Справа № 397/1049/17
н/п : 1-кп/397/32/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2018 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в сел. Олександрівка кримінальне провадження №0000271 (судове провадження №397/1049/17, н/п 1-кп/397/32/18), яке надійшло від прокурора Олександрівського відділу Знам`янської місцевої прокуратури, про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Розумівка, Олександрівського району Кіровоградської області, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта незакінчена середня, учень 7 класу Голиківської філії КЗ «Красносілківське НВО» Олександрівської районної ради Кіровоградської області, за кваліфікацією по ч.3 ст. 153 КК України,-
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

особа, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4

захисника ОСОБА_7

законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

законного представника особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру - ОСОБА_10 ,

представник служби у справах дітей ОСОБА_11 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_12

ВСТАНОВИВ:

До Олександрівського районного суду Кіровоградської області надійшло кримінальне провадження з клопотанням слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_13 , затверджене прокурором Олександрівського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітньої особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності - ОСОБА_14 у вигляді направлення його до спеціального навчально-виховного закладу за вчинення ним суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Судом встановлено, що 24 квітня 2017 року у період часу з 12:10 год. до 14:00 год. малолітній ОСОБА_4 разом з малолітнім ОСОБА_15 бавилися на території домоволодіння по АДРЕСА_1 . Цього ж дня, 24.04.2017 року у зазначений період часу (точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилося можливим) у малолітнього ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом по відношенню до малолітнього ОСОБА_15 .

Малолітній ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на задоволення статевої пристрасті, скориставшись відсутністю нагляду дорослих, відвів малолітнього ОСОБА_15 до напівзруйнованого будинку АДРЕСА_1 , де діючи умисно, скориставшись фізичною перевагою над потерпілим, використовуючи його безпорадний стан, всупереч волі малолітнього ОСОБА_15 продовжуючи свої неправомірні дії, повернув малолітнього ОСОБА_15 спиною до себе, зняв з останнього спідню білизну, відкривши таким чином доступ до статевих органів малолітнього ОСОБА_15 . Далі зняв з себе штани з нижньою білизною, в положенні «із-заду», вступив у статевий зносини та вчинив анальний статевий акт, чим своїми умисними, протиправними діями спричинив потерпілому малолітньому ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді надривів слизової оболонки анального отвору, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 975/497 від 26.07.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 свою вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння не визнав. Пояснив, що 24.04.2017 року він знаходився дома, допомагав бабусі поратися на огороді. Малолітнього ОСОБА_15 не бачив та не бавився з ним.

Вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки ч. 3 ст. 153 КК України, підтверджується показами законного представника малолітнього ОСОБА_15 , свідків, експерта, практичного психолога, даними в судовому засіданні.

Законний представник малолітнього ОСОБА_15 - ОСОБА_8 суду показала, що 24.04.2017 близько 11-00 год. До них до двору прийшов сусідський хлопчик - ОСОБА_16 , попросив цигарку, після того, як вона йому її дала, він пішов до себе у двір, узявши з собою гратися її малолітнього сина ОСОБА_17 . Вони часто гралися разом, син довіряв ОСОБА_18 та охоче грався з ним. Близько 14-00 год. ОСОБА_18 привів у двір сина, той був заплаканий, причину вона не могла встановити через малолітній вік сина, який не розповів, що трапилося. Коли увечері вона робила гігієнічні процедури синові, побачила синець в області заднього проходу. Наступного дня звернулася до лікаря-педіатра Олександрівської ЦРЛ, який сказав їй, що нічого страшного не сталося та таке у дітей буває. Рустам ще два дні хникав з приводу того, що у нього боліли сіднички, на її запитання, що трапилося, сказав : «Вова пісю пхав». Вказане спонукало її звернутися до Олександрівського ВП з відповідною заявою, після її написання разом з працівниками поліції на службовому автомобілі поїхала з сином в м. Кропивницький для проведення судово-медичної експертизи та на консультацію до обласної дитячої лікарні. Лікарі, обдивившись дитину, виявили синець навколо заднього проходу та тріщини на слизовій оболонці. На початку червня 2017 року разом з сином, у присутності слідчого та прокурора проходили психологічне консультування в м. Кропивницький, де практичний психолог гралася з сином та намагалася «розговорити» його з метою отримати інформацію про події, що трапилися з ним. При цьому син грався іграшками, узяв котика і сказав, що це він, узяв собачку і сказав, що це ОСОБА_19 . На запитання психолога, чи робила собачка котику боляче, відповів, що так і на запитання психолога, де робила боляче, перевернув котика і показав йому під хвіст. Коли син грався будиночками, на запитання психолога, де саме собачка зробила боляче котикові, показав ручкою до середини напіврозібраного будиночка.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що вона є класним керівником класу, у якому навчався ОСОБА_4 у Голиківській ЗОШ. Малолітній ОСОБА_16 проживає зі своєю неповнолітньою сестрою ОСОБА_21 , їх мати з ними проживає періодично, оскільки їздить на роботу до м. Києва, а тому фактично ОСОБА_21 займається вихованням ОСОБА_18 під час відсутності матері, бабуся тільки час від часу приходить і наглядає за дітьми. ОСОБА_4 школу відвідував, однак час від часу мав пропуски-занять, порушував поведінку, проявляв агресію до однолітків та неповагу до старших, не піддавався виховному впливу педагогів, нею неодноразово (при зустрічах та по телефону) повідомлялось про це матір ОСОБА_4 - ОСОБА_10 , проте остання належних дій до сина не вживала та стверджувала, що він хороший. На батьківські збори класу мати з являлась один раз у 5 класі та після цього до школи приходила у 6 класі, коли її викликали.

Була присутня при взятті поясненя у малолітнього ОСОБА_4 у кінці квітня 2017 року працівниками поліції у кабінеті директора Голиківської ЗОШ були присутні психолог відділу освіти ОСОБА_22 , вона та слідчий-жінка, яка задавала запитання, на які малолітній відповідав та зізнався, що подивившись відео відповідного характеру, відвів сусідського хлопчика ОСОБА_17 до занедбаного будинку, розташованого поруч з його двором, в якому ніхто не проживає, де зняв з нього спідню білизну та вступив у статевий контакт.

Свідок ОСОБА_22 - практичний психолог відділу освіти Олександрівської РДА показала, що наприкінці квітня 2017 року їй зателефонував начальник відділу освіти та повідомив, що їй необхідно, з працівниками поліції, поїхати в с.Голикове де ніби-то трапилася неприємна подіязгвалтування малолітнього. Разом з працівниками поліції на їх службовому автомобілі поїхали в с.Кримки, де було відібрано пояснення у малолітнього ОСОБА_4 у кабінеті директора Голиківської ЗОШ. При допиті були присутні класний керівник ОСОБА_20 , вона та слідчий - жінка, яка задавала запитання, на які малолітній відповідав та зізнався, що подивившись відео відповідного характеру, відвів сусідського хлопчика ОСОБА_17 до занедбаного будинку, розташованого поруч з його двором, в якому ніхто не проживає, де зняв з нього спідню білизну та вступив у статевий контакт.
Свідок ОСОБА_23 судупоказав, що 24.04.2017 увечері прийшов з роботи, жінка розповіла, що син плаче і жаліється : «вава», показуючи на сіднички. В області заднього проходу у сина був синець. Наступного дня дружина - ОСОБА_8 разом з сином ОСОБА_17 поїхали на консультацію до Олександрівської ЦРЛ, де їм сказали, що нічого страшного не сталося, може десь упав. На 3-й день дружина випитала у ОСОБА_17 , що трапилося, де взялася «вава», син сказав їй, що ОСОБА_24 пхав «пісюн». Дружина написала з цього приводу заяву в поліцію. Від сусідів дізнався, що коли працівники поліції допитували ОСОБА_4 , він зізнався, що відвів ОСОБА_17 у розвалену хату, де намагався вступити у статевий контакт.

Свідок ОСОБА_25 суду показав, що є головою Голиківської сільської ради, до складу територіальної громади входить с. Кримки, де мешкає сім`я, у якій виховується ОСОБА_16 . Про те, що у квітні 2017 року було згвалтовано малолітнього ОСОБА_17 вона дізналася по телефону від сестри ОСОБА_26 . Мати малолітнього - ОСОБА_10 характеризується позитивно. Працювала в м.Києві вахтовим методом, 2 тижні вдома. 2 тижні на роботі. На час розгляду справи покинула місце роботи і перебувала вдома з дітьми. За відсутності матері діти перебували під наглядом бабусі, - ОСОБА_27 , яка проживала окремо від них.

Судово-медичний експерта ОСОБА_28 ,допитаний як експерт показав, що дійсно проводив судово-медичне обстеження малолітнього ОСОБА_15 , про що ним складено декілька висновків експертиз. У ході судово-медичного обстеження виявлено надриви слизової оболонки анального отвору, які утворилися від травматичного контакту з тупим об`єктом по механізму розтягнення. Механізм розтягнення означає, що мала місце дія тупого предмета ззовні до середини анального отвору, яка призвела до розтягнення слизової оболонки. Індивідуальні ознаки травмуючого предмета не відобразилися, але пошкодження не характерне для спричинення власноручно. Не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у результаті дії статевого члена у напруженому стані.

Свідок ОСОБА_29 - практичний психолог обласного Центру соціально- психологічної реабілітації дітей Кіровоградської обласної ради, показала, що за дорученням директора Центру вона здійснювача психологічне консультування дитини. Слідчий та прокурор розповіли їй, що трапилося з дитиною. Однак у звя`зку з мачолітнім віком ОСОБА_17 не повідомляє про обставини події тому було необхідно поспілкуватися з дитиною та дізнатися, чи подія мала місце. Дитина охоче спілкувалася на різні теми, однак замикачася або переводила розмову на інше при згадуванні про сусідського хлопчика ОСОБА_18 . Для встановлення контакту з дитиною, ОСОБА_17 запропоновано гратися з м`якими іграшками та вибрати серед них себе, після чого він вибрав котика. Психолог запропонувала серед іграшок вибрати сусіда ОСОБА_18 , рустам вибрав собачку. На запитання психолога, чи робив собачка боляче котику, він відповів «так», на запитання, де саме собачка зробив боляче котику. ОСОБА_17 показав котик' під хвіст. Після чого ОСОБА_17 грався з будиночками, та психолог запропонувала показати місце, де саме собачка зробив котикові боляче, на що ОСОБА_17 показав будиночок, де живе ОСОБА_24 . а поряд - напіврозібраний будиночок та вказав на цей будиночок, поклавши руку усередину нього. З поведінки дитини вона, як практичний психолог, зробила висновок, що щодо дитини було здійснено сексуальне насильство з боку сусіда ОСОБА_30 .

Враховуючи вік ОСОБА_17 він не міг нафантазувати про події в цьому будиночку та оговорити ОСОБА_31 . У його віці діти говорять те. що бачать або відчувають. ,

Вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки ч. 3 ст. 153 КК України, підтверджується також документами дослідженими в судовому засіданні.

З витягу з ЄРДР, встановлено, що 28.04.2017року за заявою ОСОБА_8 розпочато кримінальне провадження №0000271 за ч.З ст.153 КК України про те, що 24.04.2017 року близько 14-00 год. Малолітній ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні напівзруйнованого будинку в АДРЕСА_2 скориставшись безпорадним станом малолітнього ОСОБА_15 , задовольнив статеву пристрасть неприродним способом.

а.п. 1

З рапорта від 28.04.2017 року чергового Олександрівського ВП виднол, що 28.04.17 до ЧЧ надійшло телефонне повідомлення медичної сестри приймального покою ОСОБА_32 про те, що ОСОБА_33 доставила на огляд сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та пояснила, що 24.-04.17 року близько 14-00 год. житель АДРЕСА_3 ОСОБА_16 за місцем свого проживання

вступив у статевий акт з її сином.

а.п. 2

З протоколу огляду місця події від 28.04.2017 року з доданими фото таблицями, видно, що оглянуто житловий будинок по АДРЕСА_2 - який є місцем вчинення суспільно-небезпечного діяння.

а.п.16-21.
З протоколу огляду місця події від 29.04.2017 року, з доданими фото таблицями, видно, що в приміщенні кабінету Олександрівського ВП ОСОБА_4 видав труси, в які був одягнутий під час вчинення суспільно-небезпечного діяння.

а.п. 23-28

З протоколу огляду предмету від 08.06.2017 року видно, щооглянуто вилучені труси а постановою про визнання та здачу речових доказів від 08.06.2017 року, слідчий визнав труси речовим доказом і передав на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Олександрівського ВП.

а.п. 29-30 . . .

З записів у журналі консультувань практичного психолога та з довідки-інформації, складеною за результатами індивідуального консультування практичного психолога, яке відбулося 01.06.2017 року в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради, видно, що враховуючи вікові особливості ОСОБА_34 (3,5 років) та поведінку останнього під час індивідуального консультування, достатньо підстав вважати, що відносно ОСОБА_35 дійсно мало місце сексуальне насильство зі сторони сусіда на ім`я ОСОБА_18

а.п. 56-57

З висновків експерта № 497 від 12.05.2017 року, №757/497 від 09.06.2017року, № 975/497 від 26.07.2017 року встановлено, що у малолітнього ОСОБА_15 , виявлено надриви слизової оболонки анального отвору, які утворилися від травматичного контакту з тупим об`єктом по механізму розтягнення та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, в пошкодженнях відобразилися загальні властивості тупого предмету, індивідуальні «не відобразилися».

а.п. 63, 65,68

Згідноо висновку судово-психіатричної експертизи № 274 від 09.06.2017 року, малолітній ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє ознаки психічного розладу у формі змішаних розладів психічного розвитку. Проте вказаний психічнии розлад не І відноситься до категорії розладів психотичного характеру і не позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. З урахуванням індивідуально-психологічних вікових особливостей І стану розумового розвитку, що відповідає нижній границі календарного віку, міг правильно сприймати : бставини, що мають значення у справі і давати про них відповідні показання. Під час вчинення інкримінованого йому діяння усвідомлював фактичний характер і зміст власних дій і керував ними.

а.п.164-166

З актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 04.05.2017 року та від 17 січня 2018 року встановлено, що малолітній ОСОБА_4 проживає з матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сестрою ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в задовільних санітарних умовах, має задовільні умови проживання, діти забезпечені дровами, одягом, продуктами харчування, кімнати умебльовані. На час відсутності матері діти перебувають під наглядом бабусі. Періодично мати від`їжджає на заробітки до м. Києва.

а.п. 141

Покази свідка захисту ОСОБА_36 про те, що 24 квітня 2017 року в день вчинення суспільно небезпечного діяння малолітнім ОСОБА_4 він увесь час перебув вдома нікуди не відлучався, допомагав бабусі на присадибній ділянці, суд оцінює критично, оскільки як видно з її пояснень ОСОБА_4 неодноразово відлучався з будинку. В цей час ОСОБА_37 , який є чоловіком рідної сестри ОСОБА_10 та привіз її в с. Кримки ремонтував телевізор як видно з її пояснень ОСОБА_4 також ходив до нього, а тому вона не мала можливості здійснювати повний контроль за поведінкою малолітнього ОСОБА_4 та його діями.

Покази свідка захисту ОСОБА_38 про те, що малолітній ОСОБА_4 ввесь час в той день був під контролем дорослих, а саме бабусі, свідка ОСОБА_36 та його особисто судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки він є чоловік рідної сестри матері малолітнього ОСОБА_4 , у яких в с.Розумівка він жив з початку навчального 2016-2017 років, тому є зацікавленою особою. Крім того, свідок пояснив, що ОСОБА_4 не ввесь час перебував поряд з ним відходив то на огород то за будинок, також не зміг сказати навіть місяць, коли приїжджав до будинку ОСОБА_39 , де з 11-00 до 15-30 год. ремонтував антену до телевізора.

Законний представник особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність - ОСОБА_10 в суді пояснила, що ОСОБА_4 є її сином, просить не застосовувати до сина примусового заходу виховного характеру у вигляді направлення його до спеціального навчально-виховного закладу, оскільки він не вчиняв суспільно-небезпечного діяння, а також показала, що працівниками поліції щодо її сина застосовувався психологічний тиск.

Ці покази суд також не може взяти до уваги, оскільки ОСОБА_14 перебувала на той час в м. Київі де працює вахтовим методом, не була очевидцем події. ЇЇ покази в частині вчинення психологічного тиску на її сина під час проведення досудового слідства зі сторони працівників поліції були перевірені у встановленому законом порядку, а саме відомості про це були внесені до ЄРДР 21.05.2018 року (№ к.п. 397/1049/18 а.п. 228), номер кримінального провадження 0000025, проведено перевірку та винесено постанову про закриття кримінального провадження від 26.09.2018 року (№ к.п. 397/1049/18 а.п. 230).

Невизнання ОСОБА_4 факту вчинення суспільно-небезпечного діяння суд вважає як обраний ним спосіб захисту.

Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що суспільно-небезпечне діяння мало місце, воно вчинено ОСОБА_4 у віці дванадцяти років, а саме:

- задоволення статевої пристрасті неприродним способом з використанням безпорадного стану потерпілого, вчинене щодо малолітнього, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

Вирішуючи клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку про необхідність застосування до останнього примусових заходів виховного характеру, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, суди ухвалюють рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом як найкращого забезпечення інтересів дитини.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України кримінальне провадження щодо неповнолітнього має здійснюватись в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим і психологічним особливостям.

Так, відповідно до ст.. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років, а відносно осіб, які вчинили злочини, передбачені ст. 153 КК України кримінальна відповідальність наступає з чотирнадцятирічного віку.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06.07.2004 Розумівською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто на час вчинення суспільно небезпечного діяння останній не досяг чотирнадцятирічного віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочинів, передбачених ст.153 КК України, що виключає його кримінальну відповідальність.

Оскільки малолітній ОСОБА_4 на момент вчинення даного суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, то до нього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою ст. 105 цього кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього кодексу.

При розгляді клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_40 примусових заходів виховного характеру суд враховує ступінь тяжкості вчинених суспільно-небезпечних діянь, які згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів; особу малолітнього, який за місцем проживання та навчання характеризується посередньо, порушує поведінку, пропускає заняття в школі без поважних причин, потребує постійного контролю та перевірки з боку батьків та вчителів; його вік, стан здоров`я, зокрема, те, що останній на обліку у лікарів педіатра, нарколога та психіатра не знаходиться, не належить до категорії людей з обмеженими можливостями, має низький рівень розвитку.

Також суд приймає до уваги умови життя та виховання малолітнього ОСОБА_4 , який проживає з матір`ю та старшою сестрою в задовільних житлово-побутових умовах. Мати періодично виїздить на роботу в м. Київ, в її відсутність, діти проживають самостійно, але перебувають під наглядом бабусі

Суд також виходить з даних, які характеризують матір малолітнього ОСОБА_4 . ОСОБА_10 , яка тривалий час не працювала, на протязі останнього року, вахтовим методом працює в м. Києві, не належно займається вихованням сина, не приділяє уваги його навчанню та дозвіллю.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_4 має пропуски навчальних занять без поважних причин, має досягнення низького рівня, інтересу до навчання не виявляє, вживає нецензурні слова.

Зі змісту ч.2 ст. 105 КК України, вбачається, що направлення до спеціальних навчально-виховних установ є найбільш суворим та, відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 15.травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» застосовується судами до неповнолітніх, котрі вийшли з-під контролю батьків чи осіб, які їх заміняють, не піддаються виховному впливу та не можуть бути виправлені шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру.

При цьому до спеціального навчально-виховного закладу не можна направляти осіб, визнаних інвалідами, а також тих, кому згідно з висновком відповідних спеціалістів перебування там протипоказане за станом здоров`я через наявність певних захворювань.

З огляду на викладене, враховуючи характеристику особи малолітнього ОСОБА_4 , який схильний до вчинення суспільно-небезпечних діянь, що мають ознаки злочинів, а також через часту відсутність матері вдома, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру відповідно до п 5 ч.2 ст. 105 КК України у виді направлення до спеціального навчально-виховного закладу. На думку суду, саме такий захід виховного характеру є необхідним та достатнім для виправлення малолітнього ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових суспільно-небезпечних діянь. Жоден інший примусовий захід виховного характеру не забезпечить його виправлення. Передачу малолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері суд вважає недоцільною, оскільки остання через часту відсутність вдома (15 днів кожного місяця) не належно займається вихованням дитини, тому не здатна забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України .

Запобіжний захід відносно малолітнього ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 372, 484-485, 498, 500-501 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 , затвердженого прокурором Олександрівського відділу Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області, ОСОБА_6 , про застосування до малолітнього ОСОБА_4 , який не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, примусових заходів виховного характеру за суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України, задовольнити.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,примусовий захід виховного характеру у виді направлення його до спеціального навчально-виховного закладу строком на 1 (один) рік

Початок строку примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 рахувати з моменту його доставки до спеціального навчально-виховного закладу.

Покласти обов`язок доставити малолітнього ОСОБА_4 до спеціального навчально-виховного закладу на Олександрівське відділення поліції Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Речові докази: труси, передані на зберігання до камери речових доказів Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити.

Копію ухвали направити Службі у справах дітей Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області та Відділу ювенальної превенції Олександрівського відділу поліції Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області, для організації та здійснення контролю за її виконанням.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Олександрівський районний суд Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді:/підписи/

Копія вірна.

Суддя Олександрівського

районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1