Справа № 359/5737/18
Провадження №1-в/359/342/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
8 серпня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
в с т а н о в и в :
23.07.2018 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

В клопотанні зазначив, що своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Має одне заохочення, що не відображено в особовій справі, має два погашені стягнення у вигляді попереджень, а третє стягнення ним отримано незаконно і про нього йому фактично нічого невідомо, залучався до праці в виправній установі, однак працював не постійно, з незалежних від нього причин. У зв`язку з чим просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Засуджений в судовому засіданні просив клопотання про умовно-дострокове звільнення задовольнити та звільнити його від відбування покарання.

Представник Бориспільської виправної колонії №119 заперечив щодо застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від подальшого покарання.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що підстави для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого відсутні, оскільки досліджена судом особова справа не містить таких доказів, а сам засуджений не став на шлях виправлення.

Заслухавши думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами клопотання та матеріалами особової справи засудженого, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Так, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.04.2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 та ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, до чотирьох років позбавлення волі. За вироком суду зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання з 13.01.2016 року по 14.04.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

17.05.2018 року зазначений вирок суду набрав законної сили.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що на момент звернення до суду з відповідним клопотанням ОСОБА_5 має одне заохочення у вигляді подяки за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку за наслідками ІІІ кварталу 2017 року (а.с. 57-61 особової справи).

В той же час, засуджений за період відбування покарання мав два стягнення у вигляді попередження, які погашені згідно вимог законодавства України за сплином шестимісячного строку, та одне стягнення у вигляді попередження від 14.05.2018 року (а.с. 65-71 особової справи) за перешкоджання проведення обшуку та невдоволення режимом утримання.

Відповідно до досліджених судом характеристик від 14.02.2017 року, від 19.10.2017 року та від 14.06.2018 року (а.с. 44, 63, 73 особової справи), засуджений характеризується посередньо, на шлях виправлення не став та не довів своє виправлення, у зв`язку з чим йому було відмовлено в переведенні з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким та у застосуванні умовно-дострокового звільнення відповідно.

З матеріалів особової справи також вбачається, що засуджений за час відбування покарання працював лише три місяці, має нестабільну лінію поведінки на протязі всього строку відбування покарання, що свідчить про не доведення ним умов за яких можливе застосування положень ст. 81 КК України.

Відповідно до п. 11 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 р., при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до коментованої ст. 81 КК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Також пунктом 2 вищезазначеної ППВСУ передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Крім того, пунктом 17 даної Постанови передбачено, що під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З цього приводу, суд враховує, що на момент розгляду клопотання ОСОБА_5 відбув 3/4 строку призначеного покарання (пільга настала 11.06.2018 року), оскільки засуджений за умисний тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України. Невідбута частина покарання станом на 08.08.2018 року становить 1 рік 2 місяці 3 дні.

З урахуванням зазначеного вище та указаним вимог закону, суд приходить до висновку, що матеріали особової справи не містять відомостей про те, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки засуджений ще остаточно не став на шлях виправлення та має нестабільну лінію поведінки.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчинених ОСОБА_5 злочинів, його ставлення до вчиненого, дані про особу засудженого, невідбуту частину покарання, його нестабільну поведінку, яка постійно змінювалася за час відбування покарання, посередню характеристику останнього, - суд вважає, що пройшло ще недостатньо часу для його виправлення, у зв`язку з чим засуджений не відповідає умовам, передбаченим ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення.

З огляду на це, у задоволенні даного клопотання ОСОБА_5 слід відмовити.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 376, 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 10.08.2018 року.

Суддя ОСОБА_1