Дата документу Справа № 311/529/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311/529/18 Головуючий у 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/295/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія оскарження ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
третьої особи ОСОБА_8 ,
представника третьої особи адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000153 від 20 лютого 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді звернувся слідчий із клопотанням про арешт майна.
Клопотання обґрунтовано тим, що 20.02.2018 телефоном надійшло повідомлення від судового експерта Василівського сервісного центру МВС в м. Василівка ОСОБА_10 про те, що 20.02.2018 в ході проведення обстеження автомобілю ВАЗ-21093 д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , було виявлено факт вварення кустарним способом номерної деталі автомобілю (єо849).
20 лютого 2018 року в період часу з 17.00 по 17.20 було проведено огляд, в результаті якого тимчасово вилучено автомобіль ВАЗ-21093 д.н. НОМЕР_1 білого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_2 від 24.04.2013 та ключі від автомобілю. Після огляду транспортний засіб було поміщено на майданчик Василівського ВП ГУНП в Запорізької області.
Відповідно до відомостей, внесених до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 24.04.2013 р., виданого Василівським ВРЕР УДАІ УМВС Україна в Запорізькій області, автомобіль ВАЗ-21093 д.н. НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно висновку експертного дослідження № 08/2347/2д від 20.02.2018 р., номерна деталь кузову (з номером кузова: НОМЕР_3 ), наданого на дослідження автомобіля ВАЗ-21093 д.н. НОМЕР_1 закріплена не заводом виробником (за допомогою кустарних зварювальних з`єднань). Символи номера кузова НОМЕР_3 , які нанесені на номерній деталі та номер двигуна НОМЕР_4 не змінювались. Бланк наданого на дослідження документа Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 24.04.2013, відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що працює судовим експертом криміналістичного дослідження транспортних засобів та реєстраційних документів що їх супроводжують Запорізького НДЕКЦ МВС України. 20.02.2018 р. до нього звернувся з письмовою заявою ОСОБА_8 на проведення огляду кузова автомобіля ВАЗ-21093 д.н. НОМЕР_1 з метою встановлення достовірності ідентифікаційних номерів кузова. В ході огляду автомобілю виявлено, що номерна деталь кузову (правий опорний стакан) по всьому периметру має не заводські зварювальні з`єднання.
ОСОБА_8 пояснив, що 20.02.2018 р. звернувся з письмовою заявою до Василівського сервісного центру МВС для перереєстрації при переобладнанні для роботи на газовому пальному на автомобілі ВАЗ-21093 д.н. НОМЕР_1 . При огляді даного автомобілю експерт виявив на номерній деталі кузову (правий опорний стакан) не заводські зварювальні з`єднання. Даний автомобіль він придбав в серпні 2013 року і зареєстрував на своє ім`я. В 2015 році потрапив в ДТП в м. Дніпрорудне після якого проводились ремонтні роботи.
Слідчий клопотання про арешт мотивував тим, що тимчасово вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, існує необхідність у збереженні їх у такому стані, в якому вони перебували безпосередньо під час події. Вказані об`єкти необхідно дослідити та провести судову експертизу, проведення якої включає в себе необхідність безпосереднього огляду об`єктів, а повернення майна власнику/користувачу може призвести до зникнення, втрати та іншого видозмінення речового доказу, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, задовольняючи клопотання та накладаючи арешт на майно, а саме автомобіль ВАЗ-21093 д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 24.04.2013 та ключі від автомобілю, прийшов до висновку, що вищевказане майно є речовим доказом і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, тому слід накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а також заборонити розпоряджатися та користуватися майном до прийняття рішення про скасування арешту.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволені клопотання про накладення арешту.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що слідчим суддею не дотримано вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, які полягали у недоведеності необхідності такого арешту.
Вказує про відсутність відомостей в матеріалах провадження про ознаки будь-якого кримінального правопорушення; про доведеність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК Кодексу; про наявність правових підстав для арешту майна.
Зазначає, що судом не враховано те, що відсутня можливість використання арештованого майна як доказу у кримінальному провадженні та розумність і співрозмірність відповідного обмеження права власності.
Вважає, що в ухвалі відсутні відомості про об`єктивно з`ясовані обставини, про підтвердження таких обставин доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, а саме відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
В судовому засіданні апеляційного суду третя особа ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вважали, що у слідчого судді були відсутні підстави для задоволення клопотання слідчого, ухвалу просили скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити. Крім того, представник третьої особи адвокат ОСОБА_9 вважав, що у слідчого взагалі були відсутні підстави для внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДРу, проводити у цьому провадженні ньому слідчий дії, в тому числі і призначати проведення експертизи, оскільки ОСОБА_8 на законних підставах набув права власності на транспортний засіб, зареєстрував у встановленому порядку це право власності і жодних змін ідентифікаційних номерів транспортного засобу не здійснював. Внаслідок арешту майна ОСОБА_8 та його родина зазнали істотних обмежень у праві користування належним ним майном.
Допитана за клопотанням представника третьої особи в судовому засіданні апеляційного суду в якості свідка дружина третьої особи, щодо майна якої вирішуються питання про арешт ОСОБА_11 показала, що вони з чоловіком у 2013 році придбали цей автомобіль, який потрапив в ДТП та у ньому проводились ремонтні, в тому числі зварювальні роботи, разом з тим номерна деталь не змінювалась. Також показала, що внаслідок арешту транспортного засобу вона позбавлена можливості перевозити на ньому хвору дитину до лікарні через що у дитини виникають нові захворювання.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, рішення слідчого судді вважала законним та обґрунтованим, оскільки арештоване майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України і існують ризики для кримінального провадження у разі не застосування арешту цього автомобіля.
Заслухавши доповідача по справі, вислухавши третю особу та його представника, допитавши свідка, вислухавши прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частинами 1, 3 ст. 170 КПК України передбачена можливість накладення арешту на майно будь-якої фізичної або юридичної особи з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності відповідних відомостей в матеріалах провадження, колегія суддів вважає безпідставними.
Суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у доводах апелянта при зверненні слідчого з клопотанням про накладення арешту на автомобіль порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що автомобіль ВАЗ-21093 д.н. НОМЕР_1 білого кольору, на якому виявлено сліди вварення кустарним способом номерної деталі автомобілю, є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Апеляційним судом за клопотанням представника третьої особи з Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області витребувано матеріали кримінального провадження № 0000153 від 20.02.2018 року, з яких вбачається, що 28 березня 2018 року було проведено експертне дослідження автомобіля та згідно висновку судового експерта № 11034 первісний заводський ідентифікаційний номер (номер кузова) наданого на дослідження автомобіля «ВАЗ 21093» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 піддавався зміненню шляхом видалення механічним способом номерної деталі кузова з первинним номером кузова (в групі з суміжними деталями кузова та їх фрагментами) з подальшою кустарною вваркою аналогічної групи деталей кузова, яка містить номерну деталь кузова з номером НОМЕР_5 . Вказана кустарно вварена група деталей раніше належала кузову іншого автомобіля.
Вказане експерте дослідження було проведено вже після звернення слідчим із клопотанням про арешт майна та його задоволення слідчим суддею, разом з тим, колегія суддів приймає його до уваги, розглядаючи доводи поданої на ухвалу слідчого судді апеляційної скарги в частині безпідставності внесення відомостей до ЄРДР, проведення слідчих дій та накладення арешту на майно, яке за фактичних обставин даного кримінального провадження дійсно є речовим доказом у ньому.
Таким чином з матеріалів кримінального провадження та клопотання слідчого із доданими до нього матеріалами вбачається, що у слідчого були підстави для звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадження для досягнення цілей цього кримінального провадження, а у слідчого судді були передбачені законом підстави для його задоволення.
Разом з тим, частково погоджуючись із доводами апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на наступні положення закону та фактичні обставини даного кримінального провадження.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальної конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної винагороди, можливої конфіскації майна.
Таким чином закон визначає три окремі види обмеження для власника майна, які полягають позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
У відповідності до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
При цьому у відповідності до пунктів 5 та 6 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно наявної в матеріалах провадження копії свідоцтва про реєстрацію арештованого транспортного засобу ОСОБА_8 набув на нього та зареєстрував у встановленому законом порядку право власності 18 квітня 2013 року. Як також вбачається з висновку експертного дослідження від 20 лютого 2018 року № 08/2347/2Д наданий на дослідження документ «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серія НОМЕР_6 , яке видано 24.04.2013 року, відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.
Згідно клопотання про арешт майна та доданих до нього матеріалів, підозра у підробці ОСОБА_12 або іншою особою свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відсутня.
Як повідомив в судовому засіданні апеляційного суду власник арештованого майна ОСОБА_8 , що також підтвердила в суді свідок його дружина ОСОБА_11 , весь час з моменту придбання у 2013 році автомобіль використовувався їх родиною відкрито, ні від кого не приховувався а ні сам транспортний засіб, а ні факт його придбання.
Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 самостійно звернувся до Василівського сервісного центру МВС в м. Василівка та надав автомобіль для огляду експерту з метою у подальшому оформити належним чином встановлення газового обладнання на цей транспортний засіб.
Свідок ОСОБА_11 в апеляційному суді показала, що автомобіль родині потрібен для перевезення до лікарні хворої дитини. До апеляційної скарги додано відповідно виписку з медичної карти хворої ОСОБА_13 , 2002 року народження.
Разом з тим слідчий суддя на вимогу ст. 173 КПК України не врахував наслідків арешту майна і застосував найбільш обтяжливі способи арешту, заборонивши власнику як розпорядження так і користування арештованим майном.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді із постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого слід задовольнити частково та накласти арешт на транспортний засіб із забороною власнику лише його відчуження.
До такого висновку колегія суддів приходить також і з огляду на те, що як одну з цілей накладення арешту слідчий у клопотанні зазначив необхідність проведення експертних досліджень транспортного засобу, яка фактично вже досягнута, оскільки таке дослідження на цей час проведене.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000153 від 20 лютого 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на майно автомобіль ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 шляхом заборони ОСОБА_8 відчуження цього автомобіля.

В решті вимог клопотання слідчого відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4