ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6650/17
провадження № 1-кп/753/350/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

основних присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

запасних присяжних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

при секретарі ОСОБА_8 ,

за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003900 відносно ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. п. 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 366; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 371; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд вказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_15 .

Головуючим у судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_15 , строк дії якого спливає.

Сторона обвинувачення, думку якої підтримав представник потерпілого, вважає необхідним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_15 , оскільки на даний час продовжують існувати ризики, які були підставою для застосування та продовження даного виду запобіжного заходу.

Сторона захисту, думку якої підтримав обвинувачений, категорично заперечувала проти продовження строку тримання їх підзахисного під вартою.

Адвокат ОСОБА_14 зазначив, що стороною обвинувачення не доведено факт наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, немає доказів, що ризики не зменшились, при цьому ОСОБА_15 не створює загрози для суду. Вказував, що обвинувачений має ряд тяжких захворювань та за станом здоров`я не розуміє, що відбувається і тримання останнього під вартою є катуванням. Також посилався на порушення стороною обвинувачення вимог КПК України у зв`язку з відсутністю клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_15 .

Захисник ОСОБА_12 підтримав думку захисника ОСОБА_14 . Також, посилаючись на практику ЄСПЛ, зазначив, що зі спливом певного часу, наявність обгрунтованої підозри чи обвинувачення не є тим приводом, щоби продовжувати відповідні запобіжні заходи. Крім того, зі спливом часу зменшились ризики і тому сторона обвинувачення зобов`язана подати нові ризики. При цьому ОСОБА_15 виконує всі процесуальні зобов`язання.

Захисник ОСОБА_16 підтримав думку адвокатів ОСОБА_14 та ОСОБА_12 . Також зауважив, що він взагалі не почув ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_15 підтримав позицію захисників. Додав, що він перебуваючи в умовах ІТТ СБУ не може отримати відповідне лікування, яке є необхідним для його життя.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною статті, вирішує головуючий.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, головуючий виходить з наступного.

В ході підготовчого судового засідання судом на підставі ретельної перевірки всіх обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в тому числі враховуючи наступну процесуальну стадію - віддання обвинуваченого до суду, було ухвалено рішення про необхідність застосування вказаного запобіжного заходу щодо ОСОБА_15 .

При вирішення питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд, проявляючи особливу ретельність при здійсненні періодичного судового контролю за застосованим запобіжним заходом, пов`язаним із обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканість, вважає, що в даному випадку наявний суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, обґрунтовує тривалість дії найсуворішого запобіжного заходу.

При цьому ризики, за яких судом на стадії підготовчого провадження було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались, не зменшилися та є триваючими, а доказів, які би вказували протилежне, суду надано не було.

Не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, в даному конкретному випадку підозра ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, є небезпідставною, про що свідчить спрямування обвинувального акту до суду.

При цьому, суд, проявляючи особливу ретельність у ході судової процедури, та не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винним та свідчить про наявність ризику втечі, встановив наявність ще і інших підстав для позбавлення волі, вважаючи їх релевантними (відповідними) та достатніми.

Так, обвинувачений, який хоч і є раніше не судимим, тривалий час перебував у розшуку, при цьому частина кримінальних проваджень відносно останнього перебувають на розгляді в інших судах України, а частина знаходиться на стадії досудового розслідування. Будь-яких гарантій явки до суду з боку обвинуваченого не надано. Вказане свідчить про реальність спокуси обвинуваченого уникнути судової процедури та вчинити інші кримінальні правопорушення, а достатні стримуючі фактори, які би свідчили про відсутність вказаних ризиків - відсутні.

На даний час тільки розпочато з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, і тому можливість незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілого та свідків продовжує існувати, що свідчить про можливість перешкодити виконанню завдань кримінального провадження.

Даних, які би свідчили про очевидну неможливість тримання під вартою обвинуваченого, немає.

Наявність міцних соціальних зв`язків за відсутності сукупності інших обставин, та з врахуванням наведених ризиків, не свідчать про наявність належних гарантій явки обвинуваченого до суду та відповідно не можуть бути підставою для прийняття рішення про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того суд приймає до уваги високу суспільну небезпечність інкримінованих ОСОБА_15 злочинів та складну форму співучасті, що також є причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є підвищена суспільна небезпека злочинів, що інкримінуються ОСОБА_15 , об`єктом яких є різноманітний спектр суспільних відносин, що охороняються кримінальним законом.

Доводи сторони захисту про недотримання процедури при продовженні дії запобіжного заходу є неспроможними, оскільки вказане питання вирішено судом виходячи з принципу суворого контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та з врахуванням практики ЄСПЛ, тобто продовження дії запобіжного заходу відбулось не «автоматично», судом з`ясовано питання про наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини в кримінальному провадженні, а посилання захисників про процедурні правопорушення, на думку суду, пов`язане з власною інтерпретацією норм кримінального процесуального закону.

З урахуванням викладеного суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, ризики, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не зменшилися та є триваючими, а доказів, які би вказували протилежне, суду надано не було, тому суд вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

Вирішуючи питання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховуючи те, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із необхідністю застосування насильства, що мало призвести до смерті особи, вважає неможливим застосувати більш м`які запобіжні заходи та не визначає розмір застави.

При цьому питання щодо визначення конкретної установи, де має утримуватись обвинувачений, не входить до компетенції суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20 липня 2018 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий