Справа №463/3283/17
Провадження №1-кп/463/166/18
В И Р О К
іменем України

22 травня 2018 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження № 0001423 від 08.06.2017 року з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_6 07 червня 2017 року близько 16.10 год., перебуваючи поблизу будинку № 1 на вул. Личаківській у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, підійшов із заду ОСОБА_5 , знаючи про те, що здоров`я людини охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, умисно, із застосуванням фізичної сили, шляхом ривка зірвав із шиї останньої золотий ланцюжок вагою 10 грам, вартістю 10 000 грн., чим спричинив потерпілій сильну фізичну біль. Після цього з місця події втік в бік вул. Кармелюка.

Своїми діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 10 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Під час судового провадження між сторонами кримінального провадження прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 досягнуто та підписано угоду від 20.04.2018 року про визнання винуватості ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за змістом якої обвинувачений беззастережно визнає свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та наведені обставини вчинення цього злочину, сторони дійшли згоди щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, звільнення від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ч.1, ч.2 ст. 76 КК України. Окрім цього, ОСОБА_6 зобов`язався відшкодувати потерпілій ОСОБА_5 завдану ним матеріальну шкоду в розмірі 10 000 грн. в строк до 23.06.2018 року. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

В порядку ч.4 ст. 469 КПК України потерпіла ОСОБА_5 , яка бере участь у справі і якій завдана шкода внаслідок кримінального правопорушення, надала письмову згоду прокурору на укладення сторонами угоди про визнання винуватості, яку підтримала в судовому засіданні.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ст. 186 ч.2 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі, яка передбачена санкцією цієї статті, з врахуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, потерпілої, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Письмова згода прокурору на укладення угоди між сторонами про визнання винуватості потерпілою надана.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено ч.ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди. Прокурор, захисник та потерпіла також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання і ухвалення обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 20.04.2018 року, укладену між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 , про визнання винуватості ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1