Дата документу Справа № 333/3033/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/3033/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/239/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_8

розглянула 11 червня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який має неповну середню освіту, учня ДНЗ «Запорізький професійний ліцей», офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

*03 квітня 2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч.З ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

*18 липня 2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

*12 квітня 2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 рік, на підстав ст. 75 КК України звільнений з випробуванням 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Встановлені вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя
від 11 липня 2017 року обставини:

05.05.2017 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 40 розташованого по вул. Автозаводській у м. Запоріжжя, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, обхопив двома руками ОСОБА_9 ззаду за тулуб, та різким рухом свого тіла завалив останню на землю, застосувавши тим самим насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, скориставшись безпорадним станом потерпілої, ривком правої руки вихопив з лівої руки потерпілої, мобільний телефон марки «Lenovo A 536», вартістю 3000 гривень в якому знаходилась флеш-карта пам`яті «microSD», вартістю 100 грн., а також сім карти мобільних операторів «Київстар» та «Лайф», які для потерпілої матеріальної цінності не становлять. Після чого, ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Протиправними діями ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 спричинено майнову шкоду на загальну суму 3100 гривень.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2017 року

ОСОБА_7 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.04.2017 року та визначено остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в закону силу залишено без змін.

У відповідності до ч. 5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_7 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 06.05.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст.100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , вважає, що суд при постановленні вироку не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 з огляду на характеризуючі матеріали, визнання ним вини, щире каяття, активне сприяння встановленню істини по справі, відсутність шкоди від скоєного злочину. Просить змінити вирок суду, пом`якшити призначене покарання та застосувати ст. 69 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його адвоката, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який висловив заперечення апеляційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

ВинуватістьОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, зазначених у вироку суду, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, викладених у вироку і належно оцінених судом. Діям обвинуваченого дана правильна юридична оцінка. Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України учасниками судового розгляду не оспорюється.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про суворість призначеного ОСОБА_7 покарання та можливість застосування до нього положень ст. 69 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є необгрунтованими.
Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті, зокрема, виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону.
Так, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів.
Також суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі, при цьому врахувавши класифікацію вчиненого злочину, який відносяться до тяжких, наявність судимостей за корисливі злочини, вчинення злочинну у період іспитового строку за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.074.2017 року.
Разом з тим, місцевий суд взяв до уваги як обставину, що пом`якшує покарання, щире розкаяння ОСОБА_7 у вчиненному та визнання своєї провини, а також ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 мав статус дитини, позбавленої батьківського піклування, що стало наслідком призначення покарання на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
На переконання колегії суддів всі обставини по справі у своїй сукупності враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 мінімального покарання, яке відповідає особистості останнього та є домірним скоєному.
Враховуючи викладене, вимоги апеляційної скарги захисника про необхідність застосування до ОСОБА_7 ст. 69 КК України до задоволення не підлягають.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу захисника слід відхилити, залишивши оскаржуваний вирок буз змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2017 року, яким ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4