Дата документу Справа № 337/267/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/570/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/267/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.187 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003176, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту взяття під варту за кримінальним провадженням з 20.03.2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) в строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 20.03.2017 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 року) в строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, ухвалено залишити до набрання вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 29.10.2015 року, приблизно о 22 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, засудженої вироком Хортицького районного суду від 07.03.2017 року, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, з корисливих мотивів, при цьому особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, взяла з собою предмет, схожий на пістолет, який належав ОСОБА_9 направилися до Хортицького району м. Запоріжжя, де у вказаний день приблизно о 22 годині 40 хвилин, знаходячись біля будинку № 10 по бульвару Будівельників в місті Запоріжжя, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вчинюючи розбійний напад, з метою заволодінням чужим майном, а саме мобільним телефоном «Сіменс А 50», вартістю 50 гривень, підійшов до потерпілої ОСОБА_10 та погрожуючи предметом, схожим на пістолет, висунув останній вимоги щодо передачі йому зазначеного телефону, коли в цей час, ОСОБА_7 стояв поруч із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та слідкував за тим, щоб його дії не були виявлені іншими особами, які б могли завадити у вчиненні кримінального правопорушення та доведенні його до кінця. Побоюючись за своє життя, оскільки зазначений пістолет потерпілою ОСОБА_11 був сприйнятий як дійсна зброя, остання негайно передала на вимогу особи, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, мобільний телефон «Сіменс А 50», заволодівши яким ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, покинули місце злочину, причинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 50 грн.

Не зупиняючись на скоєному, продовжуючи свій злочинний шлях по Хортицькому району міста Запоріжжя, 29.10.2015 року, приблизно о 22 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, яка мала при собі предмет, схожий на пістолет, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку № 21 по бульвару Будівельників в місті Запоріжжя, вчинюючи розбійний напад, з метою заволодінням чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_12 , перестріли останнього. При цьому, особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, висунула ОСОБА_12 вимоги щодо негайної передачі цінного майна, яке він мав при собі. В цей час, ОСОБА_7 стояв поруч із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, та слідкував за тим, щоб його дії не були виявлені іншими особами, які б могли завадити у вчиненні кримінального правопорушення та доведенні його до кінця. Побоюючись за своє життя, оскільки зазначений пістолет потерпілим ОСОБА_12 був сприйнятий як дійсна зброя, останній негайно передав на вимогу особи, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, мобільний телефон «LG optimus P 705», вартістю 1000 гривень, чоловічу куртку, вартістю 500 гривень, окуляри «Porshe decign», вартістю 1000 гривень, навушники «Philips», вартістю 249 гривень, заволодівши яким ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, покинули місце злочину, причинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 2749 грн.

Крім того, продовжуючи свої злочинні дії на території Хортицького району міста Запоріжжя, 29.10.2015 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, яка мала при собі предмет, схожий на пістолет, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись біля супермаркету «АТБ», що розташований по вулиці Хортицьке шосе 18-А в місті Запоріжжя, вчинюючи розбійний напад, з метою заволодінням чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_13 , перестріли останнього. При цьому, особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, висунула ОСОБА_13 вимоги щодо негайної передачі цінного майна, яке він мав при собі. В цей час, ОСОБА_7 стояв поруч із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, та слідкував за тим, щоб його дії не були виявлені іншими особами, які б могли завадити у вчиненні кримінального правопорушення та доведенні його до кінця. Побоюючись за своє життя, оскільки зазначений пістолет потерпілим ОСОБА_13 був сприйнятий як дійсна зброя, останній негайно передав на вимогу особи, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, мобільний телефон «nomi і 502», вартістю 2300 гривень, чоловічу куртку, вартістю 200 гривень, заволодівши яким ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, покинули місце злочину, причинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 2500 грн.

Також, 29.10.2015 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, яка мала при собі предмет, схожий на пістолет, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , вчинюючи розбійний напад, з метою заволодінням чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_14 , перестріли останнього. При цьому, особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, висунула ОСОБА_14 вимоги щодо негайної передачі цінного майна, яке він мав при собі. В цей час, ОСОБА_7 , стояв поруч із особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, та слідкував за тим, щоб його дії не були виявлені іншими особами, які б могли завадити у вчиненні кримінального правопорушення та доведенні його до кінця. Побоюючись за своє життя, оскільки зазначений пістолет потерпілим ОСОБА_14 був сприйнятий як дійсна зброя, останній негайно передав на вимогу особи, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, чоловічу сумку чорного кольору, в якій знаходилось: карта пам`яті розміром 2 гб., мобільний телефон «Samsung E 202і», загальною вартістю 300 грн., заволодівши яким ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, покинули місце злочину, причинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 300 грн.

Після вчинення вищезазначених злочинів ОСОБА_7 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, направились до місця проживання ОСОБА_9 , а саме до будинку АДРЕСА_4 . По приїзду за місцем мешкання ОСОБА_9 , особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, був одягнений у куртку сірого кольору по типу вітрівка, а також показав мобільний телефон, пояснивши, що вони разом із ОСОБА_7 пограбували чоловіка, а сам ОСОБА_7 приніс із собою чоловічу барсетку.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що її підзахисний вважає, що вирок необхідно змінити, призначивши йому більш м`яке покарання, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку не врахував особу обвинуваченого, його щире каяття, допомогу слідству, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, а також вважає, що суд призначив занадто суворе покарання. Зазначає, що ОСОБА_7 при допиті в судовому засіданні визнав себе частково винним в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, розкаявся, однак вважає, що у суду були підстави застосувати ст. 69 та 75 КК України. Також зазначає, що ОСОБА_7 має цивільну дружину, двох дітей та батьків, за життя яких переймався; матір ОСОБА_7 перенесла інсульт.
На підставі зазначеного, просить змінити вирок районного суду, а саме застосувати до призначеного покарання ОСОБА_7 у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна, за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, норми ст.ст. 69, 75 КК України, та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням 3 роки.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала вирок районного суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, кваліфікація дій останнього, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, ґрунтуються на обставинах, які сторонами провадження не оспорюються, тому перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Зі змісту скарги убачається, що захисник фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, а також інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні "інших обставин справи"; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду, тощо.

Що стосується доводів захисника про суворість призначеного її підзахисному покарання та про необхідність призначити покарання ОСОБА_7 із застосуванням статей 69, 75 КК України, з урахуванням його другорядної ролі у вчиненні злочину, то вони не можуть вважатися достатньо переконливими.

Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував тяжкість вчинених злочинів, які є тяжкими, дані про особу винного, який раніше не судимий, скоїв ряд тяжких злочинів, до тримання під вартою офіційно не працював, переховувався від суду та був оголошений у розшук, не перебуває на обліку в КУ «Обласна клінична психіатрична лікарня» та в Запорізькому обласному наркологічному диспансері, матеріальна шкода потерпілим не відшкодована, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів, наведених в апеляційній скарзі, істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 має цивільну дружину, двох дітей та батьків (матір перенесла інсульт), за життя яких він переймається; що, на думку апелянта, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, є необґрунтованими та не можуть бути враховані, як підстави для пом`якшення покарання. До того ж, стороною захисту на підтвердження цих доводів не надано жодного доказу.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України, яке визначено в мінімальних межах санкції вказаної статті.

Покарання ОСОБА_7 призначено судом з дотриманням вимог матеріального закону, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного) та попередження нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Достатньо переконливих доводів, які би спростовували висновки місцевого суду в частині призначеного покарання, а також свідчили б про можливість пом`якшити покарання ОСОБА_7 , застосувавши при цьому норми статей 69 та 75 КК України стороною захисту не доведено.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, на переконання колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості чи надмірним для досягнення мети покарання.

Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 по зазначених у ній доводах, а відтак і відсутності підстав для зміни судового рішення і пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4