Справа № 183/2727/16
№ 1-кп/183/46/18
В И Р О К
іменем України

18 червня 2018 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001169 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:

-31.08.2016 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
14 листопада 2013 року приблизно об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні Новомосковського міськрайонного центру зайнятості населення (далі Новомосковський МРЦЗ), розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, пл. Перемоги, буд. 8, звернувся до керівника Новомосковського МРЦЗ з письмовою заявою про надання йому статусу безробітного у зв`язку із відсутністю роботи, а отже і заробітку, та інших передбачених законодавством доходів як джерела існування. При написанні заяви про присвоєння статусу безробітного ОСОБА_3 був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Після подання зазначеної заяви ОСОБА_3 згідно наказу директора Новомосковського міськрайонного центру зайнятості № НТ 131114 від 14 листопада 2013 року присвоєно статус безробітного, а згідно наказу № НТ 131121 від 21 листопада 2013 року призначено допомогу по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

01 квітня 2014 року ОСОБА_3 знятий з обліку як безробітний та наказом директора Новомосковського міськрайонного центру зайнятості № НТ 140401 від 01 квітня 2014 року йому припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту) відповідно до абзацу 3, 2, пп.1 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 07 листопада 2014 року приблизно о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні Новомосковського міськрайонного центру зайнятості населення, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, пл. Перемоги, буд. 8, вдруге звернувся до керівника Новомосковського МРЦЗ з письмовою заявою про надання йому статусу безробітного у зв`язку із відсутністю роботи, а отже і заробітку, та інших передбачених законодавством доходів як джерела існування. При написанні заяви про присвоєння статусу безробітного ОСОБА_3 був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Після подання зазначеної заяви ОСОБА_3 згідно наказу директора Новомосковського міськрайонного центру зайнятості № НТ 141107 від 07 листопада 2014 року присвоєно статус безробітного, а згідно наказу № НТ 141114 від 14 листопада 2014 року призначено допомогу по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

26 лютого 2015 року ОСОБА_3 знятий з обліку як безробітний та наказом директора Новомосковського міськрайонного міського центру зайнятості № НТ 150226 від 26 лютого 2015 року йому припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з самостійним працевлаштуванням відповідно до абзацу 3, 2, пп.1 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198.

Відповідно до акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 30 грудня 2015 року, в ході проведення звірки даних Новомосковського міськрайонного центру зайнятості з даними Державної податкової служби щодо обґрунтованості призначення та виплати матеріального забезпечення по безробіттю виявлено розбіжності щодо безробітного ОСОБА_3 , який відповідно до даних звірки перебуваючи на обліку в центрі занятості у період з 14 листопада 2013 року по 01 квітня 2014 року, і у період з 07 листопада 2014 року по 26 лютого 2015 року перебував на денній формі навчання за державним замовленням у Перещепинському професійному ліцеї та отримував стипендію.

Таким чином, 14 листопада 2013 року та 07 листопада 2014 року ОСОБА_3 , діючи умисно та з корисливих мотивів, маючи умисел на безпідставне заволодіння грошовими коштами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, розпорядником яких відповідно до ст. 12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» являються органи державної служби зайнятості, офіційно навчаючись на денній формі навчання за державним замовленням у Перещепинському професійному ліцеї, отримуючи стипендію, подав письмові заяви про надання йому статусу безробітного у зв`язку із відсутністю роботи, а отже заробітку та інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, до Новомосковського міськрайонного центру зайнятості, не повідомивши належним чином спеціаліста Новомосковського міськрайонного центру зайнятості, що він не може отримувати статус безробітного, так як це передбачено п.п. 8 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, ч.2 ст.6 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, та ч.1ст.43 Закону України «Про зайнятість населення», тобто умисно приховав відомості щодо свого навчання та у період з 14 листопада 2013 року по 01 квітня 2014 року, і у період з 07 листопада 2014 року по 26 лютого 2015 року безпідставно отримував допомогу на випадок безробіття, таким чином протиправно заволодів та розпорядився на власний розсуд грошовими коштами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття у сумі 5 922 гривень 53 копійок, чим завдав матеріальну шкоду Фонду на зазначену суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні. Показав, що коли він ставав на облік як безробітний не знав, що так не можна робити, у той період він навчався та отримував стипендію. В скоєному щиро кається. Позов Новомосковського міськрайонного центру зайнятості Дніпропетровської області в сумі 5922,53 гривень визнав повністю.

Судовий розгляд проведено без участі представника потерпілого ОСОБА_5 , який звернувся до суду із заявою, в якій просив розглянути справу без його участі, покарання просив призначити на розсуд суду, позов Новомосковського міськрайонного центру зайнятості Дніпропетровської області підтримує (а.с.65).

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Отже, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, і його дії за пред`явленим обвинуваченням слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше судимий, однак за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів не перебуває. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Тому, беручи до уваги вказані вище обставини та особу обвинуваченого, враховуючи думку представника потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Оскільки ж ОСОБА_3 вчинив злочин до постановлення попереднього вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.08.2016 року, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того, в кримінальному провадженні Новомосковським міськрайонним центром зайнятості Дніпропетровської області заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди у виді безпідставно отриманих коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в сумі 5922 гривень 53 копійок. Розглянувши цивільний позов суд вважає його обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки судом встановлено, що протиправні дії обвинуваченого знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що наступили для потерпілого та цивільного позивача, обвинувачений повинен відшкодувати заподіяну своїми діями матеріальну шкоду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу з питань пробації.

Цивільний позов Новомосковського міськрайонного центру зайнятості Дніпропетровської області до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Новомосковського міськрайонного центру зайнятості Дніпропетровської області (р/р № 2827, , МФО 805012, Банк ГУДКУ у Дніпропетровській області) суму у розмірі 5 922 (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять дві) гривні 53 копійки в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1