КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю особи, яка подала скаргу
адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року,
в с т а н о в и л а:
Справа №11-сс/824/404/2018 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1
передбаченого цим Кодексом, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження розумного строку прийняття процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії, а не проведення слідчих (розшукових) дій, передбачених Главою 20 цього Кодексу.
До того ж норми діючого КПК України взагалі не передбачають вирішення слідчим суддею питання щодо встановлення процесуальних строків для проведення слідчих (розшукових) дій, для яких цим Кодексом не встановлені граничні строки.
Крім того, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, а слідчий суддя лише у частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції.
Однак, незважаючи на необхідність завершення досудового розслідування, слідчим ГПУ неодноразово ухвалюються рішення про зупинення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, що не відповідає вимозі «розумного строку», закріпленого у статті 6 Конвенції.
При цьому, факт недотримання розумних строків здійснення досудового розслідування, неодноразово оскаржувався Генеральному прокурору України, проте з відповіді прокурора вбачається, що строки досудового розслідування не порушені і досудове розслідування буде закінчено у найкоротший строк після отримання відповіді на запит про надання міжнародної правової допомоги.
Таким чином, на думку апелянта, слідчий суддя, дійшовши до переконання про відсутність правових підстав для відкриття провадження за його клопотанням, оскільки вимоги цього клопотання лежать за площиною повноважень, якими наділений слідчий суддя нормами КПК України, та відмовляючи у відкритті провадження, посилається на норми кримінального процесуального законодавства, які передбачають оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого і прокурора, а не розгляд клопотань, але при цьому не звернув уваги на такі норми закону, як ст. 2, п. 18 ст. 3, ч. 3 ст. 26, ст. 21, ч. 5 ст. 28, ч.ч. 1, 2 ст. 283, ч. 2 ст. 113, ч.ч. 1, 2 ст. 114 КПК України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
У ч. 1 ст. 303 КПК України встановлений виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.
Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дії чи бездіяльність, що не підлягають оскарженню.
Зазначене клопотання захисник ОСОБА_5 обґрунтував: протиправним зволіканням ГПУ із закінченням досудового розслідування кримінального провадження у встановлений строк та обмеженням ОСОБА_6 у його праві доступу до правосуддя; неодноразовими рішеннями слідчого про зупинення досудового розслідування, вказуючи на можливість сторони обвинувачення виконати процесуальні дії в межах міжнародного співробітництва в період з 14.02.2017 року, що в своїй сукупності порушує розумні строки здійснення досудового розслідування.
20 серпня 2018 року слідчим суддею відмовлено у відкритті провадження за вказаним клопотанням, при цьому висновки слідчого судді про наявність правових підстав для застосування положень ч. 4 ст. 304 КПК України, на переконання колегії суддів, є обґрунтованими, оскільки фактично захисником ОСОБА_5 оскаржувалося невиправдане, на його думку, зупинення строків досудового розслідування кримінального провадження, тобто у позапроцесуальний спосіб оскаржено рішення слідчого про зупинення досудового розслідування з метою зобов`язання сторони обвинувачення до прийняття конкретних рішень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 283 КПК України, проте така бездіяльність не може бути предметом оскарження, а, як вірно вказав слідчий суддя, рішення слідчого про зупинення досудового розслідування може бути предметом самостійного оскарження в порядку п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України.
При цьому, не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про те, що його клопотання було подано до слідчого судді виключно в порядку ст. 114 КПК України, які ніяким чином не вказують на неправильність прийнятого слідчим суддею рішення про відмову у відкритті провадження за таким клопотанням, оскільки, як зазначено у ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор у порядку, передбаченому ст. 114 КПК України, на виконання своїх повноважень, регламентованих п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, недотримання яких підлягає оскарженню згідно ст. 308 КПК України до прокурора вищого рівня, а не до слідчого судді, який на підставі ч. 2 ст. 28 КПК України забезпечує проведення досудового розслідування в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції, і вирішує лише ті питання, як зазначено в ч. 3 ст. 26 КПК України, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Зокрема, до повноважень слідчого судді віднесено розгляд питань, пов`язаних із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження (Розділ ІІ КПК України), розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування.
При цьому положення Глави 19 КПК України визначають форму та регламентують порядок проведення досудового розслідування, під час якого слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй професійній діяльності і несе відповідальність згідно з ч. 1 ст. 40 КПК України за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, водночас прокурор, здійснюючи свої повноваження у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, як про це зазначено в п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений ним строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.
Отже, фактичне оскарження недотримання розумних строків досудового розслідування в інший спосіб, як-то до слідчого судді у формі подання клопотання, зокрема в порядку ст. 114 КПК України, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за клопотанням захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 незаконним та необґрунтованим, а тому відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року та задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПКУкраїни, колегія суддів, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3