24.10.2018
1-кп/642/74/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 12,13, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України та ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п. 12, ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ

В провадження Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України та ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 125 КК України.

Судом на обговорення поставлено питання про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Прокурор ОСОБА_5 , вважав можливим продовжити строки тримання обвинувачених під вартою, вказуючи на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та їх захисники проти продовження строку тримання під вартою заперечували, вказавши на можливість застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме домашнього арешту.
Колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України не встановлено.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зокрема обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України, що відноситься до особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 років.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд враховує, що згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 даної статті.
З правового аналізу вказаних положень кримінально-процесуального законодавства, вбачається, що закон не вимагає доказування того, що особа, якщо їй не буде обрано запобіжний захід, ухилитиметься від суду чи від виконання процесуальних рішень. В законі йдеться про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ця особа може порушити процесуальні обов`язки чи проявити неправильну процесуальну поведінку, тобто йдеться про обґрунтовану підозру в цьому.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Таким чином, оцінюючи сукупність обставин, що враховуються під час дії запобіжного заходу, які визначені ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, їх репутацію, вік та стан здоров`я, відомості про особу, колегія суддів вважає за необхідне подовжити раніше обраний щодо них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 діб, оскільки на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та їх належну поведінку.
Керуючись ст. 177,197, 199, 331, 376 КПК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 22 грудня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3