Справа №494/669/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018 року смт.Доброслав Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5

захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000062 від 22.02.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, відносно яких застосований запобіжний захід тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2018 року було прийняте рішення про передачу обвинувального акту по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Того ж дня вказаний обвинувальний акт надійшов з Апеляційного суду Одеської області до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Ухвалою колегії суддів Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.05.2018р. призначене підготовче судове засідання за вказаним обвинувальним актом.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк раніше обраного запобіжного заходу спливає, а перебуваючи на волі останній може чинити спроби уникнути кримінальної відповідальності та переховуватися від суду, крім того посилався на достатність відповідних ризиків.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх представник адвокат ОСОБА_12 у підготовче судове засідання не з`явилися про дату, час та місце проведення якого були сповіщені своєчасно, в телефонному режимі, що підтверджується відповідною довідкою секретаря судових засідань. Однак від представника потерпілих адвоката ОСОБА_12 надійшла до суду телефонограма про проведення підготовчого судового засідання без її участі та участі потерпілих. Також, представник потерпілих адвокат ОСОБА_12 надала до канцелярії суду заяву від 22.05.2018р., в якій виклала свою думку щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених, зокрема вказала, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 необхідно обрати запобіжний захід виключно у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати і на теперішній час не зменшилися, останні є особами раніше не судимими в силу ст.89 КК України та характеризуються як особи, що схильні до вчинення злочинів проти власності корисливої спрямованості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_6 заперечував проти тримання під вартою його підзахисного, посилаючись на те, що клопотання прокурора є необґрунтованим, при цьому просив змінити ОСОБА_9 запобіжний захід на не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 також просила у задоволенні вказаного клопотання відмовити, посилаючись на його безпідставність.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в свою чергу підтримали думку своїх захисників.

Вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачуються.

Згідно ч.1 ст.183 КК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі цього, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Продовжене тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /справа W. против Switzerland, судове рішення від 26.01.1993 року § 30/.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

В судовому засідання прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вже і так був обраний обвинуваченому ОСОБА_9 на досудовому слідстві та в подальшому продовжений, тому у повторному обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає потреби. Крім того, заявляючи клопотання, прокурор посилався на те, що обвинувачений ОСОБА_9 не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, роботи, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та перебуваючи на волі може уникнути покарання. Також пояснив, що відносно ОСОБА_9 внесено відомості до ЄРДР за іншим кримінальним правопорушенням, про що надав відповідні витяги.

Колегія суддів, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, правила поваги до свободи особи, бере до уваги обставини інкримінованого ОСОБА_9 злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, однак в той же час колегією суддів приймається до уваги і той факт, що на даний момент ОСОБА_9 є раніше не засудженим в силу ст.89 КК України, постійно проживає за місцем реєстрації разом з матір`ю-пенсіонеркою 1950р.н., що підтверджується відповідними документами, наданими стороною захисту. При цьому колегія суддів не приймає до уваги доводи прокурора про те, що відносно ОСОБА_9 внесено відомості до ЄРДР за іншим кримінальним правопорушенням, оскільки на даний час підозру у вчиненні будь-яких інших кримінальних правопорушень ОСОБА_9 не пред`явлено, як пояснив прокурор по даному кримінальному провадженню проводиться експертиза, а сам обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив, що взагалі не знає про що йде мова. Крім того, прокурор, жодних документів, підтверджуючих обґрунтування заявлених ним наявних ризиків, в судовому засіданні не надав.

Враховуючи, що докази про те, що заявлені в клопотанні ризики виправдовують тримання особи під вартою, яке є винятковим запобіжним заходом, є недостатніми, колегія суддів вважає можливим задовольнити клопотання захисника ОСОБА_6 та змінити обвинуваченому ОСОБА_9 , обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Для дієвості кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, на думку колегії суддів, буде достатнім та необхідним для ОСОБА_9 і таким, що зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби . Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 194, 197, 314, 315, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки, згідно ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- зобов`язати обвинуваченого не залишати житло цілодобово;

- утриматись від спілкування із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю;

Обов`язки, визначені ухвалою суду, покладаються на обвинуваченого, згідно ч.6 ст.194 КПК України, на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Обвинуваченого ОСОБА_9 , негайно звільнити з-під варти та доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 .

Згідно ч.4 ст.181 КПК України, орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали становить 2 (два) місяці і обчислюється з моменту оголошення ухвали, тобто з 23.05.2018 року по 23.07.2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома і виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2