У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.08.2018 Справа №607/13442/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0003058 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

Захисник завив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи його значним зменшенням ризиків.
Прокурор, заперечивши у задоволенні клопотання захисника, заявив клопотання, підтримане потерпілою, про вирішення судом питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , посилаючись на продовження існування ризиків, які мали місце під час застосування вказаного запобіжного заходу відносно даного обвинуваченого.
Суд, заслухавши клопотання прокурора, підтримане потерпілою, а також клопотання захисника, думку обвинуваченого, ознайомившись із матеріалами судового провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора, підтримане потерпілою, слід задовольнити, а у задоволенні клопотання сторони захисту необхідно відмовити, виходячи з наступних мотивів.
Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У процесі судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , хоча і являється особою молодого віку, одруженим та маючим постійне місце проживання, однак неодноразово судимим за вчинення тяжких злочинів проти власності, востаннє 18 липня 2017 року, де, щойно звільнившись з-під варти, знову обвинувачується у вчиненні за невеликий проміжок часу від вказаного звільнення, тяжкого злочину проти власності, поєднаного із застосуванням насильства, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, ніде не працює, що дає суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі обрання йому іншого, більш м`якого запобіжного заходу, як про це клопоче сторона захисту, матиме можливість, зважаючи, у тому числі, на санкцію кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, ухилитися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують своє існування та стороною захисту доказів про зменшення їх обсягу не подано і судом не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованих висновків, що указаний обвинувачений, у разі зміни йому чинного запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, як про це клопоче захисник, останній запобіжний захід не забезпечить мети його застосування, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання обґрунтованим у попередньому абзаці даної ухвали ризикам, а тому, враховуючи вказане, а також те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується, а судове провадження неможливо завершити до його спливу, суд приходить до висновку, щострок дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 слід продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 06 жовтня 2018 року.

На підставі викладеного і керуючись ст.331, главою 18 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовити, а клопотання прокурора, підтримане потерпілою, задовольнити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 продовжити до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 06 жовтня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч.1 ст.392 КПК України

Головуючий суддяОСОБА_1