Справа № 639/3267/17
Провадження № 1-кп/639/393/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадженняза № 0000815 від 26.04.2018 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ямпіль Сумської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 09.08.2013 Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 21.04.2018 приблизно о 12 годині зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_5 поблизу ст. метро «Холодна Гора» біля одноповерхового будинку №2 по пров. Розторгуївський м. Харкова.
Саме в той час ОСОБА_4 та ОСОБА_5 побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_6 , який неподалік продавав свій ноутбук «Asus A6R», і в них виник спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння зазначеним ноутбуком шляхом шахрайства. При цьому вони заздалегідь, розподіливши між собою ролі, розробили злочинний план, згідно якому ОСОБА_4 повинен був шляхом обману заволодіти ноутбуком і відійти з ним якомога далі від ОСОБА_6 , а ОСОБА_5 відразу ж повинен був відволікти останнього розмовами на будь-які теми, з тим, щоб той відразу ж не усвідомив про шахрайство та не почав викликати поліцію.
Реалізуючи свій протиправний, злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи узгоджено з ОСОБА_5 , спочатку підійшли до ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_4 , бажаючи ввести ОСОБА_6 в оману, попросив того дати йому ноутбук, завіривши при цьому останнього, що він згоден його купити, але тільки після того, як перевірить на справність, та гарантував в подальшому його повернення. У відповідь на це ОСОБА_6 , нічого не підозрюючи про злочинний задум ОСОБА_4 , повіривши у правдивість слів останнього, добровільно передав йому свій ноутбук «Asus A6R».
Надалі ОСОБА_4 , отримавши від введеного ним в оману ОСОБА_6 ноутбук, діючи узгоджено, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , у відповідності до заздалегідь розробленого злочинного плану, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, та передбачаючи його наслідки, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконної наживи, заволодів ноутбуком моделі «Asus A6R», належного потерпілому ОСОБА_6 .
Після цього, ОСОБА_4 діючи відповідно до відведеної йому злочинної ролі, під виглядом перевірки справності ноутбуку, звернувши його на свою користь, з місця скоєння злочину зник. У свою чергу, ОСОБА_5 , діючи узгоджено з ОСОБА_4 , відповідно до відведеної йому ролі, згідно із заздалегідь розробленим злочинним планом, почав відволікати протягом декількох хвилин ОСОБА_6 довірливими розмовами з тим, щоб той відразу ж не усвідомив про викрадення ноутбука шляхом шахрайства та не викликав поліцію.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою, завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 700 гривень, що підтверджено висновком судово - товарознавчої експертизи № 1622/18 від 25.05.2018 року.
Крім того, ОСОБА_5 приблизно о 12 годині 30 хвилин того ж дня упродовж вчинення шахрайських дій у відношенні ОСОБА_6 помітив у останнього мобільний телефон, і в нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним майном шляхом обману.
Реалізуючи свій протиправний, злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи самостійно, умисно, шляхом обману, спочатку попросив у ОСОБА_6 належний тому мобільний телефон під приводом буцімто того, що йому необхідно подзвонити своєму приятелеві, малося на увазі ОСОБА_4 , який на той час вже з ноутбуком зник з місця події, та в подальшому гарантував ОСОБА_6 його повернення. У відповідь на це, ОСОБА_6 , нічого не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_5 , повіривши у правдивість слів останнього, добровільно передав тому свій мобільний телефон.
Надалі ОСОБА_5 , отримавши від введеного ним в оману ОСОБА_6 мобільний телефон, в цілях привласнення чужого майна шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, та, передбачаючи його наслідки, діючи самостійно, за ознаками повторності, з корисливих мотивів, з метою незаконної наживи, заволодів мобільним телефоном моделі «Lenovo 380D» потерпілого.
Після цього ОСОБА_5 , звернувши у зазначений спосіб вказаний мобільний телефон на свою користь, з місця скоєння злочину зник та в подальшому одноосібно розпорядився ним на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 800 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 1622/18 від 25.05.2018 року.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнали повністю, щиро розкаялися, суду пояснили, що дійсно вчинили кримінальне правопорушення за викладених вище обставин. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, не оспорюють. Просили суворо їх не карати.

Обвинувачені вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення. Потерпілий у поданій до суду заяві просив розглядати кримінальне провадження за його відсутності.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своєї вини, а також те, що вони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченими змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинувачених, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинувачених, а також стосовно судових витрат та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Така юридична оцінка дій обвинувачених відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не одружений, має постійне місце проживання.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, в тому числі і тяжкого злочину, судимість не знята та не погашена, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не одружений, має постійне місце проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинувачених згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України,покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вимогами ч.2 ст.65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року,призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно статті 12 КК України є умисним злочином середньої тяжкості, наявність пом`якшуючих покарання обставин - щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинувачених, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити їм покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.190 КК України.

При цьому, враховуючи щире каяття обвинувачених та їх відношення до скоєного злочину, вивчивши відомості про особи обвинувачених, той факт, що по справі відсутні обтяжуючі покарання обставини, потерпілий не має до обвинувачених претензій матеріального та морального характеру, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування ними покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, на підставі ст.75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши їм іспитовий строк та поклавши на них обов`язки, передбачені п. п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, одночасно на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України необхідно скасувати арешт майна в рамках даного кримінального провадження, накладений на предмет злочину, що підлягає поверненню потерпілому.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинувачених у рівних частках згідно ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати за проведення експертного дослідження судовим експертом ОСОБА_7 у загальній сумі 300 грн. стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у дольовому порядку в розмірі по 150 грн. (сто п`ятдесят гривень) 00 коп. з кожного (розрахунковий рахунок КБ «ПриватБанк»: НОМЕР_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 травня 2018 року, на ноутбук «Asus A6R», серійний номер 68N0AS04314 в корпусі сірого кольору.

Речові докази: ноутбук «Asus A6R», серійний номер 68N0AS04314 в корпусі сірого кольору - повернути потерпілому ОСОБА_6 після набрання вироком суду законної сили, диск DVD+R з відеозаписом з камери спостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1