УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2018 року cлідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ДФС України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 320 170 000 000 002 58 від 21.12.2017 щодо неповернення вилученого майна,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ГСУ ДФС України у кримінальному провадженні № 320 170 000 000 002 58 за ч. 1 ст. 205 КК України щодо неповернення вилученого майна.

Скарга обґрунтована тим, що ГСУ ФР ДФС України на підставі ухвали слідчого судді від 11.04.2018 проведений 20.04.2018 обшук за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , під час якого вилучені ноутбук та печатка ТОВ «Бюро Кратт», що належать останній.

Ініціатор скарги зазначила, що вважає вказані речі тимчасово вилученим майном, оскільки слідчим суддею в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку прямо не дозволялось їх відшукання та вилучення.

Зазначена обставина, на думку заявника, покладала на слідчого обов`язок ініціювати накладення арешту на вилучені речі та предмети.

Тому, як вважає адвокат, утримання слідчим вищезазначених речей є неправомірним з огляду на те, що вони не стосуються кримінального провадження, за фактом якого здійснюється розслідування, неповернення вилученого порушує право власності ОСОБА_3 , тому вилучене підлягає поверненню останньому.

У зв`язку з цим заявник просила слідчого суддю зобов`язати слідчого повернути власнику його майно.

У судовому засіданні представник власника - адвокат ОСОБА_4 наполягав на задоволенні скарги з наведених у ній підстав.

Слідчий ГСУ ДФС України, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду скарги, до суду не прибув, про наявність поважних причин неявки суд не повідомив.

Наведена обставина відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

У силу ч. 1 ст.169 КПК тимчасово вилучене майно повертається особі, зокрема, у випадку, передбаченому ч.5 ст.171 КПК.

Вказаною нормою на слідчого покладений обов`язок протягом 48 годин з моменту тимчасового вилучення звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на відповідне майно.

У той же час, згідно з ч. 7 ст.236 КПК тимчасово вилученим майном вважаються речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо наданий дозвіл на їх відшукання в ухвалі про обшук.

Отже, саме відсутність в ухвалі слідчого судді про обшук дозволу на відшукання певних речей відносить останні до категорії тимчасово вилучених, що накладає на слідчого обов`язок вирішувати їх подальшу долю шляхом ініціювання накладення арешту.

Ухвалою слідчого судді від 11.04.2018 (справа № 761/13308/18, провадження № 1-кс/761/9113/2018) дозволено проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 адресою АДРЕСА_1 .

З вказаного рішення слідчого судді вбачається, що ОСОБА_3 є засновником та директором ТОВ «Бюро Кратт», яке входять до складу «транзитно-конвертаційного центру», що надає послуги з конвертації грошових коштів та мінімізації бази оподаткування підприємствам, які здійснюють діяльність в різних галузях економіки та різних регіонах України.
Метою вказаної слідчої дії визначено відшукання і вилучення речей та документів, які можуть містити інформація щодо вчинення зазначеного вище злочину та причетність до них ТОВ «Бюро Кратт».

Згідно з протоколом обшуку від 20.04.2017 під час обшуку вилучені ноутбук та печатка ТОВ «Бюро Кратт», засновником та директором якого є ОСОБА_3 .

З наведеного витікає, що вилучені речі мають родові ознаки майно, виявлення та вилучення якого прямо передбачено ухвалою слідчого судді про обшук.

Зазначена обставина свідчить, що предмети, вилучені під час обшуку, не мають статусу тимчасово вилучених, тому слідчий на законних підставах утримує предмети та документи, на поверненні яких наполягає їх власник.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника, що вилученням майна порушується його право власності.

Однак, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права власності протиправно.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ОСОБА_3 відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

Сукупність наведеного приводить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 169, 171, 236, 303, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ДФС України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 320 170 000 000 002 58 від 21.12.2017 щодо неповернення вилученого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1