Справа № 154/267/17 Провадження №11-кп/773/383/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186, ч.1 ст.135 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілих ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження №0000201 за апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Старий Чорторийськ, Маневицького району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта середня-спеціальна, не працюючий, одружений,на утриманні троє малолітніх дітей, не судимий,
засуджений:

- за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки;
- за ч.1 ст.135 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Строк відбування основного покарання ОСОБА_8 за цим вироком постановлено рахувати з дня приведення вироку до виконання, зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 30 по 31 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення матеріальної шкоди задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_12 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріальну шкоду в розмірі по 924 грн. 32 коп. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 , в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині моральної шкоди задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_12 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 200 000 ( двісті тисяч) гривень моральної шкоди.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 в частині стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_9 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати за проведення судової інженерно-транспортної та транспортно-трасологічної експертизи в сумі 351 грн. 84 коп та за проведення інженерної транспортно-трасологічної експертизи в сумі 2201 грн.00 коп., а всього стягнуто 2 552 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 84 коп. витрат за проведення судових експертиз.
Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_9 640 (шістсот сорок) грн.00 коп. витрат по сплаті судового збору та в користь ОСОБА_10 6000 (шість тисяч) гривень витрат на правову допомогу.Вироком вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 29 жовтня 2016 року, близько 23 години 50 хвилин всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «FIAT SCUDO», р.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Луцькій, м. Володимира-Волинського, в напрямку центру міста, проявив безпечність та неуважність під час руху, маючи об`єктивну можливість виявити велосипедиста, який рухався у попутному напрямку по правому краю дороги, відносно руху автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а продовжив рух, в результаті чого неподалік будинку АДРЕСА_2 , допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_15 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 120 від 14.12.2016, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, злам кісток склепіння черепа та основи черепа з забоєм головного мозку з крововиливами під мозкові оболонки, садна, синці, забійні рани кінцівок, тулуба, обличчя, надриви правої долі печінки, забій лівої нирки, травматична екстракція зубів верхньої щелепи, злам кісток верхньої щелепи, кісток носа, відкритий злам лівої великогомілкової кістки. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, які виникли одночасно або у швидкій послідовності одне за одним, та за ступенем тяжкості належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення. Причиною смерті є злам кісток склепіння та основи черепа з забоєм головного мозку.
В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_8 вимог Правил дорожнього руху (далі ПДР), а саме:
п. 2.3. б) ПДР, що зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
п. 10.1, який зобов`язує водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 12.3. яким передбачено, що в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.
Крім цього, обвинувачений допустивши наїзд на велосипедиста ОСОБА_15 , завідомо знаючи, що останній перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, отриманого в результаті дорожньо-транспортної пригоди і якого він сам поставив в небезпечний для життя стан, та маючи змогу надати потерпілому допомогу, на місці пригоди не зупинився та самовільно покинув місце пригоди.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 120 від 14.12.2016, отримав тілесні ушкодження у виглядів зламу кісток склепіння та основи черепа з забоєм головного мозку, в результаті яких наступила смерть потерпілого.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого вказує, що апеляційна скарга вноситься у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, за ч.1 ст.135 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_8 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки.
Захисник в апеляційній скарзі вважає, що вирок прийнято з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Потерпіла ОСОБА_9 в апеляційній скарзі, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вказує, що апеляційна скарга вноситься в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та збільшення сум, які підлягають стягненню. Просить вирок змінити. Призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю вчинених ним злочинів у виді семи років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на 3 роки. Також просить задовольнити її позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційних скарг, заслухавши обвинуваченого та захисника, які свою апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої заперечили, прокурора, потерпілих та представника потерпілих, які свої апеляційні скарги підтримали, проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечили, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини провадження і зроблений обґрунтований висновок про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.
Так в ході судового розгляду встановлено, що винність ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.135 КК України, щодо доведеності якої у обвинуваченого були наявні заперечення, повністю підтверджується наступними доказами:
- показаннями свідка ОСОБА_16 , який вказав, що коли проїжджав по вул. Луцькій біля зупинки помітив на землі лежачого чоловіка, який ще подавав ознаки життя, у зв`язку з чим зупинився та підійшов до нього. Зазначив що в цей час з сторони міста під`їхав автомобіль марки «FIAT SCUDO» синього кольору, з пошкодженим лобовим склом та передньою частиною. Пояснив, що водій зазначеного автомобіля подивившись через вікно в їх сторону, поїхав далі, зачепивши автомобіль;
- показаннями свідка ОСОБА_17 , з яких вбачається, що рухаючись по вул. Луцькій, вона почула звук та побачила лежачу людину, а також пошкоджений велосипед. Вказала, що дорога дуже добре освітлювалась;
- показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 з яких вбачається, що проходячи повз магазин «Техносвіт» по вулиці Луцькій, вони побачили, як в різні сторони полетіли велосипед та незнайомий чоловік, який вдарився об землю. Водій, який вчинив наїзд на велосипедиста, заходів до гальмування автомобіля не вживав. Оскільки чоловік подавав ознаки життя, було викликано швидку допомогу та поліцію. Зазначили, що через деякий час від центру міста проїхав автомобіль марки «FIAT SCUDO». Призупинившись біля них водій через опущене бокове скло подивився на місце, де вони знаходились, та проїхав далі. Ствердили, що на час дорожньо-транспортної пригоди видимість була хорошою;
- протоколом огляду місця події та схеми до нього з доданими фототаблицями від 30.10.2016 року;
- висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 454 від 28.11.2016 року;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.10.2016 року, що в селі Льотниче Володимир-Волинського району на території «Пожарки», згідно якого було виявлено автомобіль «FIAT SCUDO», р.н.з. НОМЕР_1 , який має пошкодження передньої частини, розбито переднє вітрове скло, осколки якого знаходяться в салоні автомобіля;
- висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 455 від 26.12.2016 року;
- висновком судово-медичної експертизи № 120 від 30.10.2016 року.
Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано поклав показання свідків та інші докази в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, та вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, так як були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.
Крім того статтями 412, 415 КПК України визначені порядок та підстави для призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Разом з тим захисник, прохаючи про призначення нового судового розгляду, не навів підстав для цього, які передбачені законом, не встановив таких підстав і апеляційний суд.
Таким чином істотних порушень кримінального процесуального закону під час розгляду провадження у суді першої інстанції, які могли б істотно вплинути на висновки суду та законність прийнятого рішення під час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції, не виявлено, а тому вимога апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначення нового розгляду провадження в суді першої інстанції до задоволення не підлягає.
Що стосується тверджень прокурора та потерпілої про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, то вони також є безпідставними.
Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_8 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини на які зроблено посилання в апеляційних скаргах.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд відніс активне сприяння розкриттю даних злочинів.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд відніс вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.
Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, а саме наявність на утриманні обвинуваченого трьох неповнолітніх дітей; позитивні характеристики з місця проживання; перебування потерпілого ОСОБА_15 в стані сильного алкогольного сп`яніння; керування останнім велосипедом, який не був обладнаний відповідно до Правил дорожнього руху; думки потерпілих, які наполягали на суворому покаранні, та вірно прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а тому вірно призначив йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій статей за якими він обвинувачується.
Висновок суду щодо призначеного ОСОБА_8 покарання належним чином у вироку вмотивований і підстав сумніватися у його правильності у колегії суддів не виникає.
Покарання ОСОБА_8 призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України і є необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується посилань потерпілої про необґрунтоване визначення моральної шкоди, яка підлягала стягненню в її користь то колегія суддів теж не вважає їх слушними.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно п. 9 Постанови пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.2013 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції в повному обсязі врахував моральні та фізичні страждання потерпілої від вчиненого кримінального правопорушення, вимушені зміни у її життєвих стосунках, а тому вирішив цивільний позов у повній відповідності з вимогами законодавства, та принципами розумності, виваженості й справедливості.
Інших доводів щодо незаконності постановленого відносно ОСОБА_8 судового рішення, які б давали підстави для його зміни чи скасування, та які б спростовували висновки суду першої інстанції у апеляційних скаргах не наведено.
З урахуванням встановлених судом фактичних обставин провадження на підставі дослідження всіх матеріалів, представлених у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим залишає апеляційні скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 травня 2018 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 23.07.2018р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_20