Справа № 297/1764/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.07.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

й перекладача ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/261/18 за апеляційними скаргами, які подали обвинувачений ОСОБА_6 та прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2018.

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з початковою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий і, зокрема, 13.10.2011 згідно вироку Мукачівського районного суду за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 22.03.2012 згідно вироку Мукачівського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 71 цього Кодексу до покарання на строк 4 роки 1 місяць позбавлення волі; 12.04.2017 згідно вироку Берегівського районного суду за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків ; 22.09.2017 згідно вироку Берегівського районного суду за ст. 395 КК України до арешту на строк 2 місяці,

визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Берегівського районного суду від 12.04.2017 шість місяців позбавлення волі, та призначеного за вироком Берегівського районного суду від 22.09.2017 один місяць позбавлення волі, і за сукупністю вироків обвинуваченому ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки сім місяців.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття обвинуваченим ОСОБА_6 покарання визначено рахувати з 27 липня 2017 року, тобто з моменту його затримання.
Речові докази: телевізор сірого кольору марки «Sony» та велосипед сірого кольору марки «Монтенбайк», які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 повернуто потерпілому ОСОБА_10 , як власнику й скасовано ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду від 18.07.2017.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

15 липня 2017 року в період часу з 02-ї по 08-у годину, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення майнових злочинів, повторно проник на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де розбивши скло на вікні вхідних дверей будинку, зайшов до житлового приміщення, звідки умисно, таємно викрав телевізор марки «Sony», вартістю 1600 гривень, а потім проник до гаражного приміщення, яке знаходиться на подвір`ї будинку, звідки викрав велосипед, вартістю 1800 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 3400 гривень.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що вирок є незаконним, оскільки ухвалений на підставі доказів, які зібрані з порушенням норм кримінального процесуального закону та незаконним шляхом. Посилається на те, що судом не взято до уваги його показання про те, що телевізор та велосипед він не викрадав, оскільки телевізор виграв під час спору з потерпілим, а велосипед йому потерпілий дав для того, щоб він мав змогу відвезти телевізор додому. Стверджує, що разом із потерпілим та його товаришем всю ніч вживали спиртні напої, а останні зранку прокинувшись, нічого не пам`ятаючи, обмовили його у викраденні телевізора та велосипеда. Вказує і на те, що про наведені обставини повідомляв слідчому, який, проігнорувавши ці пояснення, незаконно зареєстрував щодо нього кримінальне провадження, чим порушив його права. Також зазначає, що під час допиту слідчим потерпілого, останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд у суд першої інстанції;

- прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, вказує на те, що вирок у частині призначеного покарання є незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що вирок Берегівського районного суду від 12.04.2017 щодо ОСОБА_6 прокурором оскаржено в апеляційному порядку й станом на 19.12.2017 законної сили не набрав, а вирок від 22.09.2017 набрав законної законної сили. У зв`язку з наведеним вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання із застосуванням положень ч. 4 ст. 70, п. п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, а саме, до призначеного за цим вироком покарання, повністю або частково приєднати невідбуте покарання за вироком від 22.09.2017, перевівши 2 місяці арешту на 2 місяці позбавлення волі. Разом із тим, вказує на те, що при ухваленні вироку та вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд зазначив, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, однак, не врахував характеру суспільної небезпеки злочину (злочин вчинено за кількома кваліфікуючими ознаками повторно із проникненням у житло та інше приміщення), тяжкості вчиненого злочину (вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років), а також занадто м`яко поставився до особи обвинуваченого. Вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також не впливатиме ефективно на поведінку інших осіб, схильних до вчинення подібного роду злочинів. Просить вирок у частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70, п. п. «а п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного за цим вироком покарання повністю приєднати невідбуте за вироком Берегівського районного суду від 22.09.2017, перевівши 2 місяці арешту на 2 місяці позбавлення волі й остаточно до відбуття призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 10 місяців, а в решті вирок залишити без зміни. У ході апеляційного розгляду просить дослідити характеристику на ОСОБА_6 (а. с. 135), досудову доповідь (а. с. 36-39), вироки від 12.04.2017 та 22.09.2017.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу й заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу і заперечувала щодо задоволення поданої обвинуваченим апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілого ОСОБА_10 , неявка якого з урахуванням положень частини 4 статті 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що потерпілий ОСОБА_10 належним чином повідомлений про час та місце розгляду кримінального провадження, а також те, що заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи на інший термін та даних про поважність причин неявки на розгляд кримінального провадження від потерпілого ОСОБА_10 не надходило.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України злочину, а саме, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у житло та інше приміщення, ґрунтується на сукупності наведених у вироку доказів, які безпосередньо досліджені під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження та перевірені апеляційним судом під час його розгляду.

Так, допитаний судом першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що влітку 2017 року, у парку м. Берегове до них із товаришем на ім`я ОСОБА_11 підійшов ОСОБА_6 , якого вони пригостили вином та їжею. Вживши спиртне направились до нього додому по АДРЕСА_2 , де також вживали спиртне. Під час розмови ОСОБА_6 повідомив, що не має де ночувати. Оскільки ОСОБА_6 поводився підозріло, а саме, ходив по будинку придивляючись до майна, тому він його прогнав із будинку, а сам разом із товаришем ліг спати. Проснувшись зранку виявив, що з кімнати викрадено великий телевізор й із гаража велосипед. Від сусіда ОСОБА_12 довідався, що крадіжку вчинив ОСОБА_6 , якого сусід бачив на вулиці з викраденими речами. Про крадіжку повідомив працівникам поліції.
Свідок ОСОБА_13 підтвердив, що в липні 2017 року зранку знаходився на стоянці таксі по вул. Шевченко в м. Берегове, і в той час до нього підійшов обвинувачений, який попросив відвезти його в с. Яноші, на що він погодився. Сідаючи в автомобіль обвинувачений поставив у багажник машини телевізор та велосипед. Ставлячи у багажник телевізор повідомив йому, що телевізор везе з ремонту.
Свідок ОСОБА_14 підтвердив, що влітку 2017 року довідався, що обвинувачений ОСОБА_6 приїхав на таксі в Окремий хутір с. Яноші та продає велосипед. У вказаний період часу купив від ОСОБА_6 за 150 гривень велосипед. Про походження велосипеда обвинувачений сказав, що виграв його, однак не уточнив про обставини придбання велосипеда. Через дві години після придбання велосипеда до нього додому прийшли працівники поліції, і вилучили від нього велосипед, пояснивши що ОСОБА_6 викрав велосипед, і його необхідно повернути власнику.
Із протоколу огляду місця події від 15.07.2017 та приєднаної до нього фототаблиці, убачається, що в спальній кімнаті будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_3 (за місцем проживання ОСОБА_6 ) зліва від входу до кімнати, на підлозі виявлено телевізор сірого кольору марки «Sony», який під час огляду було вилучено.
Протоколом огляду місця події від 16.07.2017 із фото таблицею, підтверджено, що в АДРЕСА_3 біля входу до будинку виявлено велосипед сірого кольору. Під час огляду велосипед було вилучено.
Протоколом огляду місця події від 15.07.2017 із фототаблицями, за участю потерпілого, було встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 , знаходиться одноповерховий будинок. На подвір`ї знаходиться гаражне приміщення. Під час огляду гаражного приміщення було встановлено, зі слів потерпілого ОСОБА_10 , що в гаражному приміщенні із правого боку від входу знаходився велосипед сірого кольору. Під час огляду будинку встановлено, що до входу ведуть дерев`яні білі двері, які мають виріз посередині зі вставкою зі скла. Друга половина дверей без замкового механізму, але без скла (зі слів потерпілого через дані двері злочинець проник до будинку звідки викрав телевізор сірого кольору марки «Sony», а саме, шляхом розбиття скла на дверях проник до будинку, відкрив при цьому замковий механізм на дверях, ключі яких знаходились в замку). У спальній кімнаті по ліву сторону від входу знаходиться дерев`яний круглий столик, коричневого кольору, на якому зі слів потерпілого, знаходився телевізор.
Згідно з висновком експерта про вартість об`єкта оцінки від 17.07.2017, здійсненого ТзОВ «Ріалті-О», з фото таблицею, залишкова вартість бувшого у користуванні телевізора сірого кольору марки «Sony» та велосипеда сірого кольору станом на 15.07.2017 становить 3400 гривень, з яких телевізор 1600 гривень, велосипед 1800 гривень.
Згідно із протоколами пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 18.07.2017 на фото під № 2 свідок ОСОБА_15 та на фото під № 1 потерпілий ОСОБА_10 впізнали телевізор, який було викрадено з кімнати будинку АДРЕСА_2 .
Згідно із протоколами пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 18.07.2017 на фото під № 4 свідок ОСОБА_15 та на фото під № 2 потерпілий ОСОБА_10 впізнали велосипед, який було викрадено із дворогосподарства будинку АДРЕСА_2 .
Згідно із протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2017, проведених із потерпілим ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , встановлено, що на фото за № 1 потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_6 , з яким вживали спиртне; на фото за № 4 свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_6 , з яким вживав алкогольні напої; на фото за № 3 свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_6 , якого підвозив із м. Берегове у с. Яноші; на фото за № 3 свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_6 , якого бачив 15.07.2017 по вул. Шевченко з велосипедом та телевізором.
Відповідно до протоколу пред`явлення речей до впізнання за фотознімками від 20.07.2017, встановлено, що на фото за № 2 свідок ОСОБА_13 впізнав велосипед, який 15.07.2017 перевозив у багажнику автомобіля разом з особою ромської народності з м. Берегове у с. Яноші.
Відповідно до протоколу пред`явлення речей до впізнання за фотознімками від 20.07.2017 встановлено, що на фото за № 1 свідок ОСОБА_13 впізнав телевізор, схожий на телевізор, який він перевозив разом з особою ромської народності з м. Берегове у с. Яноші.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2017 із фототаблицями, підтверджено, що свідок ОСОБА_13 провів учасників та понятих на паркувальний майданчик, який знаходився із правої сторони від колишнього кафе «Білий Камінь», та вказав на місце, де 15.07.2017 стояла його машина, в якій він чекав на клієнтів. У період з 08-ї по 09-у годину зранку, до нього підійшов чоловік ромської народності та попросив відвезти його в с. Яноші разом із телевізором. На пропозицію свідок погодився. Домовились про ціну в сумі 100 гривень. Після цього вказаний чоловік представився ОСОБА_17 , і сів у автомобіль на переднє пасажирське сидіння, Приїхавши на вул. Шевченко в м. Берегове Золтан показав місце, де зупинитись. Зупинились біля будинку під № 9. Золтан вийшов з автомобіля та направився в сторону кафе «Гобі-бару», де з кущів витяг телевізор, який приніс до автомобіля, і вони разом поклали його на переднє пасажирське сидіння. Після цього, ОСОБА_17 знову пішов у кущі, звідки витяг велосипед, який поклав у багажник автомобіля. Після цього вони поїхали в с. Яноші.
У справі відсутні які-небудь дані про те, що у потерпілого ОСОБА_10 , свідків

ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були підстави для обмови ОСОБА_6 , і на такі дані не вказував, як під час розгляду справи у місцевому суді, так і під час розгляду апеляційної скарги обвинувачений і не вказується в апеляційній скарзі. Показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на які суд посилається у вироку в підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення, колегія суддів вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, надавши їм перевагу та визнавши їх достовірними, і також приймає їх до уваги. У справі відсутні будь-які дані, які би давали підстави вважати, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були зацікавлені у результатах розгляду справи, на ці дані не вказували як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 ..

У кримінальному провадженні також відсутні будь-які дані, які би давали підстави вважати, що при проведенні товарознавчої експертизи експерт ОСОБА_18 була зацікавлена у результатах розгляду справи, на ці дані також не вказували як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 ..

Також колегія суддів вважає достовірними, допустимими, зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі із врахуванням вимог ст. ст. 85-89 КПК України, і вищенаведені письмові докази (протоколи огляду місця події, висновок експерта, протоколи пред`явлення для впізнання речей та особи за фотознімками, протокол проведення слідчого експерименту).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені докази в їх сукупності, підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення, а висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності наведених вище доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, при цьому, належним чином умотивувавши свій висновок.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій. Також не встановлено колегією суддів і порушення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження права ОСОБА_6 на захист.

Об`єктивних даних, які вказували б на вчинення кримінального правопорушення за інших обставин, колегія суддів за матеріалами кримінального провадження не встановила і передбачені законом підстави для перевірки цього відсутні.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що вирок суду першої інстанції ухвалений на підставі доказів, які зібрані з порушенням норм кримінального процесуального закону та незаконним шляхом, - колегія суддів відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів враховує й те, що в апеляційній скарзі не вказується на те, які саме норми кримінального процесуального закону були порушені при збиранні доказів і у чому саме такі порушення полягають.

Як такі, що не спростовують вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та спростовуються вищенаведеними доказами, колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що судом не було взято до уваги його показання про те, що телевізор та велосипед він не викрадав, що телевізор виграв під час спору з потерпілим, а велосипед потерпілий йому дав для того, щоб він мав змогу відвезти телевізор додому; що потерпілий зі своїм товаришем, після вживання спиртного обмовили його у викраденні телевізора та велосипеда; що про наведені обставини повідомляв слідчому, який проігнорувавши ці пояснення, незаконно зареєстрував щодо нього кримінальне провадження, чим порушив його права; що під час допиту слідчим потерпілого, останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Із вищенаведених підстав не підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги про скасування вироку та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд у суд першої інстанції. При цьому, апеляційний суд враховує те, що в апеляційній скарзі не вказується, і обвинувачений ОСОБА_6 не посилався на передбачені кримінальним процесуальним законом підстави та обставини, з яких вирок може бути скасовано із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, і таких апеляційним судом у ході розгляду кримінального провадження не встановлено.

Як убачається зі змісту вироку, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких; дані про особу обвинуваченого раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання; досудова доповідь, відповідно до якої виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 не можливе без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції; обставини, що пом`якшують покарання відшкодування збитків та відсутність претензій щодо нього з боку потерпілого; відсутність обставин, що обтяжують покарання. Колегія суддів вважає, що, прийшовши до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, суд першої інстанції обґрунтовано послався на вищенаведені обставини і дав їм належну оцінку. Тому, призначене ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання колегія суддів вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, справедливим. У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 місяців, - колегія суддів відхиляє. З урахуванням наведеного, твердження прокурора про те, що суд не врахував характеру суспільної небезпеки злочину, тяжкості вчиненого злочину, а також занадто м`яко поставився до особи обвинуваченого, - колегія суддів також відхиляє як такі, що були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання і які не свідчать про те, що призначене покарання буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а твердження прокурора про те, що суд врахував те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, - колегія суддів відхиляє як таке, що не відповідає дійсності, оскільки, як убачається зі змісту вироку, ОСОБА_6 вину не визнавав, і дана обставина не враховувалась і не могла бути врахована як така, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ..

Крім того, зі змісту вироку вбачається, що при вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції взяв до уваги ухвалені щодо ОСОБА_6 попередні вироки Берегівського районного суду від 12.04.2017 та 22.09.2017, і призначив обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України, приєднавши до призначеного ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання невідбуту частину покарання згідно вироку від 12.04.2017 6 місяців позбавлення волі та згідно вироку від 22.09.2017 1 місяць позбавлення волі, та призначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців. Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про призначення покарання із врахуванням покарання призначеного за вироком Берегівського районного суду від 22.09. 2017 судом першої інстанції дотримані вимоги матеріального права.

Однак, у ході розгляду кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що ухвалений щодо ОСОБА_6 вирок від 12.04.2017 у частині призначеного покарання скасовано й 01.02.2018 ухвалено новий, відповідно до якого ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців. При прийнятті рішення у частині призначеного покарання колегія суддів враховує вимоги ст. 404 КПК України про перегляд вироку в межах апеляційної скарги, те, що прокурором не ставилось питання про часткове або повне зарахування обвинуваченому ОСОБА_6 покарання призначеного за вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 01.02.2018.

Також колегією суддів встановлено, що передбачене ч. 3 ст. 185 КК України кримінальне правопорушення, ОСОБА_6 вчинив 15.07.2017, тобто до ухвалення вироку щодо нього від 22.09.2017.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначає покарання за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті. У цьому ж випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Вищенаведене свідчить про те, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання, яке належить відбувати, необґрунтовано застосовано положення ст. 71 КК України й призначено покарання за сукупністю вироків, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, посилання суду на положення ст. 71 КК України та вирок Берегівського районного суду від 12.04.2017 підлягають виключенню з вироку, у зв`язку із чим, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання підлягають застосуванню положення ч. 4 ст. 70 КК України. Тому, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне приєднати обвинуваченому ОСОБА_6 до призначеного згідно оскаржуваного вироку покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки частину невідбутого згідно вироку від 22.09.2017 покарання, перевівши його відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, - один місяць позбавлення волі, та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць, яке на переконання колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, а також не погіршуватиме його становища. У зв`язку із цим, доводи апеляційної скарги прокурора про переведення обвинуваченому ОСОБА_6 призначеного згідно вироку від 22.09.2017 покарання у виді двох місяців арешту на два місяці позбавлення волі та призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років десять місяців, - апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані.

Вищенаведене свідчить про те, що вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 408, ч. 1 ст. 409 та ч. 1 ст. 413 КК України підлягає до зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора частковому задоволенню.

Перевіркою справи в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених статтею 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, які тягнуть скасування вироку з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, у тому числі й істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б бути безумовною підставою для скасування вироку.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги, які подали обвинувачений ОСОБА_6 та прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2017 року щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_6 змінити, виключивши з нього посилання при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання на ст. 71 КК України та на вирок Берегівського районного суду від 12.04.2017.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Берегівського районного суду від 22.09.2017 один місяць позбавлення волі, та остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, у той самий строк із дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді: