УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м.Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , дослідивши скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження,

ВСТАНОВИЛА:

22.10.2018 року адвокат ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду, в інтересах ОСОБА_3 , зі скаргою на постанову слідчого про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження.

За змістом скарги ОСОБА_2 просить визнати незаконною та скасувати постанову слідчого 1-го відділу ВСВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання речовими доказами вилучених в ході обшуку 03 жовтня 2018 року у ОСОБА_3 предметів, приєднання їх до кримінального провадження №0005552 та передання на зберігання до кімнати зберігання Хмельницького ВП. Та, як наслідок просить зобов`язати слідчого негайно повернути ОСОБА_3 вилучене під час обшуку майно.

В обґрунтування клопотання адвокат вказує, що слідчий ОСОБА_4 не дочекавшись рішення слідчого судді про арешт вилученого в ході обшуку майна, постановою від 04.10.2018 року визнав це майно речовими доказами у кримінальному провадженні №0005552, крім того сам обшук 03.10.2018 року відбувся з численними порушеннями, а майно, яке визнано речовими доказами не входить до переліку майна в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

Дослідивши зміст скарги адвоката ОСОБА_2 та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшла висновку, що вона не підлягає розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення; у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу; у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Тобто, ст.303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень (постанов), дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

Серед цього переліку відсутня постанова слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами у кримінальному провадженні. Клопотання в частині повернення ОСОБА_3 вилученого під час обшуку майна є похідним від вимоги про скасування постанови про визнання майна речовим доказом. При цьому, посилання скаржника на норму ст.303 КПК України щодо повернення тимчасово вилученого майна є безпідставним, оскільки зі змісту скарги вбачається, що на зазначені адвокатом речові докази накладено арешт. Аналізуючи зміст ст.ст. 167-169 КПК України, проходжу до висновку, що майно, на яке накладено арешт не є тимчасово вилученим майном. Належним способом захисту у цьому випадку є клопотання про скасування арешту з майна, а не скасування постанови про визнання його речовим доказом, оскільки саме така постанова і є однією з підстав, визначених ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту на майно і приймається однозначно до, а не після арешту майна.

За таких обставин, провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 не може бути відкрито.

Керуючись ст.ст.303, 304 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження.

Копію ухвали разом із скаргою надіслати ОСОБА_2 .

На ухвалу протягом п`яти діб з дня одержання її копії може бути подана апеляція безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Слідчий суддя