Справа № 640/6594/18
н/п 1-кс/640/4418/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" травня 2018 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що 16.04.2018 невстановлені особи, облаштування яких знаходиться за адресою: м. Харків, Журавлівська набережна, 4/1, порушили правила користування та зберігання промисловою продукцією, що стосується безпечного її використання, що створило загрозу настання тяжких наслідків.
Так, при дачі пояснень ОСОБА_5 , зазначив, що 16.04.2018 прибувши на АЗС, яка розташована за адресою: м. Харків, Журавлівська набережна, виявив пошкодження обладнання резервуару, де зберігається газ.
Крім того, 16.04.2018 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою м. Харків Журавлівська набережна, 4 чути запах газу на заправці.
Протоколом огляду місця події встановлено, що за адресою: м. Харків, Журавлівська набережна, розташовано резервуар для зберігання газу на якому міститься інформаційна табличка «ООО «Серен» г. Мариуполь Сделано в Украине…». Також на зазначеному резервуарі нанесено наступний ідентифікаційний номер № НОМЕР_1 . Крім того встановлено інформаційний стенд та приміщення з вивіскою «ГАЗ».
Згідно відповіді голови адміністрації Київського району ХМР інформації та будь-які дозвільні документи на розташування резервуару для зберігання пропана-бутана в адміністрації відсутні.
Відповідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно та кадастрового реєстру, даних щодо власників об`єктів та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , не встановлено. На теперішній час власники резервуару відсутні.
Відповідно листа начальника Головного управління Держпраці у Харківській області встановлено, що жодних дозвільних документів на встановлення зазначеного автомобільного газового заправного пункту не надавалось. Крім того, під час виїзду на місце розташування АГЗП встановлено що ємність розташована з грубим порушенням та був присутній виток газу, який був ліквідовано та локалізовано. Водночас на теперішній час ємність несе потенційну загрозу.
Також існує реальна загроза щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна та під час використання може спричинити небезпечні для її споживача наслідки, вибух, пожежу, тощо а також можуть міститись інші відомості, які будуть використані, як доказ факту чи обставин та необхідністю проведення вибухотехнічної експертизи під час розслідування кримінального провадження, тобто відповідно до критеріїв п.1 ч.2 ст.170 КПК України, виникає необхідність у його збереженні.
Сторона обвинувачення зазначає, що з метою забезпечення кримінального провадження, збереження речового доказу, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно з обов`язковою забороною розпорядження та користування арештованим майном, оскільки є загроза приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження вищезазначеного резервуару, що недопустимо та унеможливить подальше розслідування та прийняття законного рішення по кримінальному провадженню.
В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду 04.05.2018 надійшла заява від прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , в якій він просить провести судове засідання за його відсутності у зв`язку з службовою зайнятістю, клопотання просить задовольнити.
Судом неодноразово поверталося вказане клопотання для встановлення власника вказаного в клопотанні майна, однак згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно та кадастрового реєстру, даних щодо власників об`єктів та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , не встановлено. На теперішній час власники резервуару відсутні (а.с. 13-15, 16, 17, 18).
Власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
16.04.2018 з 13.20 год. до 14.23 год. згідно протоколу огляду місця події, за адресою: м. Харків Журавлівська набережна, 4, проведено огляд, в ході якого, згідно протоколу огляду місця події від 16.04.2018, вилучено вказане в клопотанні сторони обвинувачення майно (а.с. 8-11).
Згідно копії розписки прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , вказана копія ухвали отримана ним 18.04.2018 о 15.00 год. (а.с. 26).
Згідно копії розписки прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , вказана копія ухвали отримана ним 19.04.2018 о 17.55 год. (а.с. 28).
Згідно копії розписки прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , вказана копія ухвали отримана ним 26.04.2018 о 15.00 год. (а.с. 30).
Після проведення огляду клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано слідчим, прокурором не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, слідчий, на виконання вимог абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, повинен був звернутися до суду наступного робочого дня після вилучення майна, тобто до 17.04.2018, інакше майно має бути повернуто особі, у якої воно було вилучено.
Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках, передбачених частиною 5 статті 171 КПК України.
За правилами абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Тобто, згідно норм чинного законодавства, розглядаючи клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст. 171 КПК України, а частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України, в разі повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
В подальшому, в передбачений кримінальним процесуальним законодавством строк стороною обвинувачення, як встановлено вище, направлено до суду клопотання про арешт майна. Додержання процесуального строку шляхом подачі клопотань на пошту відповідає положенням ст. 116 КПК України.
За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України, в разі повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Згідно відмітки Укрпошти на конверті та опису вкладення, вказане клопотання сторони обвинувачення направлено поштою в межах встановленого строку 28.04.2018 та надійшло до Київського районного суду м. Харкова після усунення недоліків 02.05.2018 о 15 год. 24 хв.
Таким чином, згідно зі ч. 3 ст. 172 КПК України, передбачений законом строк в сімдесят дві години для усунення недоліків прокурором, слідчим не порушено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Слідчим доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться клопотанні слідчого, прокурора, доведено їх значення для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 114, 117, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Визначити місцем зберігання арештованого майна в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1