В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №755/11829/17-к, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009206 від 30 червня 2017 року; № 0013169 від 24 вересня 2017 року; за №0008683 від 23 червня 2017 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь, АР Крим, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 10.04.2001 року Нахимовським районним судом міста Севастополя за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі, додаткове покарання штраф 680 грн.;

- 22.04.2002 року Нахимовським районним судом міста Севастополя за ч. 3 ст. 140,ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 103, ч. 2 ст. 103 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 27.06.2007 року Гагарінським районним судом м. Севастополя за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі;

- 20.05.2008 року Апеляційним судом міста Севастополя за ст. 395, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 16.03.2011 року Краснолуцьким міським судом Луганської області за ст. 391 КК України до 8 місяців позбавлення волі;

- 28.05.2013 року Ленінським районним судом м. Севастополя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання - 23.05.2016 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_10 23.06.2017 року о 13 годині 40 хвилин зайшов до перукарні «Експрес-стрижка», яка розташована по проспекту Юрія Гагаріна, 5/2 в місті Києві.
Перебуваючи в приміщенні перукарні, ОСОБА_10 , запитав у перукаря чи можливо підстригтися, на що остання повідомила, що потрібно почекати декілька хвилин. В момент коли перукар ОСОБА_5 відвернулася, ОСОБА_10 побачив на полиці шафи мобільний телефон марки «Samsung ST-8262» та у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання зазначений мобільний телефон.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_10 , керуючись корисливим мотивом та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з полиці шафи мобільний телефон марки «Samsung ST-8262», вартістю 1600 грн., з яким в подальшому з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 1600 гривень.
Крім того, 29.06.2017 року приблизно о 17 годині 45 хвилин, ОСОБА_9 , перебував в кафе «Люкс» що за адресою м. Київ, пр. Павла Тичини, 15А, де побачив на барній стійці мобільний телефон марки «Ксіомі», який належить ОСОБА_11 , та в цей момент у ОСОБА_10 виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення.
Реалізуючи задумане, ОСОБА_10 , обравши об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон марки «Ксіомі», та впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає з боку сторонніх осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до барної стійки та викрав з неї мобільний телефон марки «Ксіомі», який належить ОСОБА_12 .
Після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріального збитку на загальну суму 5500 гривень.
Крім того, 30.06.2017 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Гродненська, буд. 1/35, де розташований вагончик «Кав`ярня на колесах», та заглянувши в вікно кав`ярні, на столі побачив мобільний телефон марки «Самсунг С5», який належить ОСОБА_13 , та в цей момент у ОСОБА_10 виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення.

Реалізуючи задумане, ОСОБА_10 , обравши об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі С5», та впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає з боку сторонніх осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до вікна вагончика «Кав`ярня на колесах» та викрав зі столу мобільний телефон марки «Самсунг», який належить ОСОБА_14 .

Після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріального збитку на загальну суму 9000 гривень.

Крім того, 24.09.2017, близько 01:30 год. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою перебуваючи неподалік зупинки громадського транспорту, розташованої за адресою: м. Київ, вул. П.Усенка, 8. помітили раніше не відомого їм ОСОБА_6 , у якого в руках знаходився мобільний телефон марки «Айфон 5S», сіро-чорного кольору, вартістю 6 777 гривень 00 копійок.
В подальшому, у ОСОБА_15 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, виник єдиний злочинний умисел, спрямований на заволодіння особистим майном потерпілого ОСОБА_6 , шляхом відкритого викрадення майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 діючи спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, розподіливши між собою злочинні ролі, використовуючи заздалегідь пристосоване знаряддя вчинення злочину, а саме предмет схожий на газовий балончик з метою подолання волі потерпілого ОСОБА_6 до опору, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, здійснюючи розпилення рідини балончика сльозогінного газу в очі потерпілого ОСОБА_6 шляхом ривка телефону з рук, заволодів його особистим майном, а саме мобільним телефоном марки «Айфон 5S», сіро-чорного кольору, вартістю 6 777 гривень 00 копійок.
В подальшому, ОСОБА_10 спільно з невстановленою особою з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили своїми злочинними діями потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 6 777 грн. 00 коп.
Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України 23 червня 2017 року, 29 червня 2017 року, 30 червня 2017 року; та за ч. 2 ст. 186 КК України - 24 вересня 2017 року.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що 23.06.2017 року, приблизно о 16 годині 40 хвилин, ОСОБА_10 , зайшов до магазину «Бащинський», який розташований по проспекту Юрія Гагаріна, 3 в місті Києві.
Перебуваючи в приміщенні магазину, ОСОБА_10 помітив, що в касовому ящику знаходиться ключ, а продавець відсутня на робочому місці. В цей час у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання гроші, які знаходились в касовому ящику.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_10 , керуючись корисливим мотивом та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив касовий ящик ключем, який знаходився в ньому та викрав грошові кошти в сумі 1706 грн. Однак, в цей момент дії ОСОБА_15 були помічені продавцем ОСОБА_16 , яка зробила зауваження останньому та просила припинити злочинні дії.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що його дії почали носити явно відкритий характер, не відмовляючись від доведення злочину до кінця та утримуючи при собі відкрито викрадене майно, вибіг з магазину та з місця вчинення злочину зник, однак в подальшому був затриманий працівниками поліції.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами 23 червня, 29 червня та 30 червня 2017 року визнав повністю та показав, що саме він здійснив крадіжки мобільних телефонів з перукарні та кафе. Телефони потім закладались в ломбард. У скоєному щиро кається.

Стосовно замаху на грабіж, 23 червня 2017 року, зазначив, що зайшов до приміщення магазину «Бащинський» та взяв гроші із каси, які одразу ж повернув. Вказані гроші він взяв, щоб попередити продавчиню аби вона не відволікалась та одразу поклав їх на місце. Зазначив, що нікуди із ними не тікав та вважає, що у його діях відсутній склад злочину.

Щодо грабежу мобільного телефону 24 вересня 2017 року, також заперечив свою причетність до цього злочину, вказав, що коли він вийшов із друзями із квартири, де на той час проживав, йому цей телефон підкинули працівники поліції.

Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими доказами в їх сукупності.

Допитана потерпіла ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України (епізод 23.06.2017 року) показала, що вона працювала в перукарні «Експрес стрижка» та 23 червня 2017 року приблизно о 13 год.00 хвилин до перукарні зайшов обвинувачений, який хотів підстригтися. Оскільки вона була зайнята іншим клієнтом, то попросила його зачекати та присісти, на що він відмовився та пішов на вулицю, повідомивши, що буде чекати ззовні перукарні. Після того, як він вийшов, помітила відсутність свого телефону. Далі вона вибігла наздоганяти обвинуваченого, після чого пішла заблокувати кошти на рахунку, зайшовши в магазин «Жук» побачила ОСОБА_9 та схопила його за руку, вимагала повернути її телефон, після чого він її відштовхнув та побіг, коли вона його наздогнала та затримала, він повідомив, що телефон здав у ломбард. Вказала, що в перукарні була відеокамера спостереження, яка зафіксувала як ОСОБА_9 викрадає телефон. Так само зазначила, що до цієї події, а саме 18.06.2017 року вже бачила ОСОБА_9 , він так само зайшов підстригтися, після чого зник планшет у ще однієї дівчини.

Допитана представник потерпілого ПрАТ «Український бекон» ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України (епізод 23.06.2017 року) показала, що подія відбулась рік тому, їй зателефонувала ОСОБА_17 , сказала, що пограбували магазин «Бащинський», вони викликали поліцію та охорону. Коли вона приїхала на місце події, їй повідомили, що продавець вийшла надати допомогу покупцям, зайшов чоловік і викрав грошові кошти з каси, але його потім затримали і повернули гроші. Як обвинувачений викрадав грошові кошти, вона не бачила, їй все відомо зі слів ОСОБА_18 , зазначила, гроші повернуті, а тому вони не звертались з цивільним позовом.

Так, допитаний в судовому засіданні за ч. 2 ст. 186 КК України потерпілий ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_9 бачив один раз, це було увечері, він вийшов з майстерні, де працював, зачинив її, було десь 11-12 година ночі. Після чого сів до трамваю, де заснув, тому коли прокинувся вийшов вже майже біля депо. Хотів викликати таксі, дістав телефон, коли в цей момент йому приснули балончиком в очі і викрали телефон. Обличчя чоловіка він не бачив, проте побачив в чому він був одягнений та його статуру. Він зупинив патруль поліції і десь через 15 хвилин по програмі «Apple ID» на мобільному телефоні одного з поліцейських було встановлено місце розташування викраденого телефону, тому він разом з працівниками поліції поїхали за встановленою адресою, під`їхавши до під`їзду, на який вказувала мапа, там стояв обвинувачений ОСОБА_9 зі знайомими, який був одягнений в такий самий одяг, як і особа, яка викрала в нього телефон. При вилученні мобільного телефону та знятті відбитків пальців були працівники поліції, він, ОСОБА_9 , його знайомі, так само вийшли сусіди, які і були понятими. Працівники поліції вилучили телефон з кишені ОСОБА_9 , це відбувалось перед під`їздом, за участі понятих та після того, як приїхали вже інші поліцейські.

Також в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджені про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання були допитані свідки.

Так, допитаний в судовому засіданні за ч. 2 ст. 186 КК України свідок ОСОБА_19 показав, що 24.09.2017 року десь о 12 годині ночі він разом зі своїм другом ОСОБА_20 та ОСОБА_9 перебували у знайомого в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , вони спілкувались, після чого вирішили вийти у двір, по дорозі в під`їзді їх затримали чотири поліцейських, коли почали їх перевіряти то в нього знайшли газовий балончик, телефона ні у кого не було, він десь лежав на вікні. Коли вони тільки заходили до квартири, то телефон ще не бачили. На місці події був потерпілий, він вказав на ОСОБА_9 , як на особу яка викрала його телефон. Вказує, що можливо телефон лежав на підлозі, після чого поліцейські його поклали в кишеню ОСОБА_9 , понятих при затриманні не було. Далі їх повезли до відділку в поліцію.

Так, допитаний в судовому засіданні за ч. 2 ст. 186 КК України свідок ОСОБА_20 показав, що з обвинуваченим познайомився в вечір його затримання. Десь о 00:00-00:30 годині він з ОСОБА_19 пішли в гості до знайомого ОСОБА_21 , там і познайомились з ОСОБА_9 . Вони посиділи десь до 01 години ночі, після чого він з ОСОБА_19 пішли до магазину, ОСОБА_9 вийшов за ними на площадку, щоб попалити. Коли вони йшли по сходах, то вже побачили працівників поліції, які відразу їх затримали. Вказує, що телефон він ні у кого не бачив. Після цього їх вивели на вулицю, де чекали поки шукали понятих, далі їх відвезли до відділку поліції. Вказує, що окрім працівників поліції на вулиці був і потерпілий. Газовий балончик поліція знайшла в під`їзді, його викинули, а вже у відділку його вилучили у ОСОБА_19 . Мобільний телефон у під`їзді між 2 та 3 поверхами поліцейські поклали в кишеню ОСОБА_9 , понятих там не було, а вже на вулиці за участі понятих телефон вилучили. Де взяли поліцейські цей телефон йому невідомо.

Допитаний в судовому засіданні за ч. 2 ст. 186 КК України свідок ОСОБА_22 показав, що в 2017 році у кінці літа або на початку осені його зупинили працівники поліції та попросили бути понятим при вилученні викраденого телефону. Подія відбувалась в м. Києві по вул. Азербайджанській, на місці події був ще один понятий, потерпілий та особи в яких вилучався телефон марки «Айфон». Зазначає, що телефон був вилучений саме у обвинуваченого ОСОБА_9 , окрім телефону нічого не вилучалось. Він розписався в протоколі, згідно якого вилучався телефон, як саме вилучався телефон не бачив.

Так, допитана в судовому засіданні за ч. 2 ст. 186 КК України свідок ОСОБА_23 показала, що вона є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_9 , вони винаймали кімнату в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , в день його затримання, точну дату не пам`ятає, це було або в жовтні або в листопаді 2017 року він перебував вдома. Ввечері ОСОБА_9 разом з товаришами вийшов на вулицю попалити, де їх і затримали. Вказала, що в той день ОСОБА_9 повернувся додому десь о 18 годині, після чого прийшли друзі о 23 годині, вони виходили тільки попалити на 2-3 хв. Телефон марки «Айфон» у ОСОБА_9 не бачила, щодо телефону марки «Ксіомі» пояснила, що він його заклав на її паспорт у ломбард, отримав десь 1000 грн., телефон марки «Самсунг» закладений також в ломбард на паспорт подруги, про викрадення грошових коштів в магазині «Бащинський» їй було відомо, вона була присутня, вони з ОСОБА_9 зайшли в магазин, поки продавець розкладав речі на прилавку, ОСОБА_9 взяв гроші і вийшов з магазину, після цього він повернувся до магазину та повідомив, що таким чином в неї можуть викрасти кошти, після чого їх повернув. Як саме та де він взяв гроші вона не бачила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показала суду що у червні 2017 року вони гуляли із ОСОБА_9 та його жінкою ОСОБА_23 та вона бачила як ОСОБА_25 заходив до магазину "Бащинський" звідки спокійно вийшов та його ніхто не переслідував та не затримував. Через деякий час вона пішла додому.

Вказані показання свідків суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.
Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується орієнтовний час та інші обставини вчинення даних кримінальних правопорушень.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Так, з протоколу огляду місця події від 23 червня 2017 року, складеного слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_26 , в присутності понятих, вбачається, що проведено огляд приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: м. Київ, пр-т Ю. Гагаріна, 3. В ході огляду місця події було виявлено та вилучено грошові кошти та складено фототаблицю (т. 4 а.с 141-145). Вказаний огляд проводився із дозволу продавця ОСОБА_16 (т. 4 а.с. 149).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23 червня 2017 року, складеного слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_26 , в присутності понятих, вбачається, що проведений огляд ділянки у дворі напроти будинку АДРЕСА_5 (т. 4 а.с. 152-156) в ході якого у ОСОБА_9 було виявлено та вилучено два мобільні телефони та грошові кошти, а також складено фототаблицю.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 30 червня 2017 року, складеного слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_27 , в присутності понятих, проведено огляд місця події кафе «Люкс» по пр. Тичини, 15 А (т. 4 а.с. 174-175).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 30 червня 2017 року, складеного слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_27 , в присутності понятих, проведено огляд місця події в АДРЕСА_6 зафіксований факт крадіжки мобільного телефону (т. 4 а.с. 179-180).

Відповідно до протоколу перегляду цифрового запису від 27 липня 2017 року з камери відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_6 - слідчий Дніпровського УП ГУНП в присутності понятих зафіксовано, як чоловік заглядає через відчинене вікно, засовує ліву руку через вікно до вагончику та забирає зі стійки мобільний телефон (т. 4 а.с. 181-182).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 24 вересня 2017 року, складеного слідчим Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві в присутності понятих за адресою: Азербайжанська, 4 в місті Києві виявлено та вилучено мобільний телефон Ipone 5s та газовий балон «Терен»

Відповідно до протоколу огляду місця події від 24 вересня 2017 року, складеного слідчим Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві в присутності понятих та потерпілого ОСОБА_6 оглянуто місце події за адресою: м. Київ, вул. Усенка, 8.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 24 вересня 2017 року, потерпілий ОСОБА_6 , будучи повідомленим про кримінальну відповідальність в присутності двох понятих під номером 1 впізнає ОСОБА_9 як особу, яка здійснила на нього напад із застосуванням газового балончика та заволоділа мобільним телефоном марки «Айфон» (т. 4)

Згідно положень ст. 22 КПК України , кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою провину за епізодами 23.06.2017 року, 29.06.2017 року та 30.06.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК Українивизнав повністю, та його покази в цій частині узгоджуються із дослідженими у судовому засіданні доказами.

Не дивлячись на те, що обвинувачений провину за епізодом 24 вересня 2017 року не визнав, суд вважає, що докази досліджені в судовому засіданні беззаперечно вказують на доведеність винуватості обвинуваченого.
Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що не може пригадати обличчя обвинуваченого, проте коли він із працівниками поліції під`їхали до місця на яке вказувала програма з викраденого в нього телефону, то він побачив саме обвинуваченого, який був одягнений так само як і та особа, що на нього напала, а телефон був вилучений у нього із кармана. До показів обвинуваченого, що вказаний телефон йому підкинули суд ставиться критично, оскільки потерпілий разом із поліцією за допомогою програми «знайти iPhone» його розшукали.

До показів свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 які стверджували, що ОСОБА_9 до відкритого викрадення телефону у потерпілого ОСОБА_28 не причетний, суд ставиться критично, оскільки всі вони давали різні за змістом покази, а свідок ОСОБА_23 є цивільною дружиною обвинуваченого, більш того саме на її паспорт закладався викрадений 29 червня 2017 року ОСОБА_9 телефон, про що свідчить відповідь ОСОБА_29 від 10 липня 2017 року (т. 4 а.с. 177-178)
Згідно Висновку експерта №2625 від 06 жовтня 2017 року під час судово- медичної експертизи ОСОБА_6 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на момент огляду не виявлено (т. 4 а.с. 126-128).

За результатами судового розгляду суд прийшов до висновку, що за епізодом в магазині «Бащинський» 23.06.2017 року, за яким дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані, як незакінчений замах на відкрите повторне викрадення чужого майна (грабіж) слід ухвалити виправдувальний вирок.
Так, на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного злочину, прокурором надано докази, які були безпосередньо досліджені судом.
Аналізуючи вищезазначені докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вони, враховуючи показання обвинуваченого, не є достатніми та переконливими доказами визнання винуватості ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.
Як доказ винуватості обвинуваченого за цією статтею прокурором надано протокол огляду місця події від 23 червня 2017 року, згідно якого зафіксовано, що в магазині «Бащинський» на столі виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 1706 грн.
В цей же день, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23 червня 2017 року ОСОБА_9 було затримано (час фактичного затримання згідно протоколу - 16 година 30 хвилин), тобто ще до того, як він намагався вчинити злочин в якому його обвинувачували, оскільки згідно обвинувального акту він намагався заволодіти грошовими коштами об 16 годині 40 хвилин.
Крім того, у протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23 червня 2017 року ОСОБА_16 зазначала розмір завданої шкоди у 340 грн.
Більш того, виконання приводу щодо свідка ОСОБА_16 так й не було виконано, а представник потерпілого ПрАТ «Український бекон» ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_16 вже не працює та їй відомо про обставини справи лише з її слів, а саме, що чоловік намагався викрасти грошові кошти з каси, але потім його затримали та повернули гроші, щоправда хто затримав, пояснити не змогла.
В той же час, у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 будучи попередженою про кримінальну відповідальність пояснила суду, що саме вона його фактично затримала, він від неї втікав та їй допомогли інші люди та потім привела до поліції, в той же час їй нічого невідомо про грабіж з магазину «Бащинський» (т. 3 а.с. 128-129).
Таким чином, суду не надано жодного доказу на підтвердження винуватості обвинуваченого та його показання надані суду, що він дістав гроші із каси та одразу віддав продавцю, тобто до того, як його дії були помічені - нічим не спростовані.
Крім того, суд не може взяти до уваги протокол проведення слідчого експерименту від 30.06.2017 року, згідно якого підозрюваний ОСОБА_9 також свою причетність до цього злочину не визнав (т.4 а.с. 167-170). Так, відповідно до вимог частини 1 та 6 статті 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Тобто, закон зобов`язує слідчого за результатами проведеної слідчої дії відобразити у протоколі всі дії, виконані її учасниками при підготовці і відтворенні дій, обстановки, обставин події, що перевіряється.
Як вбачається із досліджених в судовому засіданні протоколу слідчого експерименту від 30 червня 2017 року він не містить жодних даних про умови і результати проведеного слідчого експерименту, а лише відмітку слідчого про те, що під час слідчого експерименту проводився відеозапис, який додається до протоколу.
З тих самих підстав суд також не приймає протокол слідчого експерименту від 30.06.2017 року (т. 4 а.с. 163-166).
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у тому, що 23 червня 2017 року, 29 червня 2017 року та 30 червня 2017 року він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, тобто правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України; а 24 вересня 2017 року, ОСОБА_9 вчинив повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступені тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставин, згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено та суд виключає повторність із обтяжуючих покарання обставин, оскільки це є кваліфікуючою ознакою для кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України.
ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, у тому числі за злочини проти власності, має постійне місце проживання, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, ступеню тяжкості вчинених діянь, їх наслідки, думки потерпілих, обставин та способу скоєних злочинів, суд призначає ОСОБА_9 покарання у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів у виді позбавлення волі за правилами ст. 70 КК України. При цьому судом враховано, що після першого затримання - 23 червня 2017 року обвинувачений злочинну діяльність не припинив та вчинив інші злочини проти власності, в тому числі тяжкий.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з 19 червня 2018 року.

Зарахувати ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення з 23 червня 2017 року та з 24 вересня 2017 року по день набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стосовно цивільного позову, заявленого потерпілим, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Так, в матеріалах кримінального провадження наявний цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі 9 000 грн.

Обвинувачений/цивільний відповідач у судовому засіданні даний позов про відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, підтвердив готовність її відшкодувати.

Так, суд вважає доведеним завдання цивільному позивачу шкоди у зазначеному вище розміру, та вважає за можливе стягнути її з обвинуваченого/цивільного відповідача.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 368, 370, 373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України за епізодом 23 червня 2017 року визнати невинуватим та виправдати, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі;

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 відраховувати з 19.06.2018 року.

Зарахувати ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення 23 червня 2017 року та з 24 вересня 2017 року по день набрання вироком законної сили.
Речові докази у кримінальному проваджені: газовий балончик «Терен 16» - знищити; мобільний телефон «Айфон 5», який переданий потерпілому ОСОБА_6 залишити у його володінні.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 9 000 грн.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_30