Справа № 308/9728/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні відомості про яке 18.04.2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085, за ознаками ч.3,5 ст.27 ч.3 ст.190, ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України, про накладення арешту у вигляді заборони на відчуження на земельні ділянки,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням, погоджене прокурором, у кримінальному провадженні відомості про яке 18.04.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085, за ознаками ч.3,5 ст.27 ч.3 ст.190, ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України, про накладення арешту у вигляді заборони на відчуження на земельні ділянки.

В обґрунтування клопотання зазначає, що як встановлено досудовим розслідуванням, у не встановлений час у ОСОБА_3 виник умисел на незаконне заволодіння правом на майно, а саме на земельну ділянку у с. Діброва (Нижня Апшпа), Тячівського району. З метою втілення злочинного умислу ОСОБА_3 , розробила шахрайську схему, з залученням приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 , для реалізації свого злочинного умислу.

В клопотанні вказано, що на реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, з метою незаконного збагачення, шляхом обману та зловживанням довірою, використовуючи попередньо виготовлений при невстановлених слідством обставинах Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданий ніби 23 травня 1997 року Дібрівською сільською радою, Тячівського району за №3 у якому містяться явні видимі підчистки, та достовірно знаючи про те, що жодних підстав для набуття права власності на вказану земельну ділянку у неї не має та рішень Дібрівською сільською радою Тячівського району про виділення їй у власність земельної ділянки не приймались, 14 липня 2014 року залучивши до своєї злочинної діяльності приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 , подала останній вказаний вище підроблений державний акт.

В свою чергу ОСОБА_4 , прийняла вказаний акт з явними видимими підчистками та на підставі якого склала відповідні договори купівлі продажу, які незаконно зареєструвала в реєстрі за №877, 879, на підставі яких ОСОБА_3 продала земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га на суму 134 000, 00 гривень з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а земельну ділянку за кадастром номером :03:002:0200 площею 0, 5473 га. на суму 114 933,00 гривень з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на користь покупця ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_3 , закінчила злочинний умисел та продала у незаконний спосіб право на розпорядження земельною ділянкою, що за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті вказаних шахрайських дій, ОСОБА_3 позбавила громаду с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та державу в цілому, права власності на земельну ділянку площею 0,844 га, ринковою вартістю 259 550 гривень (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень).

Крім цього, ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, з метою незаконного збагачення, використала попередньо виготовлений Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданий ніби 23 травня 1997 року Дібрівською сільською радою Тячівського району за №3 у якому містяться явні видимі підчистки, та достовірно знаючи про те, що жодних підстав для набуття права власності на вказану земельну ділянку у неї не має, та рішень Дібрівською сільською радою Тячівського району про виділення їй у власність земельної ділянки не приймались, залучивши до своєї злочинної діяльності приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 . У свою чергу ОСОБА_4 , усвідомлюючи злочинні наміри ОСОБА_6 , прийняла вказаний акт з явними видимими підчистками та на підставі якого склала відповідні договори купівлі-продажу, які зареєструвала в реєстрі за №877, 879, у відповідності до яких ОСОБА_3 продала земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га на суму 134 000, 00 гривень з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а земельну ділянку за кадастром номером :03:002:0200 площею 0, 5473 га. на суму 114 933,00 гривень з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на користь покупця ОСОБА_5 .

В результаті використання ОСОБА_3 завідомо підробленого Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 року №3 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №174 від 23.04.1997, ОСОБА_3 позбавила громаду с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та державу в цілому права власності на земельну ділянку загальною площею 0,844 га, ринковою вартістю 259 550 гривень (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень) гривень.

Слідчий вказує, що у сукупності своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.27- ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України. 20.08.2018 їй повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

15.08.2018 у кримінальному провадженні прийнято постанову про визнання речовими доказами земельних ділянок за кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку за кадастром номером :03:002:0200 площею 0, 5473 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на тій підставі, що по своїй суті земельні ділянки є матеріальними об`єктами, які буде використано як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметами, які були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельних ділянок за кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку за кадастром номером :03:002:0200 площею 0, 5473 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1 .

В клопотанні вказано, що органом досудового розслідування ставиться клопотання про арешт земельної ділянки, яка набута злочинним шляхом на підставі підробленого державного акту на право власності на земельну ділянку, з метою забезпечення збереження речового доказу у незмінному правовому статусі у власності однієї особи, а саме ОСОБА_5 .

Підставою застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження є той факт, що органом досудового розслідування встановлено правовий статус земельної ділянки, а саме її неправомірне вибуття із комунальної власності Нижньоапшанської сільської ради.

Не вжиття заходів щодо організації заборони відчуження вказаної земельної ділянки, призведе до зміни цільового призначення та можливо її продажу, що порушить права осіб, які набудуть право власності на земельну ділянку та перешкодить скасуванню права власності, а в подальшому поверненню земельних ділянок до власності громади.

Таким чином, просить накласти арешт у вигляді заборони на відчуження на земельні ділянки з кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку за кадастром номером :03:002:0200 площею 0, 5473 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1 , що є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий в судове засіданні не з`явився, направив на адресу суду клопотання в якому підтримав подане клопотання просить його задовольнити та розглянути у його відсутності.

Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомила. Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання встановлено, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000085 від 18.04.2017 по кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.3,5 ст.27 ч.3 ст.190, ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, з метою незаконного збагачення, шляхом обману та зловживанням довірою, використовуючи попередньо виготовлений при невстановлених слідством обставинах Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданий ніби 23 травня 1997 року Дібрівською сільською радою, Тячівського району за №3 у якому містяться явні видимі підчистки, та достовірно знаючи про те, що жодних підстав для набуття права власності на вказану земельну ділянку у неї не має та рішень Дібрівською сільською радою Тячівського району про виділення їй у власність земельної ділянки не приймались, 14 липня 2014 року залучивши до своєї злочинної діяльності приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 , подала останній вказаний вище підроблений державний акт.

В свою чергу ОСОБА_4 , прийняла вказаний акт з явними видимими підчистками та на підставі якого склала відповідні договори купівлі продажу, які незаконно зареєструвала в реєстрі за №877, 879, на підставі яких ОСОБА_3 продала земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га на суму 134 000, 00 гривень з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а земельну ділянку за кадастром номером :03:002:0200 площею 0, 5473 га. на суму 114 933,00 гривень з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на користь покупця ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_3 , закінчила злочинний умисел та продала у незаконний спосіб право на розпорядження земельною ділянкою, що за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті вказаних шахрайських дій, ОСОБА_3 позбавила громаду с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та державу в цілому, права власності на земельну ділянку площею 0,844 га, ринковою вартістю 259 550 гривень (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень).

Крім цього, ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, з метою незаконного збагачення, використала попередньо виготовлений Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданий ніби 23 травня 1997 року Дібрівською сільською радою Тячівського району за №3 у якому містяться явні видимі підчистки, та достовірно знаючи про те, що жодних підстав для набуття права власності на вказану земельну ділянку у неї не має, та рішень Дібрівською сільською радою Тячівського району про виділення їй у власність земельної ділянки не приймались, залучивши до своєї злочинної діяльності приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 . У свою чергу ОСОБА_4 , усвідомлюючи злочинні наміри ОСОБА_6 , прийняла вказаний акт з явними видимими підчистками та на підставі якого склала відповідні договори купівлі-продажу, які зареєструвала в реєстрі за №877, 879, у відповідності до яких ОСОБА_3 продала земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га на суму 134 000, 00 гривень з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а земельну ділянку за кадастром номером :03:002:0200 площею 0, 5473 га. на суму 114 933,00 гривень з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на користь покупця ОСОБА_5 .

В результаті використання ОСОБА_3 завідомо підробленого Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-0011 №1295 виданого ніби Дібрівською сільською радою Тячівського району від 23.04.1997 року №3 та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №174 від 23.04.1997, ОСОБА_3 позбавила громаду с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області та державу в цілому права власності на земельну ділянку загальною площею 0,844 га, ринковою вартістю 259 550 гривень (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень) гривень.

У сукупності своїми умисними діями своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.27- ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України. 20.08.2018 їй повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

15.08.2018 у кримінальному провадженні прийнято постанову про визнання речовими доказами земельних ділянок за кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку за кадастром номером :03:002:0200 площею 0, 5473 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на тій підставі, що по своїй суті земельні ділянки є матеріальними об`єктами, які буде використано як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметами, які були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельних ділянок за кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку за кадастром номером :03:002:0200 площею 0, 5473 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1 .

Крім того, слідчий суддя враховує, що згідно вказаної інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо даних земельних ділянок містяться відомості про поділ об`єкта нерухомого майна 21.02.2018 року.

Крім того, надані слідчим копії матеріалів кримінального провадження № 0000085 від 18.04.2017 підтверджують наявність достатніх підстав на даному етапі досудового розслідування вважати висунуту ОСОБА_3 підозру обґрунтованою.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий в клопотанні та згідно доданих до нього документів довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників (володільців) майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя вважає, що заборона розпорядження вказаним нерухомим майном забезпечить збереження речових доказів та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх.

Крім того, володільці майна мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту одразу ж після зникнення підстав для застосування арешту.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором, у кримінальному провадженні відомості про яке 18.04.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085, за ознаками ч.3,5 ст.27 ч.3 ст.190, ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.362, ч.3 ст.362, ч.3 ст.365-2 КК України, про накладення арешту у вигляді заборони на відчуження на земельні ділянки - задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони на відчуження на земельні ділянки з кадастровим номером :03:002:0205 площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку за кадастром номером :03:002:0200 площею 0, 5473 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1 , що є речовим доказом у кримінальному провадженні, але без заборони володільців майна права користування вказаними нерухомим майно до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1