Справа № 492/533/18
Провадження № 1-кс/492/226/18
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м.Арциз

Слідчий суддя Арцизького районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2018 року до Арцизького районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання, слідчим зазначено, що 12.04.2018 до чергової частини Арцизького ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 , про те, що реєстратор комунального підприємства Мирнопільської сільської ради Арцизькогорайону "Результат" ОСОБА_5 вніс неправдиві відомості до державного реєстру прав на нерухоме майно.

Вказаний факт був зареєстрований в ЖЄО Арцизького ВП ГУНП в Одеській області за № 976 від 12.04.2018, а потім до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000214 від 25.07.2017 з попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 365-2 КК України - зловживання своїми повноваженнями державним реєстратором з метою отримання неправомірної вигоди, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян.

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до договору ВТ №277972 дарування 1/6 частини житлового будинку від 02.07.2013 ОСОБА_6 подарував та передав ОСОБА_4 1/6 частини житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Житлова площа житлового будинку 209,20 кв. м., загальна площа 450,10 кв. м., позначений на плані: житловий будинок під літерою «А». Житловий будинок під літерою «Е», згідно з Довідкою ПБ-2012 №7419. Згідно Довідки №05707-13258, виданою Департаментом земельних ресурсів від 25.06.2013, житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 562,11 кв. м, код 75:171:006 на АДРЕСА_1 . 1/6 частина житлового будинку належить ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_7 , державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори, 30.10.1981 зареєстровано в реєстрі за №5ДН-12464, право власності зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації, записано в реєстрову книгу за №6006 від 23.10.1981. Згідно з висновком про вартість об`єкта, виданим ТОВ «Агенство Експертної Оцінки», 13 березня 2013 року, вартість відчуження майна становить в 67 548,00 гривень 00 копійок.

Також встановлено, що Святошинський районний суд м. Києва розглядає справу №759/16877/17 за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Юстиції у м. Києві про зняття арешту та визнання права власності на нерухоме майно - 1/6 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , яке згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (витяг від 19.10.2017 р.), було набуте ОСОБА_4 на підставі договору дарування. Відповідно до ч. 4. ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Зміни (записи про право власності) до цього Реєстру може внеси державний реєстратор на підставах, зазначених в ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однією з яких є «рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно», (п. 9) ст. 27 цього Закону). Відповідно до ч. 2. ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Так посилаючись на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 р. у справі 2/759/1085/15, головний державний виконавець вказаного відділу ВДВС ОСОБА_8 наклав арешт на це майно. Проте такі дії органу ВДВС були протиправними, оскільки судом не було зобов`язано державного реєстратора (приватного нотаріуса ОСОБА_9 ) здійснити реєстрацію права власності на нього за ОСОБА_6 та не був скасований запис про право власності ОСОБА_4 . З метою внесення змін до Реєстру прав громадянин ОСОБА_10 (стягувач у вказаному виконавчому провадженні) звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу МЮ України ОСОБА_11 з заявою про внесення змін до Реєстру прав, посилаючись на рішення суду про визнання договору недійсним. Нотаріусом було відмовлено у вчиненні реєстраційної дії стосовно зміни запису про право власності ОСОБА_4 на ОСОБА_6 , а правомірність такої відмови була підтверджена і Головним управління юстиції м. Києва, оскільки за наявних фактичних підстав ОСОБА_10 не мав права звертатись з такою заявою, оскільки не є власником та стороною договору, та не надав всіх необхідних документів для вчинення реєстраційних дій нотаріусом (лист з відповіддю приватного нотаріуса №333/01-16 від 13.07.2017 р. на звернення ОСОБА_10 та лист Головного управління юстиції м. Києва у листі №3-3270 від 07.06.2016 р. додається). Пізніше стягувач ОСОБА_10 звернувся з двома заявами до Святошинського районного суду від 11 вересня 2017 р. про надання роз`яснення щодо виконання рішення суду у справі ун. № 759/19037/14-ц щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_6 . Однак вказані заяви були залишені судом без розгляду за заявою самого стягувана (ухвали суду пр. № 6/759/41/18 (суддя ОСОБА_12 ) та пр. № 2- р/759/3/18 (суддя ОСОБА_13 ) в Єдиному реєстрі судових рішень).Такі непослідовні дії стягувана пояснюються тим, що він в інший, а саме протиправний спосіб, без відповідного рішення суду і без звернення до належного реєстратора (в даному випадку приватного нотаріуса ОСОБА_14 ) вніс зміни до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Це підтверджується витягом з Реєстру прав від 30.10.2017 р. ,№102015310, наданого державним виконавцем як додатку до відзиву на позов, з якого вбачається, що реєстраційна дія про вилучення запису про право власності ОСОБА_4 була неправомірно вчинена комунальним підприємством Миропільської сільської ради «Результат» Одеської області в особі реєстратора ОСОБА_5 . Є очевидним мотив зацікавлених осіб (зокрема стягувача) в тому, щоб звернутися до іншого реєстратора, оскільки за місцем проживання стягувача (м. Київ) таку дію правомірно не можна було вчинити.

Окрім того ОСОБА_4 у свої заяві просить з метою зберігання як доказу злочину та недопущення відчуження майна на підставі протиправних дій посадової особи та накласти арешт на нерухоме майно - 1/6 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , право власності на яке на цей момент зареєстровано за ОСОБА_6 .

Слідчий просить накласти арешт на 1/6 частину буд. АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку під літерою «А» та житлового будинку під літерою «Е», загальною площею 450,10 кв.м. та житлової площі 209,20 кв.м..

Слідчий суддя дослідивши клопотання та надані слідчим матеріали досудового розслідування, приходить до наступних висновків:

Як вбачається з витягу ЄРДР від 12.04.2018 року, було відкрито кримінальне провадження №000214 від 12.04.2018 року за заявою ОСОБА_15 , з попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 365-2 КК України - зловживання своїми повноваженнями державним реєстратором з метою отримання неправомірної вигоди, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян.

Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 05.04.2018 року на розгляді Святошинського районного суду м. Києва перебуває справа №759/16877/17 за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту та визнання права власності - 1/6 частину буд. АДРЕСА_1 .

Як вбачається з ЄДРСР ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року було відкрите провадження по справі №759/16877/17 щодо зняття арешту з нерухомого майна, на яку було подано апеляційну скаргу та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року зазначена справа була призначена до розгляду Апеляційним судом м. Києва. На час розгляду клопотання рішення по зазначеній справі, щодо зняття арешту, прийнято не було.

Зважаючи на вище викладене слідчий суддя приходить до висновку, що на теперішній час провадження по справі №759/16877/17 щодо зняття арешту з нерухомого майна не відкрите, оскільки ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року, щодо відкриття провадження у справі не набрала законної сили.

Також слідчий суддя звертає увагу, що вище зазначена справа стосується лише зняття арешту з - 1/6 частину буд. АДРЕСА_1 та відповідно до зазначеної ухвали, вимог щодо визнання права власності не пред`являлося, що суперечить пояснення наданим ОСОБА_4 у заяві від 05.04.2018 та також не відповідає обставинам вкладеним у клопотанні про накладення арешту.

Згідно договору дарування серії ВТІ № 277972 від 22.07.2013 року, реєстровий номер 1739, ОСОБА_6 подарував вище зазначену частку ОСОБА_4 .

Відповідно до копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.07.2013 року, індексний номер 6610152, власником зазначеної частки є ОСОБА_4 , підставою виникнення права власності є договорі дарування серії ВТІ № 277972 від 22.07.2013 року, реєстровий номер 1739.

Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва №759/19037/14-ц, провадження №2/759/1085/15 від 28 квітня 2015 року, договір дарування серії ВТІ № 277972 від 22.07.2013 року, реєстровий номер 1739 було визнано недійсним та застосовано наслідки недійсності правочину, а саме повернуто сторін за договором дарування у первісний стан.

Як вбачається з ЄДРСР ухвалою апеляційного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року, рішення Святошинського районного суду м. Києва №759/19037/14-ц, провадження №2/759/1085/15 від 28 квітня 2015 року було залишено без змін та набрало законної сили.

Відповідно до довідки №100778290 від 19.10.2017 року, з реєстру прав власності на нерухоме майно, 1/6 частина буд. АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку під літерою «А» та житлового будинку під літерою «Е», загальною площею 450,10 кв.м. та житлової площі 209,20 кв.м., належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Як вбачається з Постанови ВГСУ від 24 жовтня 2017 року у справа № 916/2876/16 державна реєстрація не є способом набуття права власності, вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення права власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Таким чином зважаючи на вище наведене слідчий суддя приходить до висновку, що права власності у ОСОБА_4 на 1/6 частина буд. АДРЕСА_1 відсутнє, не зважаючи на наявність чи відсутність відповідного запису у реєстрі прав власності на нерухоме майно, оскільки рішенням Святошинського районного суду м. Києва було скасовано договір дарування, серії ВТІ № 277972 від 22.07.2013 року, реєстровий номер 1739, який був підставою виникнення відповідного права власності.

Відповідно до копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.10.2017 року, індексний номер 102015310, витяг був сформований Комунальним підприємством Мирнопільскої сільської ради «Результат», ОСОБА_5 , підставою формування зазначеного витягу є заява №24927023 від 30.10.2017 року, ОСОБА_16 .

Також з зазначеного витягу вбачається, що державна реєстрація відбулася 22.07.2013 року, державним реєстратором є приватний нотаріус ОСОБА_11 Київського міського нотаріального округу, м. Києва.

З огляду на вище наведений витяг, слідчий суддя приходить до висновку, що Комунальним підприємством Мирнопільскої сільської ради «Результат» в особі ОСОБА_5 було лише сформовано витяг, а не вносилися будь які відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що також суперечить поясненням наданим ОСОБА_4 у заяві від 05.04.2018 та не відповідає обставинам вкладеним у клопотанні про накладення арешту.

Як вбачається з клопотання та копії зави ОСОБА_4 від 05.04.2018 року, однією з підстав вважати що в діях певних осіб вбачаються ознаки злочину зазначено те, що стягувач ОСОБА_10 звертався до приватного нотаріуса щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та якому було йому було відмовлено.

З копії листа приватного нотаріуса ОСОБА_11 №333/01-16 від 13.07.2017 року та копії листа Головного територіального управління юстиції у м. Києва №3-3270 від 07.06.2016 року вбачається, що підставою відмови заявнику ОСОБА_10 було подання до виконання рішення суду не уповноваженою на те особою.

Відповідно до ст. 31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено особливий порядок проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, а саме:

1. Реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

2. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

3. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду.

Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору.

4. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України.

З огляду на вище викладене та зважаючи на дію ст. 31-1, якою було доповнено ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до ЗУ № 1666-VIII від 06.10.2016, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року яке набрало законної сили та підлягало самостійному направленню до Державного реєстру прав з Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви іншими особами. Таким чином зазначені дії ОСОБА_10 були направленні лише на виконання рішення суду яке набрало законної сили, у невстановленому законом порядку, та яке зачіпає його інтереси, оскільки не виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва №759/19037/14-ц від 28 квітня 2015 року унеможливлює виконання іншого рішення суду, за яким на виконанні у ДВС знаходиться виконавчий лист 2/2608/1058/12 виданого 06.09.2013 року, та не є підставою підстав вважати що в діях певних осіб можуть вбачатися ознаки злочину передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що на теперішній час на зазначене майно вже накладений арешт на підставі постанови ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва, за скасуванням якого ОСОБА_4 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва.

А також не те, що слідчий у своєму клопотанні, як і ОСОБА_4 у свої заяви від 05.04.2018, посилаючись на протиправність дій органу ВДВС та відсутність рішення суду щодо зобов`язання державного реєстратора щодо внесення відповідних змін є помилковим, оскільки відповідно до постанови ВАСУ від 24 березня 2016 року у справі № К/800/22687/15 зазначено, що суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`язуючи його приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації.

Окрім того слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Зважаючи на усі вище викладені обставини слідчий суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення є надуманою та подання її разом з клопотанням до слідчого, щодо накладення арешту, направлене на невиконання рішень, які набрали законної сили, їй відомі та обов`язкові до виконання відповідно до ст. 18 ЦПК України.

З огляду на вищезазначені обставини, надані до клопотання докази, досліджені в їх сукупності, слідчий суддя враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, приходить до висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки слідчим у клопотанні не доведено, що зазначене домоволодіння є предметом злочинного посягання або містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та не доведено наявності правових підстави для накладення арешту, а також надуманого обґрунтування підозри, яке не підтверджено жодними доказами, та недоведеність самого факту вчинення злочину.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170, 172-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання слідчого СВ Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_1