Справа № 297/760/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000288 від 04.04.2018 року, яке поступило з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегове, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, неодруженого, непрацюючого, судимого 10.01.2018 року Берегівським райсудом за ст. 125 ч. 1 КК України до 100 годин громадських робіт,

за ст. 389 ч. 2 КК України,

встановив:

Вироком Берегівського районного суду від 10 січня 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт. Вказаний вирок набрав законної сили 10.02.2018 року. Так, 15.02.2018 року копія розпорядження та вироку відносно ОСОБА_6 надійшла до Берегівського РВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, де його 27.02.2018 року було ознайомлено з вироком Берегівського районного суду від 10.01.2018 року, а також порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, про що відібрана відповідна письмова підписка.

Для виконання призначеного покарання ОСОБА_6 було направлено для виконання громадських робіт до Великобийганської сільської ради, с. Велика Бийгань, вул. Головна, 61, де з 01.03.2018 року ОСОБА_6 , відповідно до встановленого графіку, мав приступити до виконання призначеного йому покарання.

Незважаючи на це, в порушення вимог ст. 37 КВК України ОСОБА_6 обов`язки щодо відбування призначеного вироком покарання не виконав, а саме з 01.03.2018 року по 04.04.2018 року без поважних причин жодного разу не з`явився до Великобийганської сільської ради для відбування покарання у вигляді громадських робіт.

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_6 слід визнати винним у кримінальному правопорушенні за ст. 389 ч. 2 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і показав, що призначене вироком суду покарання у вигляді 100 годин громадських робіт він дійсно не виконав. В перший день він з`явився в сільську раду, оскільки за день до цього напився, а потім просто не з`являвся для виконання громадських робіт, не думав, що будуть тяжкі наслідки.

Згідно дослідженого в судовому засіданні подання начальника Берегівського РВ з питань пробації про вирішення питання притягнення до кримінальної відповідальності засудженого ОСОБА_6 від 04.04.2018 року встановлено, що обвинувачений 27.02.2018 року з`явився до Берегівського РВ з питань пробації, де йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт та наслідки ухилення від його відбування, про що надав письмову розписку. Тоді ж, обвинуваченому було видано направлення в Великобийганську сільську раду, де він повинен був відбувати громадські роботи, починаючи з 01.03.2018 року та затверджено графік виходу на роботу. Далі, 16.03.2018 року до відділу з питань пробації надійшло повідомлення з Великобийганської сільської ради про, те що станом на 16.03.2018 року обвинувачений ОСОБА_6 жодного разу для відбування громадських робіт без поважних причин до сільської ради не з`явився. 19.03.2018 року ОСОБА_6 у письмовому поясненні повідомив, що не з`являється до сільської ради для відбування громадських робіт, оскільки він пиячить. Після цього пояснення обвинуваченому було винесено письмове попередження про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання його може бути притягнено до кримінальної відповідальності. Однак, незважаючи на це згідно інформації Великобийганської сільської ради від 22.03.2018 року обвинувачений до відбування громадських робіт жодного разу так і не з`явився. Так, 03.04.2018 року обвинувачений ОСОБА_6 у своєму письмовому поясненні пояснив, що немає часу відбувати громадські роботи, оскільки кожного дня пиячить (а.с. 42).

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового процесу не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням подання начальника Берегівського РВ з питань пробації та обставин, які характеризують обвинуваченого.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 слід визнати його щире каяття.

Згідно досудової доповіді виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а.с. 38-41).

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості, в якому щиро розкаявся, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання за правилами ст.ст. 71,72 КК України, а саме: частково приєднати не відбуту частину покарання до призначеного за цим вироком покарання - за вироком Берегівського районного суду від 10.01.2018 року, перевів 80 годин громадських робіт в 10 днів обмеження волі, а також вважає за можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України слід прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, та поклав на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України..
Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,
засудив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 389 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за ст. 389 ч. 2 КК України у вигляді одного року обмеження волі.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Берегівського районного суду від 10.01.2018 року 80 годин громадських робіт, перевів їх у десятьдіб обмеження волі, і остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначити один рік десять діб обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. п. 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу Берегівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.
На вирок може бути подана апеляція через цей суд до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1