Ухвала

12 вересня 2018 року
м. Київ
Справа № 577/2747/16-к
Провадження № 51-7794 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 23 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001395,
встановила:
31 липня 2018 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду прокурор направила нову касаційну скаргу проте недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунула.
Так,ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 23 квітня 2018 року прокурор просить скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Однак у касаційній скарзі не зазначено, яких саме істотних порушень вимог кримінального процесуального закону допустився суд апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в апеляційному порядку, а також яким чином вони вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення, і були б безумовною підставою відповідно до ст. 438 КПК для його скасування касаційним судом, з огляду на положення статей 370, 412, 419 цього Кодексу.

Також, у своїй касаційній скарзі прокурор вказує на неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а самест. 69 Кримінального кодексу України (далі КК), що, на його думку, вплинуло на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого. При цьому він не зазначає, у чому полягає це порушення з огляду на визначені законом підстави для застосування ст. 69 КК та належним чином не обґрунтовує своїх доводів у цій частині.

Крім того, посилаючись на невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок м`якості, прокурор не наводить доводів щодо його явної несправедливості з урахуванням приписів ч. 2 ст. 50 КК.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга прокурора підлягає поверненню.
Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3