Дата документу 29.10.2018 Справа № 311/2938/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження №11-сс/7807/55/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/2938/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

представників НПП «Великий Луг» ? ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 10 вересня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному 21 серпня 2018 року до ЄРДР за № 0000595, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 10.09.2018, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та суттєвими порушеннями вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне рішення, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області та накласти арешт на майно: трактор марки Т-40М, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з причепом 2ПТС-4, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , заповненим зерном кукурудзи; трактор марки МТЗ-80, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 з причепом 2ПТС-4, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , заповненим зерном кукурудзи; комбайн марки CASE, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , та врожай кукурудзи у зазначених причепах, заборонивши власникам та будь-яким іншим особам розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Апелянт вважає, що, виходячи з положень ст. ст. 98, 170, 167 ч. 2 КПК України, усі вилучені під час огляду місця події від 05.09.2018 предмети та речі мають ознаки речових доказів, зазначених у ст. 98 КПК України, доводять спосіб вчинення злочину та факт незаконного здійснення товарного сільськогосподарського виробництва на землях, що перебувають у користуванні НПП «Великий Луг» та отримання внаслідок цього незаконного прибутку, внаслідок чого, існує обґрунтована загроза того, що повернення цих предметів призведе до їх втрати будь-яким способом, зазначеним у ст. 170 КПК України.

Крім того, на думку прокурора, ухвалене слідчим суддею рішення не відповідає вимогам ст. ст. 369, 371-374 КПК України.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , представників НПП «Великий Луг» ? ОСОБА_9 , ОСОБА_10 із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на наступне майно: трактор марки Т-40М, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з причепом 2ПТС-4, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , заповненим зерном кукурудзи; трактор марки МТЗ-80, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 з причепом 2ПТС-4, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , заповненим зерном кукурудзи; комбайн марки CASE, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , та врожай кукурудзи у зазначених причепах, заборонивши ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та іншим особам розпоряджатися та користуватися вказаним майном до прийняття рішення про скасування арешту.

Клопотання мотивоване тим, що зазначене вище майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та визнане речовим доказом, а накладення арешту на це майно необхідно з метою досягнення дієвості кримінального провадження та збереження речових доказів.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя послався на те, що в даному провадженні відсутні підстави, визначені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на перелічене у клопотанні майно; слідчий в порушення вимог ст. 171 КПК України, звертаючись із клопотанням про арешт майна, формально послався на те, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, не обґрунтувавши свою позицію; слідчим не доведено обставин, передбачених п. 2 та п. 3 ч. 3 ст. 132 КПК України про те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого; у порушення вимог ст. ст. 171, 173 КПК України, слідчий не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для НПП «Великий луг», не довів необхідність арешту майна з врахуванням конкретних обставин справи та не довів будь-яких ризиків, які визначені законом.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При цьому, ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається у випадку, якщо метою такого арешту є забезпечення збереження речових доказів, і накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні дані, які дають підстави вважати, що зерна кукурудзи, про накладення арешту на які порушувалось питання у клопотанні, відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на те, що слідчим не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені в цьому клопотанні обставини, та свідчили б про доцільність накладення арешту на вищевказане майно.

Отже, на думку колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки надані слідчим матеріали не доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Що стосується доводу прокурора про те, що ухвалене слідчим суддею рішення не відповідає вимогам ст. ст. 369, 371-374 КПК України, то цей довід апелянта є неспроможним, оскільки прокурор не зазначив, в чому саме полягає невідповідність зазначеним вимогам кримінального процесуального законодавства оскаржувана ухвала слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 10 вересня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному 21 серпня 2018 року до ЄРДР за № 0000595, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: