Справа № 206/1859/18
Провадження № 1-кп/206/224/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, працюючого менеджером з продажу у ТОВ "КОНТУР БІЛД", не одруженого, маючого на утриманні сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.05.2012 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт;

- 16.11.2012 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України враховано покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2012 року;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став належних висновків для себе не зробив, та повторно скоїв злочин проти власності з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_3 з 02.01.2018 за згодою ОСОБА_6 мешкав в його квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить йому на праві власності.

17.01.2018 року близько 16 годин 30 хвилин ОСОБА_3 , перебував у вищевказаній квартирі, розуміючи, що інші мешканці квартири відсутні, де в нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6 .

В подальшому 17.01.2018 року близько 16 годин 35 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись за вищевказаною адресою, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, керуючись корисливими мотивами, маючи вільний доступ до кімнати, в якій мешкає ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , зайшов до даної кімнати, де на полиці, на якій знаходився телевізор, побачив картонну коробку червоного кольору, в якій перебували грошові кошти. Визначивши дані грошові кошти об`єктом свого злочинного посягання, ОСОБА_3 дістав із коробки 5100 гривен, купюрами номіналом по 100 гривен, поклав їх до своєї кишені, після чого разом із викраденим майном покинув місце скоєння злочину.

У подальшому ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 5100 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 25.01.2018 року близько 18 годин 00 хвилин, перебував у вищевказаній квартирі один, розуміючи, що інші мешканці квартири відсутні, в нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6 .

В подальшому 25.01.2018 близько 18 годин 05 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись за вищевказаною адресою, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, керуючись корисливими мотивами, маючи вільний доступ до кімнати, в якій мешкає ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , зайшов до даної кімнати де у шафі побачив жіночу сумочку, відкривши яку, виявив золоті вироби, а саме: три каблучки, ланцюжок з кулоном та пару жіночих серіг, які належать ОСОБА_6 , загальною вагою 14,64 грам. Визначивши дані золоті вироби об`єктом свого злочинного посягання, ОСОБА_3 поклав їх до своєї кишені, після чого разом із викраденим майном покинув місце скоєння злочину.

У подальшому ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №848/18 від 20.03.2018 року потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 10028 гривень 40 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованих йому злочинів по обох єпізодах при вищезазначених обставинах визнав в повному обсязі, при цьому суду показав, що він проживав у потерпілого, на прохання онука власника житла, з яким був у дружніх стосунках, так 17.01.2018 року він зайшов до спальної кімнати останнього і з коробки викрав грошові кошти у сумі 5100 гривень. Далі, 25.01.2018 року викрав із жіночої сумки золото. Через декілька днів потерпілий виявив краджіку, а через декілька днів він йому зізнався у скєному. Цивільний позов визнав в повному обсязі.
У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав суду, що у січні 2018 року він знаходився у лікарні, йому зателефонувала дружина та повідомила, що в неї викрали золоті прикраси, після чого він поговорив із обвинуваченим і той зізнався. Заявив цивільний позов до обвинуваченого про стягнення майнової шкоди у сумі 14128 грн, оскільки обвинувачений відшкодував тільки 1000 гривень.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися.
Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.
Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості, такими, що вірно відображають фактичні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів.
А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в:
-таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 44, 45), скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середнього ступеню тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вказує повне визнання ним своєї винуватості, щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжуює покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є рецидив злочинів, оскільки у останнього наявна не знята та не погашена судимість за ч. 1 ст. 164 та ч. 1 ст. 357 КК України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Щодо вирішення цивільного позову суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В судовому засіданні доведена та не оспорюється сторонами наявність майнової шкоди, а тому позовні вимоги потерпілого підлагають задоволенню в повному обсязі на суму 14128 гривень.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов потерпілого задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 14128 (чотирнадцять тисяч сто двадцять вісім) гривень на рахунок відшкодування завданої майнової шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України документально підтверджені витрати за проведення судової експертизи № 26/4.6/301 від 22.03.2018 року у сумі 1144 грн. (т. 1 а.п. 27), а також на користь судового експерта ОСОБА_8 документально підтверджені витрати за проведення судової експертизи № 848/18 від 20.03.2018 року у розмірі 300 грн. (т. 1 а.п. 35).
Речові докази: 1 відбиток пальців рук - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1