УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2018 року cлідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову прокурора,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 , у якій останній зазначив, що він є потерпілим у кримінальних провадженнях № 220 180 000 000 001 27 та № 520 160 000 000 001 19 і цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 420 160 000 000 011 25. На підставі наданих кримінальним процесуальним законом прав він звернувся до першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_3 з клопотанням від 31.05.2018 № , у якому просив виділити з кримінальних проваджень № 420 160 000 000 011 25 та № 220 180 000 000 001 27 в окреме провадження матеріали щодо ПАТ «Конверсбанк» (на теперішній час ПАТ «Міський комерційний банк»).

У подальшому 01.06.2018 ОСОБА_2 отримав постанову прокурора ОСОБА_4 від 20.07.2018, якою заявнику відмовлено у задоволенні його клопотання.

Вважаючи вказане рішення незаконним, ОСОБА_2 просив слідчого суддю його скасувати та покласти на Генерального прокурора обов`язок розглянути клопотання потерпілого про виділення матеріалів та подальше їх об`єднання з кримінальним провадженням № 520 160 000 000 001 19.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 56 КПК України потерпілий та його представник у кримінальному провадженні наділені правом заявляти прокурору клопотання та оскаржувати рішення чи бездіяльність останнього у встановленому КПК порядку.

Частиною 1 статті 303 КПК передбачені рішення, дії та бездіяльність прокурора, які можуть бути оскаржені під час провадження досудового розслідування.

Пункт 7 частини 1 статті 303 КПК надає право ініціатору клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій оскаржити рішення прокурора про відмову у його задоволенні.

З наведеного витікає, що відповідний учасник кримінального провадження може оскаржити рішення прокурора виключно у разі, якщо останній відмовив у здійсненні ініційованих заявником слідчих дій.

Відповідно до ч.1 ст. 223 КПК слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Главами 20, 21 КПК визначений вичерпний перелік слідчих та негласних слідчих дій, до яких об`єднання матеріалів кримінального провадження не віднесені.

Як вбачається зі скарги та долученої до неї копії постанови прокурора ОСОБА_4 від 20.07.2018, ОСОБА_2 у своєму клопотанні від 31.05.2018 просив виділити з кримінального провадження № 220 180 000 000 001 27 всі матеріали, що стосуються діяльності ПАТ «Міський комерційний банк» та об`єднати їх з кримінальним провадженням № 520 160 000 000 001 19, досудове розслідування у якому здійснює Національне Антикорупційне Бюро України.

З викладеного витікає, що процесуальна дія, про здійснення якої клопоче заявник, не є слідчою дією. Отже, відмова у задоволенні відповідного клопотання не породжує у його ініціатора права на оскарження такого рішення до слідчого судді.

Таким чином, заявником оскаржене рішення, яке оскарженню у порядку ст. 303 КПК не підлягає, що згідно з ч.4 ст.304 КПК тягне відмову у відкритті провадження за скаргою.

Врахувавши зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що відсутні передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для відкриття провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 20.07.2018 про відмову у задоволенні клопотання від 31.05.2018 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва упродовж п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1