печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

та захисника ОСОБА_4 ,

в присутності підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджениці м. Магнітогорськ, Челябинської області, Росія, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
До Печерського районного суду м. Києва 29.05.2018 року надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 .
Слідчий у клопотанні вказує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме розтраті та заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
Слідчий в обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а тому, із урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, розміру заподіяної шкоди у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, остання може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, може незаконно впливати на учасників та сторін кримінального провадження, зокрема на свідків та/або службових осіб експертних чи дослідних установ, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав викладених у ньому та просив задовольнити.
Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив відмовити посилаючись на його необґрунтованість, наголошував на відсутності будь-яких ризиків порушення підозрюваною належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування та просив застосувати домашній арешт.
Підозрювана підтримала позицію свого захисника.
Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваної та її захисника, вивчивши надані захисником документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000050 від 28.11.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч. 3 ст. 209 КК України.
27.03.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, а саме у розтраті та заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
Як вбачається із клопотання повідомлення про підозру у відповідності до ст.ст. 11, 135 КПК України було направлено ОСОБА_5 засобами електронного та поштового зв`язку за відомими адресами проживання та через юридичні особи, у яких остання являється службовою особою, у зв`язку із неможливістю його вручення особисто.
На виконання ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.03.2018 року підозрювану ОСОБА_5 затримано 03.04.2018 року в порядку ст. 208 КПК України за місцем її фактичного проживання: АДРЕСА_2 .
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.04.2018 року відносно підозрюваної ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено альтернативно розмір застави 1,9 млн.грн., яку залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області.
Постановою заступника Генерального прокурора України строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до 7 місяців, а саме до 27.10.2018 року.
Відповідно до вимог ч. 2ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи (вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців тощо), які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 4ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.
Згідно з ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , обґрунтування наведені слідчим у клопотанні.
Разом з тим, клопотання слідчого не містить жодних обставин, які свідчать про те, що існують ризики, які виправдовували б подальше тримання підозрюваної ОСОБА_5 під вартою.
Посилання слідчого на те, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, впливати на свідків та інших учасників процесу, оцінюються критично, оскільки слідчий суддя вважає, що посилання у клопотанні на такі ризики є жодним чином не доведеним.
Слідчий суддя бере до уваги те, що органу досудового розслідування було відомо місце фактичного проживання підозрюваної ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_2 , що підтверджується протоколом обшуку за місцем її фактичного проживання, з якого вбачається, що підозрювана знаходилась вдома під час обшуку та не мала наміру будь-яким чином переховуватись. Також згідно матеріалів негласних розшукових слідчий дій, які додані до клопотання слідчого, органу досудового розслідування були достовірно відомі усі номери телефонів, якими користувалась підозрювана ОСОБА_5 , та її фактичне місце проживання.
Слідчий суддя також бере до уваги пояснення підозрюваної ОСОБА_5 про те, що жодної повістки або повідомлення вона не отримувала за місцем свого фактичного проживання: АДРЕСА_2 , про яке достовірно було відомо органу досудового розслідування. Таким чином слідчий суддя дійшов висновку про те, що орган досудового розслідування штучно створив видимість переховування або ухиляння ОСОБА_5 від слідства. Крім того, законом або підзаконним актом України не зобов`язано громадян проживати за місцем своєї реєстрації. Кожна особа має право проживати там, де вона бажає проживати. Таке право гарантовано Конституцією та законами України.
Крім того, заслуговує на увагу також те, що за вищевказаною адресою підозрювана ОСОБА_5 проживає разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 , який являється інвалідом Чорнобиля та ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС, останній перебуває на її утриманні, потребує постійного стороннього догляду, який підозрювана ОСОБА_5 йому забезпечує, та своїм малолітнім сином ОСОБА_8 , 2002 року народження,який також перебуває на її утриманні.
Із наданих захисником документів вбачається, що підозрювана ОСОБА_5 за останні вісім років не виїжджала за кордон; страждає на ряд важких захворювань, до яких входить цукровий діабет 2 ст. у важкій формі, ішемічна хвороба серця 2 ст., гіпертонічна хвороба 2 ст. та інші захворювання; з 2010 року перебуває під постійним наглядом лікарів-ендокринологів, а тому її стан потребує постійного прийому медикаментів та постійного лікарського контролю, який неможливо забезпечити в умовах СІЗО.
У зв`язку із захворюваннями їй необхідно мінімум двічі на рік проходити стаціонарне лікування. Однак вона позбавлена цієї можливості через позбавлення волі.
Таким чином, суд приходить до висновку наявність на утриманні підозрюваної ОСОБА_5 малолітнього сина та чоловіка, який є інвалідом та потребує сторонньої допомоги свідчить про міцність її соціальних зв`язків; стан здоров`я та вік (57 років) підозрюваної ОСОБА_5 , дають підстави вважати, що остання не буде переховуватись від органів досудового розслідування або суду.
Слідчий суддя вважає, що прокурор не довів наявність підстав вважати, що підозрювана може негативно впливати на хід досудового слідства так як, за два місяці перебування під вартою ОСОБА_5 органом досудового розслідування не зібрано цьому нових доказів.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що виключних обставин для тримання ОСОБА_5 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання та в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати підставами для тримання підозрюваної під вартою.
Враховуючи те, що сторона кримінального провадження не змогла довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваної на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 наступний за суворістю запобіжний захід, передбачений ст. 181 КПК України, у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваній у період доби з 23-00 год. до 06-00 год. наступної доби залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_2 , який є співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю злочину та його наслідками.
Разом з тим, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони залишати житло у певний період доби, слідчий суддя вважає, що такий режим може перериватись необхідністю отримання медичної допомоги, окрім того на ОСОБА_5 слід покласти передбачені ст. ст. 131, 132, 176 179, 184, 194 КПК України обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою органу досудового розслідування, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст.177,178,181,193,194,196,205,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уроджениця м. Магнітогорськ, Челябинської області, Росія, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваній ОСОБА_5 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 23.00 год. до 06.00 год. наступної доби, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з - під варти в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_5 негайно прибути за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_5 передбачені ст. ст. 131, 132, 176 179, 184, 194 КПК України обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою органу досудового розслідування, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 29.07.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 01.06.2018 року о 13.45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_9 Карабань

районного суду м. Києва