справа № 489/4846/18
кримінальне провадження
№1-кп/489/637/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.03.2008 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.09.2009 іспитовий строк замінений на покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.05.2018 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч .1 ст. 317 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

08.06.2018 у вечірній час (точний час в ході судового розгляду не встановлено), ОСОБА_3 , знаходився біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , до якого намагався зайти ОСОБА_6 , але у зв`язку з тим, що знаходився в алкогольному сп`янінні, не міг відчинити двері під`їзду. Після чого попрохав ОСОБА_3 завести в належну йому квартиру АДРЕСА_3 вказаного вище будинку, на що останній погодився. Перед квартирою ОСОБА_6 передав ключ за допомогою якого ОСОБА_3 відчинив замок вхідних дверей та завів ОСОБА_6 всередину квартири. Знаходячись у вказаній вище квартирі у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з цією метою скориставшись безпорадним станом ОСОБА_6 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_3 зняв з зв`язки ключів ключ з написом «OR.BIN» вартістю 30,00 грн., який відчиняє замок вхідних дверей квартири ОСОБА_6 та залишив його у себе. Після чого, прикривши двері, покинув вказану квартиру. В подальшому, викрадений ключ від дверного замку, який належить ОСОБА_6 став зберігати за місцем свого мешкання.

16.06.2018 о 09 год. 00 хв., ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та переконавшись у відсутності в квартирі ОСОБА_6 , за допомогою раніше викраденого ключа відчинив замок вхідних дверей та проник до квартири ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав майно останнього, а саме: телевізор марки Samsung, модель UE32D4000NW, вартістю 1000,00 грн.; відеокамеру Hitachi, модель VM-E31E, серійний № 21118286, з сумкою марки «SONY» для відеокамери, загальною вартістю 350,00 грн.

Після чого ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 1380,00 грн.

Суд визнає ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в житло.

Обвинувачений вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся і не оспорюючи обставин пред`явленого обвинувачення показав, що 08.06.2018 у вечірній час знаходився біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 . Потерпілий, який знаходився в алкогольному стані, впав та попросив його допомоги довести до квартири, від якої надав ключі. Коли потерпілого завів до його квартири, залишив його в ній, а сам пішов. Як залишилися в нього ключі від вхідної двері квартири потерпілого не пам`ятає. 16.06.2018 близько 09:00 години ключами відкрив вхідні двері в квартиру потерпілого, в якій нікого не було, та взяв з неї телевізор і відеокамеру з сумкою. Після чого телевізор здав через іншу особу в ломбард, а відеокамера з сумкою залишилася в нього в дома, які потім видав працівникам поліції. Цивільний позов потерпілого про відшкодування 1000,00 грн. матеріальної шкоди визнав повністю

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому діянні, крім визнання себе винним, підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.07.2018, згідно якого ОСОБА_6 просив прийняти міри до невстановленої особи, яка на початку червня 2018 року, шляхом підбору ключа, викрав з його квартири майно у вигляді телевізору та відеокамери.

Довідкою від 16.07.2018, згідно якої вартість відеокамери Hitachi VM-E31E, станом на 16.06.2018 становить 350,00 грн.

Товарним чеком від 16.07.2018, згідно якого вартість ключа від дверного замку «OR.BIN» становить 30,00 грн.

Довідкою від 13.07.2018, згідно якої вартість LCD телевізору Samsung UE32D4000NW станом на 16.06.2018 становила 1000,00 грн.

Протоколом огляду предмету від 12.07.2018, згідно якого було оглянуто відеокамеру Hitachi VM-E31E, сумку для відеокамери «Sony» та ключ від дверного замку «OR.BIN», які добровільно видав ОСОБА_3 . В ході огляду ОСОБА_6 пояснив, що дані речі були викрадені з його квартири.

Враховуючи, що учасники кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення та судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд за клопотанням сторін судового розгляду визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням наведених вище письмових доказів та характеризуючих матеріалів на обвинуваченого.
При призначенні покарання, суд враховує, що ОСОБА_3 вчинено тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в період відбуття іспитового строку, офіційно не працює, одружений, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, проте перебуває на «П» обліку в Обласному наркологічному диспансері з 14.03.2018, характеризується посередньо, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням викладеного та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

У кримінальному проваджені, потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1000,00 гривень.
Сума матеріальної шкоди, завданої потерпілому, була доведена в ході судового розгляду та в повному обсязі визнана обвинуваченим, а тому цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди на підставі ст.ст. 1166, 1177 ЦК України та ч. 1 ст. 326 КПК України підлягає задоволенню повністю.

Питання щодо речових доказів, суд вирішує керуючись ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.05.2018 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років і 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілого задовольнити.
Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 1000,00 грн. (однієї тисячі гривень 00 коп.).

Речові докази: відеокамеру Hitachi VM-E31E, сумку для відеокамери «Sony» та ключ від дверного замку «OR.BIN» - повернути потерпілому.

Запобіжний захід відносно засудженого не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1