АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/927/18 Справа № 202/3423/18 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000883, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2018 року, та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Дніпро, одружений, має середню освіту, фізична особа-підприємець, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000883, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2018 року, та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 13 години 54 хвилин 25 серпня 2018 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, має постійний дохід, є фізичною особою-підприємцем, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та одну неповнолітню дитину, має місце реєстрації, проживає з дружиною та дітьми, раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Крім того, слідчим та прокурором не надано підтвердження, що перебування ОСОБА_7 на волі може призвести до впливу на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню, або призведе до знищення або спотворення будь-яких доказів. Також слідчим та прокурором не доведено ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, продовжувати протиправну діяльність. Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку з чим вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки буде достатньо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків, направлених на забезпечення належної процесуальної поведінки зі сторони підозрюваного.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з 20.00 поточної доби по 08.00 наступної доби.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу, вказує на те, що обраний запобіжний захід є занадто суворим та таким, що не відповідає вимогам ст. 178 КПК України. Вказує. Що судом не в повній мірі враховано його особу, а саме те, що ОСОБА_7 має на утриманні 2-х малолітніх дітей та одну неповнолітню дитину, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та місце роботи, а саме є фізичною особою-підприємцем. Цілодобовий арешт позбавляє можливості підозрюваного забезпечувати свою родину, яка знаходиться у нього на утриманні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах підозрюваного та просила залишити без змін ухвалу слідчого судді, думки підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 р. у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 р. у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 р. у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Посилання захисника про недоведеність провини підозрюваного у скоєнні вищезазначеного злочину, тобто безпідставність підозри є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів слідства та суду, перешкоджання проведенню досудовому розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Доказів працевлаштування щодо можливості підозрюваного забезпечувати свою родину, яка знаходиться у нього на утриманні, а також підтвердження, що підозрюваний є фізичною особою підприємцем, суду апеляційної інстанції не надано.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що відомості про особу підозрюваного та фактичні обставини кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім для забезпечення його належної поведінки та дієвості кримінального провадження щодо нього.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0000883, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2018 року, та застосовано щодо останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3