АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/6784/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1481/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 635/6784/17 за клопотанням ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2017 року, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання.
Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, застосувати до нього ст.81 КК України та звільнити умовно-достроково від відбування покарання, посилаючись на те, що в задоволенні клопотання суд відмовив незаконно та необґрунтовано. Вказує, що суд не врахував його сумлінну поведінку та працю. Має подяки та позитивні характеристики. Зазначає, що за останні два місяці померли його мати та батько, саме це спонукало його подати заяву про умовно-дострокове звільнення і не чекати повтору пільги.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Харкова, громадянин України, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) 05.02.1986 року за ст.17, 81 ч.2, 25 КК України на 3 роки позбавлення волі умовно; 2) 02.02.1995 року за ст.114, 140 ч. 2, 141 ч. 2, 143 ч. 2, 42 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений 08.08.1998 року за відбуттям строку покарання; 3) 22.02.2000 року за ст.196-1 ч.1 КК України на 1 рік виправних робіт, звільнений 11.05.2000 року за Законом України «Про амністію»; 4)19.08.2004 року за ст.186 ч.2, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; 5) 25.07.2013 року за ст.185 ч. 1 КК України на 200 годин громадських робіт; 6) 28.10.2013 року за ст.185 ч.2, 71, 75 КК України на 2 роки 25 днів позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 7) 25.05.2014 року за ст.185 ч.2, 71 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнений за Законом України «Про амністію»; 8) 10.03.2015 року за ст.185 ч.2, 15 ч.2 - 185 ч.2, 75 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік (покарання не відбув), відбуває покарання за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 16.09.2015 року за ст. 15 ч. 2-185 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, приєднано не відбуту частину покарання за вироком цього ж суду від 10.03.2015 року. Остаточно до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.02.2016 року, у зв`язку зі змінами в ст. 72 ч.5 КК України, внесеними Законом України від 26.11.2015 року, зараховано в строк покарання час знаходження під вартою 1 місяць. Початок строку: 16.09.2015 року; кінець строку: 16.02.2019 року.
Відповідно до наданих документів та матеріалів особової справи суд встановив, що засуджений характеризується в основному позитивно, переведений до дільниці соціальної реабілітації, працевлаштований, з червня 2016 року має шість подяк. Характеристика містить відомості про те, що засуджений довів своє виправлення.
Між тим, відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_7 відбув більше половини покарання, призначеного вироком від 16.09.2015 року Червонозаводського районного суду міста Харкова, але висновок, викладений в характеристиці засудженого, містить лише зазначення про те, що засуджений довів своє виправлення. Однак, підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Зміст зазначеної норми закону свідчить про те, що за наявності достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засуджених до позбавлення волі закон встановлює місячний термін, протягом якого подання про умовно-дострокове звільнення адміністрацією установи виконання покарань надсилається до суду. Такого клопотання до суду не було подано. Зазначене підтверджує, що адміністрація установи виконання покарань не має достатніх даних вважати засудженого таким, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Суд також врахував, що характеристика містить дані про те, що 17 травня 2017 року комісією установи відмовлено засудженому про направлення подання про умовно-дострокове звільнення за заявою засудженого. Мотиви такої відмови в наданій характеристиці не зазначені, однак це свідчить про байдуже ставлення засудженого до заходів заохочення, а строк, що минув з цієї дати є незначним для того, щоб вважати поведінку засудженого сумлінною, тобто такою, що значно відрізняється від звичайної поведінки засудженого, який у звичайний спосіб дотримується правил поведінки та працює в місцях позбавлення волі.

Рішення суду першої інстанції достатньо вмотивоване, ґрунтується на матеріалах справи і на законі. Підстав для його скасування або змін колегія суддів не убачає.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: