У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ "15" травня 2018 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України;

В С Т А Н О В И В:

Дніпровьским районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

У зв`язку з закінченням строку тримання під вартою обвинувачених, суд поставив на обговорення питання про доцільність продовження строку тримання під вартою.

Прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у виді тримання під вартою на 60 днів.

Захисник ОСОБА_5 просив змінити обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. При цьому просив врахувати, що обвинувачений працює офіційно, одружений.

Захисник ОСОБА_4 у вирішенні даного питання поклалась на розсуд суду.

Обвинувачені підтримали думку своїх захисників.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких. Перевіряючи наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушення, на даний час існують ризики того, що знаходячись на волі обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 відсутні.

Крім того, при вирішенні даного питання, суд враховує такі обставини як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватими, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність або відсутність у обвинуваченого родини й утриманців, відсутність постійного місця роботи, місця проживання, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, відсутність або наявність судимостей.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Розглядаючи питання про зміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту на особисте зобов`язання ОСОБА_7 , суд враховує, що за час перебування обвинуваченого на домашньому арешті, ОСОБА_7 сумлівно виконував покладені на нього обов`язки, умови домашнього арешту не порушував. Крім того, одружився, влаштувався офіційно на роботу.

В зв`язку з вище викладеним, суд вважає за можливе задовольнити клопотання захисника ОСОБА_5 та змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 177, 199, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України строком на 60 днів, тобто до 13 липня 2018 року включно.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на запобіжний у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки:

1) Прибувати до суду за кожною вимогою;

2) Повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя