Справа № 159/1632/18
Провадження № 1-кп/159/204/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000501 від 08.03.2018, на підставі угоди про примирення відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нужель, Ковельського району, Волинської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Нужель, Ковельського району, Волинської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 за попередньою змовою у групі з ОСОБА_5 08.03.2018, близько 01 год. 00 хв., діючи умисно, з корисливих спонукань, спрямованих на власне збагачення, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, володіючи інформацією про точне місце збереження майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території СТзОВ «Дружба», що розташоване за адресою: вул. Центральна 2А, с. Нужель Ковельського району Волинської області, шляхом вільного доступу, з приміщення телятника таємно викрали 90 м. металевого ланцюгу гноєтранспортеру, чим завдали СТзОВ «Дружба» майнової шкоди на загальну суму 13500 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

В підготовчому судовому засіданні представник потерпілого СТзОВ «Дружба» та обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали суду угоду про примирення, згідно якої сторони дійшли згоди щодо примирення, правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України.

За умовами укладеної угоди, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 беззастережно визнали свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаялись у вчиненому та відшкодували завдану СТзОВ «Дружба» майнову шкоду. Також вказаною угодою визначено узгоджене покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до укладеної угоди, сторонами погоджено, що під час досудового розслідування СТзОВ «Дружба» відшкодовано матеріальні збитки, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру СТзОВ «Дружба» до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 немає. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, визначені ст. 476 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та представник потерпілого ОСОБА_6 вважають, що угода підлягає затвердженню.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечив проти затвердження угоди, укладеної 28.03.2017 року між обвинуваченими та СТзОВ «Дружба», який є потерпілим у кримінальному провадженні.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.1, ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинено злочин, який згідно ст. 12 КК України віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості, укладення угоди ініційовано одночасно з боку представника потерпілого та обвинувачених, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Перевіривши угоду на відповідність нормам кримінального процесуального та кримінального законодавства, суд дійшов висновку, що укладена між представником потерпілого та обвинуваченими угода не суперечить вимогам ст. 471 КПК України, оскільки містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджуються із принципами призначення покарань та не перевищує міри покарання, визначеної санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

У відповідності до вимог ст. 469 ч. 3 КПК України угода про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим може бути укладена у даному кримінальному провадженні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цілком розуміють права визначені ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинувачених у разі затвердження угоди судом.

Представник потерпілого також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнали інкриміноване їм обвинувачення, ствердили добровільність укладення угоди і не заперечили проти її затвердження, погодились на призначення узгодженого покарання.

Представник потерпілого та прокурор вважають, що угода підлягає затвердженню.

Укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України, не порушують права, свободи та інтереси сторін, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.3-7 ст.474 КПК України, не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_5 та представником потерпілого СТзОВ «Дружба» та призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

На стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 13.03.2018 був накладений арешт на вилучену під час огляду місця події 08.03.2018 на території тракторної бригади по вул. Центральна в с. Нужель, Ковельського району частини цепу зі слідами роз`єднання, на вилучені під час проведення огляду місця події 08.03.2018 гумові чоботи, які надав ОСОБА_7 , на вилучений під час огляду місця події 08.03.2018 поруч буд. АДРЕСА_2 автомобіль марки «Форд Ескорт», синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вилучений під час огляду місця події 08.03.2018, що проводився обабіч дороги «Ковель-Луцьк» в напрямку с. Волошки Ковельського району цеп від гноєтранснортеру.

Суд вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки санкція частини другої статті 185 КК України не передбачає конфіскацію майна та не застосовується спеціальна конфіскація, тому необхідно скасувати арешт на вказане майно.

Керуючись ст. ст. 469, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 28 березня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого СТзОВ «Дружба» ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.03.2018 за № 0000501.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Затвердити угоду про примирення, укладену 28 березня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та представником потерпілого СТзОВ «Дружба» ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.03.2018 за № 0000501.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 13.03.2018 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 08.03.2018 за № 0000501, а саме: частини цепу зі слідами роз`єднання, гумові чоботи, автомобіль марки «Форд Ескорт», синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , цеп від гноєтранснортеру.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- звено ланцюга гноєтранспортеру, яке поміщено у спеціалізований пакет № 4322036 та ланцюг гноєтранспортеру, які зберігаються у камері схову речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути СТзОВ «Дружба».

- гіпсовий зліпок низу взуття, що поміщено у картонну коробку та який зберігається у камері схову речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області - знищити.

- гумові чоботи зеленого кольору, які зберігаються у камері схову речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути власнику ОСОБА_7 .

- автомобіль марки «Форд Ескорт», 1988 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , який зберігається на арешт майданчику Ковельського ВП, - повернути власнику ОСОБА_8 .

Вирок на підставі угоди про примирення між представником потерпілого та обвинуваченими може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України до апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_1