Провадження № 1-кс/761/7533/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2018 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 120 181 101 400 005 73 за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м.Києва звернувся слідчий СВ Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 зпогодженим з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 клопотанням про накладення арешту на майно.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 24.03.2018 невідомі особи проникли до магазину «Верба», який належить ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли на транспортному засобі: «Volkswagen», модель «Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час огляду 24.03.2018 автомобіль «Volkswagen», що належать ОСОБА_7 , вилучений та рішенням слідчого визнаний речовим доказом.
У зв`язку з тим, що вказаний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, однак є тимчасово вилученим майном, з метою його збереження, слідчий просив накласти на нього арешт.
Також слідчий просив розглянути клопотання без повідомлення власників майна з метою забезпечення арешту майна.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим майном, серед іншого, можуть бути речі, якщо вони виготовлені, пристосовані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, набуті кримінально протиправних шляхом.
Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час огляду, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на слідчого обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.
Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.
Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.
Абзацом другим вказаної норми визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів.
Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі речі, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Слідчим та матеріалами клопотання доведено, що автомобіль, на який ініційоване накладення арешту, був використаний під час вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди його вчинення.
Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вказаний автомобіль є доказом у кримінальному провадженні.
Крім того, слідчим доведено існування реальних ризиків приховування та використання вказаного майна.
Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № № 120 181 101 400 005 73, а саме:

-автомобіль «Volkswagen», модель: «Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_2 , що належить гр. ОСОБА_7 ,

-свідоцтво про реєстрацію ( НОМЕР_3 ) транспортного засобу марки: «Volkswagen», модель: «Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-один ключ від запалення вище зазначеного транспортного засобу;

-механічний пристрій, що за своїм призначенням використовується для перекусу металевих прутів, металевих навісних замкових пристроїв, металевих дротів;

-мобільний телефон «Samsung», серійний номер: НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.
Слідчий суддя ОСОБА_1