Справа №766/7296/18
н/п 1-кс/766/4658/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.04.2018 року м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Головного управління СБ України в АР Крим (з дислокацією в м. Херсон) ОСОБА_3 , погоджене з заступником начальника відділу прокуратури АР Крим ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваної у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Ярке Джанкойського району АР Крим, раніше не судимої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :
Слідчий звернувся до суду з клопотанням в якому просив: застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

В силу ч. 5 ст. 176 КПК України не визначати ОСОБА_7 розмір застави.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що слідчим відділом ГУ СБУ в АР Крим (з дислокацією в м. Херсон) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000006 за підозрою ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

23.04.2018 громадянка України ОСОБА_9 була затримана в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, 24.04.2018 вказаній особі було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням у даному провадженні встановлено, що ОСОБА_10 (на тимчасово окупованій території АР Крим використовує прізвище Одновол, оскільки вийшла заміж за ОСОБА_11 , однак шлюб зареєструвала лише в органах окупаційної влади РФ без зміни прізвища в паспорті громадянина України) ОСОБА_12 , фактично проживаючи на території АР Крим, достеменно знаючи про факт окупації 20.02.2014 півострова Крим збройними силами Російської Федерації, знаючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, що Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаною про те, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання, діючи умисно, протиправно, з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, за невстановлених в ході досудового слідства обставин, не пізніше 27.12.2016 вступила до всеросійського громадського руху «Волонтеры победы» та виступила в якості співзасновника та співкерівника її регіонального відділення в так званій «Республіці Крим» як суб`єкті Російської Федерації. При цьому, вказана юридична особа була створена на тимчасово окупованій території АР Крим згідно законодавства Російської Федерації та була незаконною в силу ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Далі, за невстановлених в ході досудового слідства обставин, але не пізніше 05.01.2018, ОСОБА_7 від невстановлених в ході досудового слідства осіб з числа представників Російської Федерації отримала пропозицію організувати очолюваним нею кримським регіональним відділенням всеросійського громадського руху «Волонтеры победы» на території АР Крим збір підписів на підтримку ОСОБА_13 в якості кандидата на пост президента Російської Федерації на загальних виборах, що були призначені на 18 березня поточного року. При цьому, вказаний збір підписів, згідно ст. 36 Російської Федерації «О выборах Президента Российской Федерации» від 10.01.2003 №3-ФЗ, був офіційною передвиборчою процедурою, обов`язковою для кандидатів-самовисуванців.

Отримавши вказану пропозицію, усвідомлюючи той факт, що АР Крим є невід`ємною частиною України, де діють лише Закони України та не можуть проводитись передвиборчі та виборчі процедури згідно законодавства інших країн, а також що проведення передвиборчих процедур згідно законодавства Російської Федерації на території АР Крим явно зашкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України і сприятиме Російській Федерації як країні-агресору у проведенні підривної діяльності проти України шляхом легітимізації окупаційної влади та організації незаконних виборів президента РФ на території України, ОСОБА_7 дала свою згоду на організацію збору вказаних вище підписів, чим фактично надала згоду невстановленим представникам Російської Федерації і російській організації «Волонтеры победы» на надання допомоги у проведенні підривної діяльності проти України та вступила у попередню змову із невстановленими представниками вказаної організації на вчинення даного суспільно небезпечного діяння.

05.01.2018 ОСОБА_7 , реалізуючи вищеописаний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою із невстановленими представниками російської організації «Волонтеры победы», знаходячись в приміщенні торгівельного центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 189), організовувала і особисто проводила агітацію та збір підписів в підтримку кандидатури ОСОБА_13 на виборах Президента Російської Федерації.

Внаслідок описаної вище цілеспрямованої, послідовної, протиправної діяльності ОСОБА_7 , представниками очолюваної нею організації «Волонтеры победы» на тимчасово окупованій території України у період з 05.01.2018 по 30.01.2018 було зібрано понад 30 тисяч підписів осіб (більш точна кількість підписів в ході досудового слідства не встановлена) на підтримку кандидатури ОСОБА_13 на виборах Президента Російської Федерації, що сприяло подальшому проведенню незаконних виборів президента РФ на території АР Крим та таким чином нанесло шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості України.

Крім того, продовжуючи реалізацію описаного вище злочинного умислу, ОСОБА_7 у період з 27.12.2016 по 23.04.2018 очолювала незаконне створене Регіональне відділення всеросійського громадського руху «Волонтеры победы» в «Республіці Крим» (тимчасово окупована територія АР Крим), яке діяло в інтересах країни-агресора Російської Федерації та надавало сприяння органам окупаційної влади у встановленні окупаційного режиму та легітимізації діяльності уряду Російської Федерації на тимчасово окупованій території АР Крим.

23.04.2018 під час здійснення описаного вище суспільно небезпечного діяння ОСОБА_7 була затримана співробітниками ГУ СБУ в АР Крим (з дислокацією в м. Херсон).

Таким чином, за вищевикладених обставин ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: наданні іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Викладені обставини та повідомлена ОСОБА_7 підозра підтверджується сукупністю доказів, отриманих в ході даного провадження, у тому числі: рапортом про затримання особи в порядку п. 1 ч. 2 ст. 207 КПК України від 23.04.18 року; протоколом огляду мережі Інтернет від 18.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 20.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 18.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 05.03.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 05.03.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; заявою ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом огляду мобільного телефону.

Відомі дані про особу ОСОБА_7 та характеру вчиненого нею злочину, підозра у вчиненні якого обґрунтована вагомими доказами, вказують на існування ризиків, які дають підстави вважати, що в разі не обрання відносно неї запобіжного заходу тримання під вартою, підозрювана буде мати можливість ухилитися від органів досудового слідства та суду, знищити або сховати речі та документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень та місцезнаходження яких по теперішній час не встановлено, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.

Так, ОСОБА_7 постійно проживає та зареєстрована на тимчасово окупованій території України (АР Крим), за адресою: АДРЕСА_1 .

Також громадянка ОСОБА_7 є керівником регіонального відділення Всеросійського руху «Волонтёры победы», організації, створеної та зареєстрованої в порядку встановленому законодавством РФ, підтримує стійкі зв`язки з членами вказаної організації в інших регіонах РФ

Таким чином, ОСОБА_7 має стійкі соціальні та економічні зв`язки на тимчасово окупованій території України, що дає їй можливість переховуватися там необмежено довгу кількість часу.

Крім того, громадянка ОСОБА_7 на тимчасово окупованій території АР Крим та в РФ використовує прізвище Одновол, оскільки вийшла заміж за ОСОБА_11 , однак шлюб зареєструвала лише в органах окупаційної влади РФ без зміни прізвища в паспорті громадянина України, а на території України використовує прізвище ОСОБА_10 , що дозволить їй ввести в оману уповноважені органи у випадку її розшуку.

Зазначене створює всі передумови для ухилення підозрюваної ОСОБА_7 від органу досудового розслідування шляхом виїзду за межі материкової України.

Таким чином, викладене свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1,

ч. 2 ст. 177 КПК України.

Запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки викладені ризики свідчать про те, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити її належної процесуальної поведінки та попередити спроби підозрюваного переховуватися від органів досудового слідства та суду, у тому числі на тимчасово окупованій території України, незаконно впливати на свідків, у тому числі тих, що перебувають на території АР Крим, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.

Крім того, на даний час ОСОБА_7 керівником регіонального відділення Всеросійського руху «Волонтёры победы», у зв`язку з чим може продовжувати свою злочинну діяльність. Крім того, координацію та співпрацю з вказаною організацією здійснюють представники окупаційної влади тимчасово окупованої території України (АР Крим), що свідчить про наявність у вказаної особи реальних контактів з представниками окупаційної влади країни-агресора, які можуть надавати йому допомогу в перешкоджанні проведення досудового розслідування та ухилення від правоохоронних органів та суду.

При цьому, вказані ризики, встановлені в ході досудового слідства, відповідають не лише критеріям, визначеним національним законодавством, а й наявній практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), а саме: ризикам, що підозрюваний не з`явиться в суді, що підозрюваний вчинить заходи, спрямовані на перешкоджання відправленню правосуддя, а також що він скоїть подальші правопорушення (Smirnova v. Russia, § 59).

Крім того, факт незаконної окупації території АР Крим, а також факти співпраці громадян України з окупаційними органами влади викликали різку та негативну реакцією українського суспільства. У зв`язку з цим, застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо громадянки України ОСОБА_7 , яка підозрюється у скоєнні державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, може призвести до порушень громадського порядку та інших негативних наслідків у суспільстві.

У рішенні Летельє (Letellier) проти Франції (п.п. 47-51) ЄСПЛ наголошує, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, котрі виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного періоду часу.

Враховуючи зазначені ризики, обґрунтованість підозри вагомими доказами, а також те, що у випадку визнання її винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна, підозрюваній необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні просили клопотання задовольнити.
Підозрювана пояснила, що не визнає свою причетність до злочину, в якому підозрюється. Від дачі подальших пояснень відмовилася на підставі ст. 63 Конституції України.
Захисники вважала, що підозра є необґрунтованою, оскільки відсутні належні та допустимі докази причетності їх підзахисної до злочину, в якому вона підозрюється. Просили відмовити у задоволенні клопотання. Крім того, захисник ОСОБА_14 вважав, що кваліфікація за ч. 1 ст. 111 КК України є невірною та навмисно застосована органами досудового слідства для обтяження становища ОСОБА_10 .
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: …… до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статями 109-114-1, 258-258-2, 260, 261 Кримінального кодексу України.

Слідчим суддею встановлено, що 23.04.2018 о 13.40 год. ОСОБА_7 затримана в порядку ст. 208 КПК України.

24.04.2018 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про затримання особи в порядку п. 1 ч. 2 ст. 207 КПК України від 23.04.18 року; протоколом огляду мережі Інтернет від 18.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 20.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 18.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 05.03.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 05.03.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.04.2018; заявою ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом огляду мобільного телефону.

Доводи захисників щодо необґрунтованості підозри та відсутності ризиків слідчий суддя вважаєнепереконливими, так як зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, проживає та зареєстрована на тимчасово окупованій території, і беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожуватиме їй у разі визнання винною, слідчий суддя приходить до висновку про існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення чи приховування документів, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провапдженню іншим чином з метою уникнення кримінальної відповідальності.
При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia), 7064/05 від 1 червня 2006 року, неодноразово відзначав, що суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя...

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної. При цьому суд враховує, що застосування інших запобіжних заходів до ОСОБА_9 , як особи підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, заборонено законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176-205, 207, 208, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою».

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу до 21.06.2018 року до 13.40 год. (час фактичного затримання).

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_1