Справа № 307/1417/18
Провадження № 1-кс/307/445/18
УХВАЛА

22 травня 2018 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна ТОВ «Ліси Лопухова» в кримінальному провадженні №0000135 від 12.05.2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 12.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 246 КК України.
Вказує на те, що 12 травня 2018 року надійшло повідомлення начальника СП Дубівського ВП про те, що на виконання доручення прокуратури Закарпатської області забезпечувалася охорона громадського порядку на території Турбатського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ», де були виявлені місця зберігання незаконної рубки деревини лісництва понад 500 кубометрів, що могло спричинити збитки близько 750000 гривень. 15 травня 2018 року в ході огляду території, яка розташована по вулиці Центральній, 19 в с. Лопухів, було виявлено деревину породи «Ялина», яка належить ТОВ «Ліси Лопухова».
Прокурорпросить накласти арешт на деревину породи «Ялина», яка належить ТОВ «Ліси Лопухова»
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити. Додатково зазначив, що повідомлення про підозру щодо вчинення злочину в даному кримінальному провадженні жодній особі не пред`явлено, підтверджуючих документів про визнання речовим доказом належної ТОВ «Ліси Лопухова», деревини породи «Ялина» надати не має можливості.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 12.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 246 КК України.
Також встановлено, що згідно протоколу огляду місця події від 15 травня 2018 року було проведено огляд території, яка розташована по вулиці Центральній, 19 в с. Лопухів, де було виявлено деревину породи «Ялина», яка належить ТОВ «Ліси Лопухова», при цьому вказана деревина вилучена не була.
Частина 2 статті 246 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб.

Про те, матеріали клопотання не містять доказів на підтвердження причетності виявленої деревини до вчинення будь якого кримінального правопорушення.

Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ч.3. ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобовязує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

При вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи вищезазначене, а також наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, про відсутність підстав для накладення арешту на майно, вказане в клопотанні, а тому вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна ТОВ «Ліси Лопухова» в кримінальному провадженні №0000135 від 12.05.2018 року, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 17 год. 25 хв. 23 травня 2018 року.

Слідчий суддя Тячівського

районного суду : ОСОБА_1