Справа № 196/753/18
№ провадження 1-кп/196/81/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 29 травня 2018 року, укладену в кримінальному провадженні №0000247 від 16.05.2018 р., яке надійшло до суду з Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Царичанка Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,-
у вчиненні злочину, передбаченого ст.263 ч.2 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
В лютому місяці 2018 року (точної дати та часу слідством не встановлено) ОСОБА_4 , знаходячись на зупинці громадського транспорту, яка розташована в с.Селянівка Царичанського району Дніпропетровської області, за вказаною зупинкою побачив на землі металевий предмет, який складався з двох металевих трубок, скріплених між собою ланцюгом, зовні схожий на "нунчаку". В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне поводження із холодною зброєю, а саме носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу. Керуючись своїм злочинним умислом, він підійняв вказаний предмет та приніс за місцем свого проживання. У подальшому ОСОБА_4 носив його із собою.
15.05.2018 року близько 18 години в парку "Слави", що в смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, працівниками поліції у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено металевий предмет, який відноситься до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом за типом холодної зброї ударно-дробильної дії - нунчаку, при цьому дозвіл на носіння вказаного предмету ОСОБА_4 не має.
Отже, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.263 КК України, а саме носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Під час досудового розслідування 29.05.2018 року, підозрюваний ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 та прокурор Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, під час судового провадження.
Сторони узгодили покарання ОСОБА_4 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 263 КК України, а саме у виді двох років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного (один рік) іспитового строку не вчинить нового злочину ти виконає покладені на нього обов`язки.
На момент підписання угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 були зрозумілі наслідки укладення такої угоди, викладені у ст.473 КПК України і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (п.1 ч.4 ст.394 КПК України) та касаційному порядку (п.1 ч.3 ст.424 КПК України). Крім того, підозрюваним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1,4 пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Просив затвердити зазначену угоду та призначити узгоджену в ній міру покарання.
Прокурор та захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, посилаючись на те, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України.

Крім того, судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 263 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто відповідно до ч.6 ст. 474 КПК України, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, аніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наслідки не виконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, аніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6,7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Суд переконався, що в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, учасники підготовчого судового засідання не заперечують проти затвердження даної угоди.
Вид та міра покарання, які узгоджені сторонами, виходячи із вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, а також ураховуючи особу обвинуваченого, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання, згідно характеристики виконкому Царичанської селищної ради компрометуючих даних на ОСОБА_4 не надходило, відповідає загальним засадам призначення покарання.
При призначені покарання враховано тяжкість злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Отже, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст. 315, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 472, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 29 травня 2018 року між прокурором Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому за цією статтею узгоджену сторонами міру покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1144,00 гривень судових витрат за проведення експертизи зброї.
Після набрання вироком законної сили речовий доказ - металевий предмет, вилучений у ОСОБА_4 , який відноситься до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії - нунчаку, який зберігається у камері зберігання речових доказів при Царичанському ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подано апеляцію протягом 30 днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 цього Кодексу.

Суддя ОСОБА_1