Справа № 748/1669/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/554/2018
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06 серпня 2013 року за № 0000818, за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з професійно - технічною освітою, не працюючого, неодруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з дня фактичного затримання - 20 травня 2017 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 20 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а, починаючи, з 21 червня 2017 року, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 2249 ( дві тисячі двісті сорок дев`ять) грн.. 69 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

ОСОБА_7 засуджений судом першої інстанції за скоєння крадіжок чужого майна:

в період часу з 17 год. 00 хв. 03 серпня 2013 року по 01 год. 30 хв. 06 серпня 2013, ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, діючи умисно, з метою особистого збагачення, знаходячись в садовому товаристві «Механізатор», розташованому поблизу с. Старий Білоус, Чернігівського району та області, шляхом пошкодження навісного замка, проник до приміщення дачного будинку АДРЕСА_2 вказаного садового товариства, звідки таємно викрав: телевізор марки «Sharp», вартістю 1050 грн., електродриль марки «Mahito», вартістю 400 грн., болгарку марки «DVT», вартістю 400 грн., електричний лобзик «Фіолент», вартістю 150 грн., а всього викрав майна на загальну суму 2000 грн., що належить потерпілому ОСОБА_11 , чим завдав останньому майнову шкоду на вказану суму.

Після цього, в період часу з 17 год. 00 хв. 12 березня 2014 року по 14 год. 00 хв. 14 березня 2014, ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно, з метою особистого збагачення, знаходячись в садовому товаристві «Ювілейне», розташованому поблизу с. Деснянка, Чернігівського району, Чернігівської області, шляхом віджиму віконної рами, проник до приміщення дачного будинку АДРЕСА_3 вказаного садового товариства, звідки таємно викрав: музичний центр марки «LG», вартістю 530 грн., згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1092/1093/14-24 від 24.03.2014, електричний декоративний фонтан сувенір, вартістю 200 грн., згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1346/14-24 від 06.05.2014, а всього таємно викрав майна на загальну суму 730 грн., що належить потерпілому ОСОБА_12 , чим завдав останньому майнову шкоду на вказану суму.

Пізніше, у вечірній час, 20 березня 2014 року, ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно, з метою особистого збагачення, знаходячись в с. Хропате, Чернігівського району, Чернігівської області, шляхом пошкодження навісного замка, проник до приміщення сараю господарства АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав: пилу мультитул марки «Реноватор», вартістю 840 грн., пилу універсальну «Rotorazer Saw», вартістю 799 грн., бензопилу марки «Oleo-Mac» модель 936, вартістю 2324 грн., супутниковий ресивер марки «Sky Bird», вартістю 140 грн., згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1347-1354/14-24 від 06.05.2014, а всього таємно викрав майна на загальну суму 4103 грн., що належить потерпілому ОСОБА_13 , чим завдав останньому майнову шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та просить визнати ОСОБА_7 винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі та виключити із мотивувальної частини вироку визнання пом`якшуючою обставиною відшкодування потерпілим завданої шкоди.

Вважає призначене покарання занадто м`яким з огляду на особу обвинуваченого, оскільки судом першої інстанції не в повній мірі враховано тяжкість вчинених ним трьох епізодів тяжкого злочину, що посягає на право приватної власності, яке відповідно до Конституції України є непорушним. Вважає також, що не можна рахувати пом`якшуючою обставиною відшкодування потерпілим шкоди шляхом часткового повернення викраденого, оскільки майно повернуто внаслідок розкриття злочину працівниками правоохоронних органів, а частково відшкодовано цивільною дружиною обвинуваченого. Як і відсутність претензій потерпілих з цих підстав, на переконання прокурора, не може враховуватися при призначенні покарання. Крім того вважає, що судом не в повній мірі враховані дані, які характеризують обвинуваченого з негативної сторони, зокрема, те, що він неодноразово вчиняв злочини, в тому числі і корисливі, судимість за які погашена, однак належних висновків не зробив, що вказує на його суспільну небезпеку, а відсутність працевлаштування апелянтом розцінено як небажання законним шляхом здобувати засоби до існування.

Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_10 також не погодилися із вироком суду та звернулися з апеляційними скаргами, в яких просили вирок скасувати, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні скарги переважно аналогічними доводами, обвинувачений та його захисник вказують, що у суді не було доведено, що дані злочини вчинено саме ОСОБА_7 , оскільки у судовому засіданні було встановлено, що останній придбав вилучені у нього викрадені речі у свідка ОСОБА_14 , що було підтверджено останнім, однак суд, на переконання апелянтів, безпідставно критично віднісся до його показань, тоді як допустимими та належними доказами сторона обвинувачення дані показання не спростувала.

Крім того, вказують, що висновками експертиз не було підтверджено, що саме взуттям, яке належить ОСОБА_7 було залишено сліди на місці злочину, тоді як суд у вироку зазначив про те, що саме берцями, вилученими у рамках іншого кримінального провадження під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , могли бути залишені сліди, виявлені під час огляду господарства потерпілого ОСОБА_12 , що на думку апелянтів, є перекручуванням фактичних обставин справи. Так само вважають, що показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 судом перекручені, оскільки показання стосовно купівлі-продажу майна, на їх переконання, не доводять поза розумним сумнівом саме факт крадіжки, а вилучення у Полугайка речей не вказують, що вони були викрадені саме ОСОБА_17 . Так само вважають, що і заявами потерпілих про вчинення крадіжок їх майна не підтверджується вина саме ОСОБА_17 , дані докази лише вказують на факт викрадення у них майна, як і протоколи огляду місця злочину вказують лише на спосіб вчинення крадіжок, а висновки експертиз також не підтверджують вини обвинуваченого. Вказують на істотні порушення положень ст.ст. 192,193,208 та ч.4,5 ст. 213 КПК України при затриманнях ОСОБА_7 , та застосування до нього недозволених методів, де останній був вимушений оговорити себе, проте, дані обставини залишились поза увагою суду. Вважають недопустимими доказами протокол слідчого експерименту з ОСОБА_7 та відеозапис до нього, оскільки вони були складені в період часу затримання з 29.03.2014 р. по 30.03.2014 р., та були складені з істотним порушенням положень КПК України. Наголошують, що оскільки по кримінальному провадженню № 0000818 не було отримано дозволу суду на проведення обшуку, докази, зібрані в результаті проведення обшуку у ОСОБА_7 по іншому кримінальному провадженню за № 0000775 не можуть бути належними і допустимими доказами в рамках вже іншого кримінального провадження за № 0000818. Також, на думку апелянтів, під час зарахування строку тримання особи суд припустився помилок та погіршив становище ОСОБА_7 .

З метою забезпечення права обвинуваченого на захист, який відмовився від участі в справі адвоката ОСОБА_18 , судом був призначений адвокат ОСОБА_8 .

В засіданні апеляційного суду сторони підтримали свої апеляційні скарги з наведених в них підстав, просили їх задовольнити.

Вислухавши сторони,дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що усі апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Винність ОСОБА_7 в скоєнні злочинів, за які він засуджений судом, у повній мірі знайшла своє підтвердження при розгляді справи і підтверджена низкою доказів, яким суд дав правильної правової оцінки.

Так, судом було цілком підставно покладено в обґрунтування вироку результати слідчих експериментів, описаних у вироку, в ході яких ОСОБА_7 правильно вказав місця скоєння злочинів, спосіб їх скоєння та правильно вказав, яке майно було ним викрадене з показаних ним же дачних будинків.

Про те, що ОСОБА_7 в ході цих слідчих дій не обмовляв себе, свідчать інші докази. Зокрема, показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , який був понятим при проведенні слідчих експериментів, підтверджують, що ОСОБА_7 добровільно показував місця і обставини скоєння ним злочину. А безпосередньо досліджений судом відеозапис слідчого експерименту підтверджує добровільність і невимушеність поведінки ОСОБА_7 під час його проведеня. Свідок ОСОБА_20 показав, що неодноразово купував у ОСОБА_7 електроінструмент. Свідок ОСОБА_21 підтвердив, що був присутнім як понятий при проведенні обшуку у ОСОБА_7 , при обшуку вилучався електроінструмент. Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що бачив ОСОБА_7 під час слідчого експерименту, коли той показував обставини скоєння крадіжки у даного потерпілого. Потерпілий спілкувався з ОСОБА_17 і останній визнав, що скоїв цю крадіжку. Про все ОСОБА_7 розповідав добровільно. Про цей факт потерпілий повідомив суд, про що зазначено у вироку.

Свідок ОСОБА_20 показав в суді, що купував у ОСОБА_7 електроінструмент, в тому числі і ті предмети. Які в нього вилучались міліцією. Частина їх, як було встановлено слідством, належала потерпілим. Тому показання цього свідка якраз і свідчать про скоєння злочину саме ОСОБА_7 , а не іншою особою.

Місцевий суд ретельно дослідив питання законності слідчого експерименту, обшуку у ОСОБА_7 та належності і допустимості доказів, отриманих в результаті цих слідчих дій. Встановлено, що 29.03.2014 р. ОСОБА_7 було пред`явлено підозру і ознайомлено з його правами, в тому числі з право мати захисника, клопотання про присутність захисника при проведені слідчих дій він не заявляв і від послуг захисника відмовився (т.2 а.с. 30-33). Після цього він брав участь в слідчому експерименті в якості підозрюваного. Результати відеозапису не оспорюються самим ОСОБА_7 , тобто він не заперечує, що при проведенні слідчого експерименту він говорив і показував саме те, що зафіксовано на відео файлах, наданих суду. Слідчий експеримент з участю ОСОБА_7 проводився відкрито і публічно, з участю понятих, що унеможливлювало порушення при його проведенні. Підстав вважати цей доказ недопустимим колегія суддів не вбачає.

Питання законності затримання та обшуку ОСОБА_7 було предметом прокурорської перевірки, зокрема розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_7 . Кримінальне провадження за заявою ОСОБА_7 було закрите за відсутністю в діях осіб, які розслідували справу, складу кримінального правопорушення. (т.2 а.с. 16-20). В результаті обшуку було знайдено речі, які, як встановлено слідством, належали потерпілим, що прямо свідчить про скоєння злочину саме обвинуваченим.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано відхилив показання свідка ОСОБА_14 про те, що це буцімто він скоював крадіжки майна і продавав його ОСОБА_7 . Судом було встановлено, що обидва вони ОСОБА_17 та ОСОБА_22 протягом одного й того ж часу знаходились в Чернігівському СІЗО, деякий час перебували в одній камері, що свідчить про змову між ними, з метою ухилення ОСОБА_17 від відповідальності.(т.2 а.с.70)

Висновки трасологічних експертиз з питання дослідження взуття, вилученого вдома у ОСОБА_17 при проведенні обшуку в дійсності не дають категоричної відповіді, що сліди на місцях пригод залишені саме цим взуттям. Ці висновки підтверджують, що сліди залишені таким же взуттям. Проте, з урахуванням усіх доказів по справі в комплексі, в тому числі з урахуванням протоколів огляду місця подій, слідчих експериментів, ці висновки експертиз є непрямими доказами, які у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_7 .

Прямим доказом винуватості ОСОБА_7 колегія суддів вважає показання свідка ОСОБА_23 в судовому засіданні та протокол слідчого експерименту з його участю, які співпадають з іншими доказами по справі.

Досліджуючи питання дотримання процесуального законодавства при проведенні досудового розслідування, місцевий суд ретельно дослідив його і цілком обґрунтовано не знайшов таких порушень, які б були підставами для визнання недопустимими доказів.

Колегія суддів не знайшла порушень в частині виділення частини матеріалів з кримінального провадження № 0000775 і приєднання їх до матеріалів кримінального провадження, яке розглядається та використання при постановленні вироку. Слідчий і прокурор виконали процесуальні дії в межах своїх повноважень, на які мали право. Колегія суддів вважає, що у разі, коли з матеріалів кримінального провадження було виділено протокол обшуку, то сторона обвинувачення, на яку законом покладено тягар доведення вини, мала право використовувати в якості доказів ті речі. Які зазначені в цьому протоколі і визнані речовими доказами. А твердження апеляційної скарги захисника про недопустимість доказів в цій частині колегія суддів вважає маніпулюванням фактами і відхиляє.

Колегія суддів, проаналізувавши доводи апеляційних скарг сторони захисту, дійшла висновку, що їх автори, даючи оцінку кожному доказу окремо, не пов`язуючи їх між собою, намагаються переконати про неналежність цих доказів, які, нібито не свідчать про скоєння злочину ОСОБА_7 (висновки товарознавчих експертиз, заяви потерпілих, протоколи огляду місця події) . Проте, така позиція апелянтів є хибною. Суд проаналізував усі надані йому докази стороною обвинувачення в комплексі і дійшов вірного висновку, описавши його у вироку, що усі вони, повністю і детально між собою узгоджуючись, викривають обвинуваченого в інкримінованому йому злочині. Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України є вірною.

Щодо призначення покарання, то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України. ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України не судимий. Покарання йому призначене в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК. Матеріальна шкода потерпілим частково відшкодована. Крім того, прокурором в апеляційній скарзі не наведено вагомих аргументів того, що призначене судом покарання за своїм розміром не сприятиме виправленню і перевихованню обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407-409, 411-419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

В порядку ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання час перебування його в попередньому ув`язненні з 20 травня 2017 р. по 12 вересня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим під вартою в той же строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4