 800 мл), що зумовили розвиток гострого недокрів`я.

Виявлені у потерпілого ОСОБА_10 тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Після скоєного умисного вбивства двох осіб ОСОБА_8 з метою приховування слідів злочину перемістив труп ОСОБА_10 , тримаючи його за руки і одяг, до порога в будинок і далі аналогічним способом в приміщення будинку до входу в кухню, після чого з місця вчинення злочину зник.

З вироком не погодився обвинувачений та подав апеляцію, в якій ставить питання про скасування вироку та закриття кримінальної справи.

Доводами апеляції є те, що як органами досудового слідства так і судом не здобуто доказів його причетності до вчинення злочинів за обставин наведених в оскаржуваному вироку.

Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а обставини, що підлягають доказуванню нічим не підтверджуються.

Так, у кримінальній справі не доведено час вчинення злочинів, його винуватість у вчиненні злочинів та їх мотиви.

Зазначає, що суд безпідставно вважав доведеними обставини, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 займались виготовленням та збутом самогону та мали від цієї діяльності кошти. Суд не перевірив його показання щодо наявності алібі, оскільки в момент вчинення злочину він залізничним транспортом виїхав з міста Донецька та прямував до Росії через місто Харків. На місті злочину були виявлені сліди, походження яких не було встановлено, чим не перевірено можливість вчинення злочину іншою особою. Висновки суду першої інстанції, про заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень одним колючо-ріжучим предметом, спростовуються висновками експертиз. Експертизи проведені у кримінальній справі не мають конкретних тверджень, які вказують на його причетність до вчинення злочинів. Обвинувальний вирок ґрунтується на показаннях його дружини та синів, які є недопустимими доказами, оскільки були дані під тиском працівників міліції. Крім того, з цими особами він мав неприязні стосунки. Не дав суд й належної оцінки показанням свідка ОСОБА_14 , яка заявила, що при ній та її чоловіку нічого не було знайдено та в огляді вона участі не приймала. У його клопотанні викликати та допитати цих свідків в суді, безпідставно відмовлено.

В судовому засіданні апеляційного суду підсудний ОСОБА_15 та його захисник підтримали апеляцію з доповненнями та наполягав на її задоволенні.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляції та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін, з таких підстав.

Як вбачається з оскаржуваного вироку та матеріалів кримінальної справи, суд першої інстанції розглянув дану справу відносно ОСОБА_15 з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, дослідив докази за своїм внутрішнім переконанням, основаному на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов правильних висновків про доведеність його вини у вчиненні інкримінованих злочинів за обставин наведених у вироку.

Доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку.

Так суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, про час вчинення злочину 8 грудня 2008 року об 11 годині, що підтверджується сукупністю досліджених доказів.

Зазначені обставини підтверджуються заявою та показаннями потерпілої ОСОБА_16 на досудовому слідстві, згідно яких вона в останнє була у матері вдома 5 грудня 2008 року і пообіцяла їй приїхати 9 грудня 2008 року. В понеділок вона розмовляла з матір`ю по телефону. Наступного дня 9 грудня 2008 року вона телефонувала матері, проте не змогла зв`язатись. Оператор мобільного зв`язку видавав інформацію про неправильно набраний номер. 11 грудня 2008 року о 13 годині вона приїхала до матері та виявила її труп у будинку. В заяві про злочин потерпіла зазначає, що просить притягнути до кримінальної відповідальності злочинця, який у період з 9 години 8 грудня 2008 року до 13 години 11 грудня 2008 року вчинив вбивство її матері ОСОБА_9 та заволодів її майном. (т.1 а.с.7, 96-98, т.2 а.с.50-54)

Як вбачається з показань потерпілої ОСОБА_13 , останній раз її батька бачили знайомі на ринку 8 грудня 2008 року (т.2 а.с.45-48).

Згідно висновків СМЕ №3719 від 12 грудня 2008 року, смерть ОСОБА_12 настала через більш ніш дванадцять годин після заподіяння тілесних ушкоджень у строк не більш ніж 2-3 діб до моменту дослідження трупних явищ при дослідженні її трупа.(т.1 а.с.118-120)

Згідно висновків СМЕ №3718 від 12 грудня 2008 року, смерть ОСОБА_13 настала через менш шість годин після заподіяння тілесних ушкоджень, у строк більш ніж 2-3 діб до моменту дослідження трупних явищ при дослідженні його трупа. (т.1 а.с.125-128)

Крім того, допитаний судом судово-медичний експерт ОСОБА_17 суду пояснив, що висновки проведених ним експертиз щодо часу заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також часу настання їх смерті, не суперечать встановленим слідством даті та часу вчинення злочинів.

Доводи засудженого ОСОБА_15 , щодо непричетності до вчинення інкримінованих злочинів та наявності алібі також повністю спростовані зібраними доказами.

Твердження засудженого про недоведеність мотиву злочинів спростовуються показаннями потерпілої, що коли вона виявила злочин в будинку матері вона побачила, що на підлозі були розкидані документи, дверцята бару та шафи були відкриті, речі перебували у хаотичному порядку, тобто було видно, що порядок в будинку порушено начебто щось шукали. Крім того, з будинку зникли речі матері - телефон Сименс, золоті прикраси та гроші в сумі 2000 грн. З пальця лівої руки матері зникло золота каблучка, яку вона ніколи не знімала, оскільки вона дуже погано знімалась.

Ці показання підтверджуються і протоколом огляду місця події (двору та будинку АДРЕСА_2 ) від 11 грудня 2008 року з планом схемою та фототаблицею до нього, з яких вбачається порушення порядку, відкриті дверцята меблів, розкидані документи та речі. (т.1 а.с.10-17, 19, 20-54). Під час цієї слідчої дії вилучені три недопалки цигарок «ВОND», віделки, чайні ложки та інше. На вказаних недопалках, під час проведення експертизи, знайдено сліди поту, кліткові елементи епітельної тканини та виявлено антиген Н, які залишені особою, якою міг бути засуджений ОСОБА_8 . На одній віделці знайдено сліди поту та виявлено антигени А и ОСОБА_18 . Пот засудженого ОСОБА_15 міг бути присутнім на віделці тільки у вигляді домішок (Висновок експертизи №214 (т.1 а.с.252-256)). Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №135 від 18.06.2012р. встановлено, що генетичні ознаки, встановлені в кліткових елементах, виявлених на недопалку «BOND» з маркуванням «3» (об`єкт №15) належать особі чоловічої генетичної статі та співпадають з генетичними ознаками, встановленими у зразку крові ОСОБА_8 з вірогідністю 1,33х10-19, тобто вказані генетичні ознаки зустрічаються не частіше, ніж у 1 з 7,5 квинтиліона (7,5х1018) осіб. (т.4 а.с.148-162)

Протоколом огляду місця події від 12 грудня 2008 року у будинку АДРЕСА_4 , яким користувався засуджений ОСОБА_15 , виявлена каблучка ОСОБА_12 , яку на місці впізнала потерпіла ОСОБА_19 . Каблучка визнана речовим доказом. (т.1 а.с.65-79) Протоколом огляду від 12 грудня 2008 року (т.1 а.с.80) з каблучки вилучені змиви потожирових речовин. Висновком експерта №231 встановлено, що пот на каблучці міг бути залишений ОСОБА_12 . Домішок поту особи з групою крові 0 з ізогемагглютининами анти- ОСОБА_20 анти-В, яким міг бути громадянин ОСОБА_8 , в даному випадку, не виключається.(т.2 а.с.12-15)

Факт користування будинком АДРЕСА_4 лише засудженим ОСОБА_15 підтверджено показаннями директора ПП « ОСОБА_21 » - свідком ОСОБА_22 . Він пояснив, що дозволив ОСОБА_15 проживати у цьому будинку на території ПП « ОСОБА_21 », оскільки ОСОБА_8 не проживав з дружиною, а іншого житла не мав. Ключи від цього будинку були лише у нього та засудженого ОСОБА_15 (т.2 а.с.60). При цьому він спростував твердження засудженого, що взимку на ПП « ОСОБА_21 » не було роботи і він радив ОСОБА_8 тимчасово шукати собі іншу роботу.

Зазначене спростовує показання засудженого ОСОБА_15 , який однією з причин термінового виїзду з міста Донецька та за межі України зазначав відсутність роботи на ПП « ОСОБА_21 » і поради директора знайти іншу роботу.

Крім того, суд першої інстанції також обґрунтовано послався на показання дружини засудженого - ОСОБА_23 , та синів ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які дали аналогічні показання на досудовому слідстві (т.2 а.с.71-75, 76-81, 98-102). Вони пояснили, що засуджений ОСОБА_15 жив окремо на території ПП « ОСОБА_21 ». 8 грудня 2008 року близько 18 години ОСОБА_8 прийшов до них додому у стані алкогольного сп`яніння, у сильно збудженому стані та повідомив про вчинення ним вбивства ОСОБА_12 та ОСОБА_26 на прозвище «Мутний». Також він повідомив про терміновий виїзд до Росії через вчинення цих злочинів. На його взутті були сліди крові, які ОСОБА_24 витер вологою ганчіркою на вимогу засудженого. Після того, як засуджений ОСОБА_15 пішов, цього ж вечора він дзвонив синам та дружині та вибачався. В телефоні було чути шум залізничного вокзалу.

Такі показання свідків ОСОБА_15 підтвердились показаннями потерпілої ОСОБА_27 , яка пояснила, що після поховання батька зустріла сина засудженого - ОСОБА_28 , який вибачився та сказав «Рит звини, это же не я… он меня заставил замыть за ним».

Окрім наведених доказів, твердження засудженого ОСОБА_29 , що на момент вчинення злочинів відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 його в місті Донецьку не було, спростовуються іншими доказами. Так, засуджений стверджував, що він без квитка електричкою виїхав з міста Донецька в неділю 7 грудня 2008 року і на час злочину, встановленому слідством, перебував на україно-російському кордонному пункті « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Там прикордонники виявили, що в його паспорті своєчасно не вклеєна фотокартка і висадили з електрички. (т.1 а.с.236-237)

Перевіряючи правдивість таких показань засудженого ОСОБА_15 , суд першої інстанції направив запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 на який отримав відповідь, що за існуючою базою даних, ОСОБА_8 8 грудня 2008 року на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_3 не затримувався та до адміністративної відповідальності не притягався (т.4 а.с.50)

Що стосується твердження апелянта про можливість перевірити його показання через базу ДП «Укрзалізниця», вони є хибними, оскільки реєстрацію особистих даних осіб що купують залізничні квитки було введено у 2013 році Наказом Міністерства інфраструктури України.

Не знайшли під час судового розгляду справи й твердження засудженого, що його діти дали показання під тиском у зв`язку з їх притягненням правоохоронними органами до відповідальності. Так, згідно довідок ІЦ МВС України, станом на 23 лютого 2012 року, ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до кримінальної відповідальності не притягались та засудженими в України не рахуються.

Хибними є й доводи засудженого, що протоколи ОМП за участю понятої ОСОБА_14 є недопустимими доказами, оскільки в суді вона дала показання, що в будинку нічого виявлено не було.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, свідок ОСОБА_14 в якості понятої приймала участь в огляді місця події в будинках АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 в один день 12 грудня 2008 року. За результатами оглядів було складено два протоколи, які підписали учасники цих слідчих дій, зокрема ОСОБА_14 (т.1 а.с.60-63 та 65-79)

Під час розгляду кримінальної справи судом, який ухвалив оскаржуваний вирок, забезпечити явку свідка ОСОБА_30 для допиту суду не вдалося, а під час досудового слідства вона допитана не була.

На думку колегії суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протоколи ОМП за участю понятої ОСОБА_30 допустимими доказами, оскільки під час первинного розгляду кримінальної справи вона дала показання, якими підтвердила свою участь в наведених слідчих діях, факт підписання протоколів всіма учасниками, відповідність змісту протоколів обстановці в місцях огляду.

Перевірялись судом першої інстанції й доводи засудженого щодо різної глибини поранень на тілі потерпілих та не встановлення походження слідів крові від ніг. Як роз`яснив експерт, який проводив СМЕ, глибина проникаючих поранень може відрізнятись від сили кожного удару. Крім того, розмір клинка можна встановити з точністю до плюс-мінус одного сантиметру. Також експерт підтвердив, що сліди крові на місці злочину від волочіння у дворі та босих ніг у будинку відповідають обставинам встановленим органами досудового слідства.

Крім того, суд першої інстанції правильно оцінив у сукупності огляд трупа ОСОБА_13 , фототаблицю до протоколу ОМП, висновок СМЕ №3718, висновок судово-цитологічної експертизи №959 та висновок СМЕ № 27/3818 та дійшов обґрунтованих висновків про належність цих слідів потерпілому ОСОБА_10 .

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновків, що суд першої інстанції ухвалив законний та обґрунтований вирок, а доводи апеляції засудженого ОСОБА_15 не вказують на наявність підстав для його скасування та закриття кримінальної справи за недоведеністю його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України 1960 року, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Донецька від 10 лютого 2014 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: