Справа № 534/1384/18
№ 1-кс/534/427/18
У Х В А Л А
01 жовтня 2018 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого слідчого судді за участю секретаря ОСОБА_1 ОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
слідчогоОСОБА_4
підозрюваного захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні клопотання слідчого відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 (за матеріалами кримінального провадження, внесеними до ЄРДР № 00001029 від 25 вересня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Приморського Новоазовського району Донецької області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації : АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся слідчий ВП №2 КВП ГУНП України в Полтавській області ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим прокурором, в якому прохає застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивована слідчим тим, що 22 вересня 2018 року, близько 21 год. 40 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу магазину «Дюті фрі» за адресою: м. Горішні Плавні, проспект Героїв Дніпра, 62, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел , ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій , передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання , діючи умисно , дістав з кишені свого верхнього одягу розкладний ніж та наніс ним один удар в область грудної клітини ОСОБА_7 спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді : колото різаного поранення передньої грудної стінки з пошкодженням під пахової артерії справа геморагічного шоку ІІ-ІІІ ступеню , що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень , небезпечних для життя в момент заподіяння.
Згідно із пред`явленим клопотанням 24.09.2018 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_5 .
Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивована слідчим тим, що ОСОБА_5 , не має постійного джерела доходу, тому є підстави вважати , що останній з метою отримання прибутку , може вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того, в разі визнання ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення , йому загрожує покарання до восьми років позбавлення волі, що свідчить про те, що останній під загрозою покарання може переховуватись від органів досудового слідства і суду , тобто існує ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також те, що ОСОБА_5 є здоровою, працездатною особою, який ніде не працює та не навчається .
Відомості про вказане кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань .
В судовому засіданні прокурор, підтримуючи клопотання слідчого, наголосивши про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наполягав на обранні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Мотивуючи клопотання пояснив, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, здійснювати тиск на свідків.
Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання щодо взяття його під варту посилаючись на те ,що він не має наміру ухилятися від слідства і суду , має постійне місце проживання , після правопорушення сам звернувся до поліції і продовжує з`являтися на виклики слідчого , лише один раз запізнився з причин зайнятості його захисника в іншому процесі. Просив обрати більш м`який запобіжний захід.
Захисник підозрюваного ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, посилаючись на необгрунтованість клопотання та відсутність підстав для застосування такого заходу. Просив застосувати до підозрюваного більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки прокурором не доведені ризики передбачені ст. 177 КПК України.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно із ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення тощо. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя щоразу зобов`язаний, у тому числі, здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, щоб вирішити питання про застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог міжнародного та національного законодавства, необхідно належним чином оцінити характер справи, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.
Вирішуючи питання щодо необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд звертає увагу на те, що в клопотання слідчого лише вказаний перелік ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, без обґрунтування їх існування та відсутнє обґрунтування того, що інші запобіжні заходи, окрім взяття під варту, є недостатніми для запобігання ризикам, перелік яких вказаний в клопотанні. Проте, одного лише зазначення в клопотанні про це недостатньо, вказане має бути підтверджено відповідними матеріалами, які повинні досліджувати слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.
Суд вказує, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» (п.80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011р.).
Згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
За показами підозрюваного, котрі обґрунтовано вмотивовані доводами його захисника і узгоджуються з дослідженими матеріалами клопотання та не спростованими прокурором у судовому засіданні, ОСОБА_5 тривалий час проживає за адресою зазначеною у клопотанні та не уникає слідства, що було також підтверджено слідчим в судовому засіданні.
З огляду на викладене, суд вважає, що в ході розгляду клопотання не знайшло свого підтвердження наявність такого ризику, як можливість переховування підозрюваним від органів досудового розслідування, рівно як і перешкоджання кримінальному провадження. По справі проведено всі першочергові слідчі дії, як то огляд місця події, допит свідків.
Суд також враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою з місця проживання ОСОБА_5 .
Припущення слідчого та прокурора про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, здатний впливати на свідків з метою примушування їх до зміни показань, можливість здійснення насильства відносно свідків, зроблені лише на підставі власних суб`єктивних тверджень, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Частиною 1статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02) якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Відповідно до положень ч.4ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до приписів ч.1 та ч.2ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.6ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченомустаттею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 5ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обовязки, передбачені частиною пятоюстатті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Як вбачається з ч. 5ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що слідчий у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, наявність на міцних соціальних зв`язків, стан здоров`я підозрюваного , який є молодою працездатною людиною , обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених ч.1ст.177 КПК України, які є доведеними слідчим, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш мякого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваної більш мякий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обовязків, а не тримання під вартою, на якому наполягають слідчий та прокурор.
З урахуванням наведеного, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178,183,194 КПК України, суд,-

постановив :
У клопотанні слідчого відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 відмовити .
Застосувати щодо ОСОБА_5 строком на шістдесят днів запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавської області ОСОБА_4 , прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та/або суду за першою вимогою. Повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання.
Контроль за виконанням ухвали покласти на ВП №2 КВП ГУНП в Полтавській області.

Строк дії ухвали закінчується 30 листопада 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1