АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/12/18 Справа № 200/37/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника в інтересах обвинуваченого

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

захисника в інтересах обвинуваченого

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0003176 за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 - ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та заперечення потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 на апеляційні скарги захисників, на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2016 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.263 та ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.1 ст. 263 КК України до трьох років позбавлення волі;

-за ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 187 КК України до семи років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 до відбування пок арання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, що має середню освіту, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 обраховано з моменту його затримання з 15.01.2016 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - з 15.01.2016 року по дату набрання законної сили вироком суду.

Вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за наступних обставин.
В серпні 2015 року, більш точна дата не встановлена, ОСОБА_9 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, знаходячись по АДРЕСА_3 , без передбаченого законом дозволу, у малознайомої особи придбав шротовий револьвер моделі МЕ 38 Compact № НОМЕР_1 , калібру 9 мм R (380) виробництва Німеччини, який є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, придатною для проведення пострілів.

Далі, він переніс вказаний пістолет до свого місця проживання.

28.11.2015 року, приблизно о 08 годині 30 хвилин, під час проведення санкціонованого обшуку співробітниками СКП Бабушкінського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем мешкання ОСОБА_9 на АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено вказаний пістолет.

Крім того, навесні 2015 року, більш точної дати встановити не вдалось можливим, ОСОБА_9 , маючи умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, а також із погрозою застосування такого насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та поєднаного з проникненням до житла, яке належить потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_4 , вступив у попередню злочинну змову з раніше знайомим ОСОБА_7 , та повідомив останньому інформацію стосовно розташування будинку потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за вищевказаною адресою, розташування кімнат будинку та місця зберігання грошових коштів, які належать потерпілим.

Приблизно о 19 годині 05.08.2015 року ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, а також із погрозою застосування такого насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та поєднаного з проникненням до житла, вступив в попередню змову з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та розподілили між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення.

Після чого, близько 05 години 06.08.2015 року ОСОБА_7 , спільно з невстановленим співучасником злочину, використовуючи інформацію, яка була повідомлена йому раніше ОСОБА_15 , прибули до подвір`я будинку АДРЕСА_4 , де реалізуючи раніше виниклий злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя і здоров`я ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб, з проникненням до житла потерпілого, з використанням масок для обличчя та предмета, схожого на пістолет, напали на потерпілого ОСОБА_11 , який в цей час вийшов з вказаного будинку, та нанесли останньому один удар в область голови, від якого потерпілий втратив свідомість.

Після чого, ОСОБА_7 спільно з невстановленим співучасником злочину, занесли ОСОБА_11 до приміщення будинку, поклали на підлогу, та нанесли йому множинні удари руками та ногами в область голови, тулуба, верхніх на нижник кінцівок, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Подавивши волю потерпілого ОСОБА_11 до можливого опору, ОСОБА_7 , діючи в групі з невстановленим співучасником злочину, погрожували потерпілій ОСОБА_12 предметом, схожим на пістолет, тобто погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 та спричинив останній тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Подавивши таким чином волю потерпілих до можливого опору, ОСОБА_7 , діючи в групі з невстановленим співучасником злочину, заволоділи грошовими коштами у сумі 40 000 гривень та грошовими коштами у сумі 1000 долларів США, що в перерахунку на національну валюту станом на 06.08.2015 року складає 21565 гривень 90 копійок, а всього на загальну суму 61565 гривень 90 копійок, які належать ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Після чого ОСОБА_7 , спільно з невстановленим співучасником злочину, з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли.

В апеляційних скаргах та доповненні:

- прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 та ОСОБА_9 покарання, яке, на його думку, явно не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину і особі обвинувачених, та у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.3 ст. 187 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі, із конфіскацією майна; ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч.5 ст.27, ч.3 ст. 187 КК України у вигляді 11 років позбавлення волі, із конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України. шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 11 років позбавлення волі, із конфіскацією майна.

Вказав, що обвинувачений ОСОБА_9 скоїв особливо тяжкий злочин, вину у скоєному злочині визнав частково, ОСОБА_7 вину не визнав, що свідчить про те, ш,о ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у скоєному не розкаюються та намагаються ввести суд в оману, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований їм злочин.

-Обвинувачений ОСОБА_7 не погоджуючись з вироком суду просить його скасувати, як необґрунтований, оскільки вважає себе невинуватим, вину не доведеною, висновки суду невірними.
-Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_14 не погоджується з вироком суду першої інстанції, та просить його скасувати. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає, що незважаючи на впевненість обох потерпілих у тому, що до розбійного нападу на них причетний їх племінник ОСОБА_9 , та його знайомі, та твердження працівників Бабушкінського відділення поліції, обидва потерпілі повірили в те, що розбійний напад на них здійснив саме ОСОБА_7 та почали це стверджувати під час судового розгляду. В оскаржуваному вироку зазначається, що потерпіла ОСОБА_12 впевнена, що ОСОБА_7 був серед осіб, які здійснили на неї напад, оскільки ОСОБА_7 , підходив до неї близько на відстань двох метрів і потерпіла ОСОБА_12 роздивившись його, впізнала його брови та очі. Визначає, що під час досудового розслідування впізнання ОСОБА_7 за зовнішнім виглядом, за участю потерпілої ОСОБА_12 не проводилось. Те, що потерпіла ОСОБА_12 впізнає ОСОБА_7 , вона почала стверджували лише в суді.

Зазначив, що ОСОБА_7 під час судового розгляду повідомив, що вранці 06.08.2015 р. він знаходився вдома у своєї дружини на АДРЕСА_5 та вийшов із квартири лише о 07 год. 15 хв., поїхав до свого товариша в район вул.Робочої, де і зустрівся з ним орієнтовно біля 08год., тому не був на місці злочину у встановлений час.

Вважає, що покази ОСОБА_7 , надані безпосередньо в суді, були проігноровані, з підстав того, що про вказане ОСОБА_7 повідомив лише в суді, а не під час досудового розслідування. В порушення вимог ч.4 ст. 95 КПК України, при прийнятті рішення суд фактично врахував покази ОСОБА_7 надані ним під час досудового слідства, якими ОСОБА_7 обмовив себе внаслідок застосування до нього недозволених методів досудового слідства;

-захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок скасувати, якщо на його думку, необґрунтований, та ухвалити новий.

Вважає, що має місце неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На його думку, що під час судового розгляду не були з`ясовані обставини, щодо з`ясування перевірки показань ОСОБА_7 досліджених в суді, про його непричетність до розбійного нападу.

На його думку, під час судового розгляду було необґрунтовано відмовлено у задоволенні низки клопотань сторони захисту про допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_16 , додаткового свідка ОСОБА_17 , які могли б підтвердити алібі ОСОБА_7 . Після дослідження письмових доказів, судом було відмовлено стороні захисту, який вступив до захисту обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду, коли вже були допитані потерпілі, та свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .. Вважає, що був позбавлений можливості задати додаткові питання подружжю ОСОБА_20 , та раніше вже допитаним свідкам ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Крім цього, вважає, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні низки клопотань сторони захисту для перевірки показань обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його непричетності до інкримінованого кримінального правопорушення, шляхом перевірки телефонних локацій ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_17 , в період, коли згідно обвинувального акту начебто обвинувачений ОСОБА_7 з не встановленим спільником вступали у змову, підготовлювалися, а потім і скоювали кримінальне правопорушення в період з 05.08.2015 р. на 06.08.2015 року.

На його думку, пояснення потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які в судовому засіданні впізнали ОСОБА_7 по частині обличчя, яка була їм видна під час розбійного нападу, сторона захисту вважає, що вказані пояснення є недопустимими доказами, оскільки впізнання особи обвинуваченого ОСОБА_7 згідно положень КПК України офіційно не проводилося.

Також вважає недопустимим доказом впізнання підозрюваного ОСОБА_7 за голосом потерпілим ОСОБА_11 під час судового розслідування, через те, що під час судового розгляду, перед проведенням впізнання за голосом обидва потерпілих бачили ОСОБА_7 в Бабушкінському відділку поліції, оскільки вони всі разом були записані до книги відвідувачів в один і той же час, що не заперечував і сам потерпілий ОСОБА_11 , який впізнав ОСОБА_7 за голосом, оскільки голоси інших статистів мали між собою істотні відмінності і він вибрав наймолодший голос без будь-яких дефектів голосу.

Щодо показань обвинуваченого ОСОБА_9 , який начебто викрив ОСОБА_7 у скоєнні розбійного нападу, сторона захисту вважає, що показання обвинуваченого не можуть бути визнані доказами, оскільки вони згідно положень КПК України є недопустимими. Незважаючи на це, покази обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції не були перевірені іншими доказами.

Крім того, вважає недопустимим доказом пояснення свідка ОСОБА_18 , який начебто бачив ОСОБА_7 зранку 06.08.2015 року на вул. Сурська в м. Дніпропетровську, разом з іншим співучасником злочину, оскільки цей свідок є зацікавленою особою в справі, так як він особисто знайомий і підтримував дружні відносини зі свідком ОСОБА_16 , який працював в Бабушкінському відділі поліції і займався розкриттям цього злочину.

Вважає недопустимим доказом і впізнання підозрюваного ОСОБА_7 свідком ОСОБА_18 під час досудового розслідування, оскільки під час проведення цієї слідчої дії виникли не спростовані протиріччя з огляду на те, що сам ОСОБА_18 так і поняті, разом зі статистами, згідно Журналу відвідувачів Бабушкінського ВП прибули до поліції вже після проведення цієї слідчої дії. Під час проведення впізнання свідок ОСОБА_18 , на його думку, не міг впізнати ОСОБА_7 за тілобудовою, оскільки ОСОБА_7 був у зимовій куртці великого об`єму, а також статисти мали суттєві відмінності з ОСОБА_7 ;

- обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, оскільки судом першої інстанції, на його думку, не враховано множинні порушення кримінального процесуального закону в ході досудового та судового слідства.

В доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, та ухвалити новий вирок, яким виправдати його підзахисного у скоєнні інкримінованого йому злочину.

- В запереченні на апеляційні скарги потерпілі ОСОБА_12 , та ОСОБА_11 просять апеляційні скарги захисників засудженого ОСОБА_7 ОСОБА_14 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок суду змінити, та призначити більш суворе покарання.

Вважають вирок суду несправедливим, через його м`якість, оскільки покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, судом першої інстанції не застосовано обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

- В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілі ОСОБА_12 , та ОСОБА_11 , просять апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а апеляційні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_8 , залишити без задоволення, просять вирок суду змінити на більш суворе покарання. Посилається на те, що при винесенні вироку суд першої інстанції окрім позбавлення волі, не застосував також обов`язкове додаткове покарання, як конфіскація майна.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , їх захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, потерпілих, які прохали задовольнити апеляційну скаргу прокурора, вивчивши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вказаніапеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказах. Судом належно встановлена винуватість обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, що підтверджується сукупністю доказів, належно досліджених судом першої інстанції та правильно викладених у вироку, юридична кваліфікація є правильною.

Доводи ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_8 , про недоведеність вини обвинувачених у скоєному про неправильність висновків суду спростовуються насамперед послідовними, узгодженими поясненнями потерпілих:
- ОСОБА_11 про те, що він проживає в будинку АДРЕСА_4 разом із своєю дружиною ОСОБА_12 06.08.2015 року близько 5-6 години ранку він прокинувся, через деякий час вийшов з будинку до себе у двір де отримав удар по голові, втратив свідомість і що відбувалося в дворі він не пам`ятає. Зі слів дружини він знає, що його затягли в будинок двоє невідомих. Прийшовши до тями приблизно через годину, очнувся на полу в своєму будинку, а його дружина сиділа на дивані. Біля них стояв, як з`ясувалось пізніше, ОСОБА_7 .. Дружина сказала йому не підніматися з полу. В цей час з другого поверху його будинку спустився ще один чоловік, на голові якого була зеленого кольору маска. Обидва грабіжники були одягнуті в спортивні костюми. На голові ОСОБА_7 був надягнутий капюшон, обличчя також було прикрито. Другий грабіжник був на зріст вище ОСОБА_7 , у масці та в руках тримав пістолет. Грабіжники знайшли у нього гроші, які забрали із собою. ОСОБА_7 він впізнав за голосом та за розрізом очей. Впевнений, що це був саме він. Він впізнав його в Бабушкінському відділенні поліції і впізнав в районному суді. Серед нападників ОСОБА_9 не було. Потерпілий далі поясняв, що з дружиною вони відразу стали підозрювати, що саме ОСОБА_9 причетний до нападу, остільки є племінником його дружини та мешкав у них вдома. В той час, коли ОСОБА_9 жив у них, він у них безкоштовно харчувався, вони давали йому гроші на проїзд. Ті гроші, що ОСОБА_9 заробляв, працюючи у нього, вони йому не віддавали, а накопичували для нього. Потім, вони з дружиною почали помічати, що ОСОБА_9 почав у них скоювати крадіжки. За це вони вигнали його з їх дому та відправили до матері, за це ОСОБА_9 образився на них з дружиною та вирішив помститися, знав де зберігаються цінні реці. За декілька днів до нападу, їх син сказав ОСОБА_9 , що вони забрали 20 000 гривень з банку, а сам він їде у відпустку.
Потерпіла ОСОБА_12 , надаючи аналогічні пояснення, зазначила що вранці 06.08.2015р. вона вийшла на кухню та побачила, що двоє чоловіків б`ють її чоловіка руками і ногами, а потім тягнуть в кімнату. Вона схопила телефон та побігла в свою спальню, зателефонувати до міліції. Проте вона не встигла добігти до спальні, її наздогнав хлопець в масці та вдарив рукояткою пістолету по голові, від чого вона впала. Після цього, той хлопець дав їй руку, допоміг піднятися та відвів у кімнату де на полу лежав її чоловік. Ці хлопці почали питати її, де лежать гроші. Вона відповідала їм, що грошей у них немає. Вони почали погрожувати тим, що якщо вона не віддасть гроші, то вони її з чоловіком вб`ють. Вона не сказала їм де зберігаються гроші, проте грабіжники відразу пішли на другий поверх їх будинку, де забрали у них 49 000 гривень і 4500 доларів США. Проте, слідчому вони назвали меншу суму, а потім не стали уточнювати. Вони з чоловіком відразу зрозуміли, що до цього злочину причетний ОСОБА_9 , бо саме він знав, де зберігаються гроші в їх будинку. Вона впевнена, що саме ОСОБА_7 був серед грабіжників у неї вдома, бо він підходив близько, на відстань двох метрів, і вона добре роздивилася його.
Будь-яких сумнівів в правдивості наданих потерпілими свідчень, колегія суддів не вбачає, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою в цілому, в деталях та з сукупністю інших доказів.
В апеляційному суді потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підтвердили, що абсолютно впевнені в тому, що саме ОСОБА_7 в той день скоїв на них розбійний напад, оскільки його голос вони добре запам`ятали.
Вину обвинувачених у скоєному доведено поясненнями свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що вона в 2015 році вона зустрічалася з ОСОБА_9 , він сказав їй, що хоче помститися своїм родичам, з якими колись жив. Потім ОСОБА_9 розповідав їй, що ОСОБА_7 з якимось хлопцем пограбували його родичів дядька та тітку. Сам він участь в пограбуванні не брав, проте отримав від ОСОБА_7 2000 гривень за наводку.
Поясненнями свідка ОСОБА_18 , встановлено, що на початку серпня 2015 року, ранком він пішов пішки додому на ж/м Тополя, проходячи по вулиці Сурській, побачив двох хлопців, які виходили з двору ОСОБА_12 .. Один із них був раніше не знайомий йому, як з`ясувалося пізніше це був ОСОБА_7 .. Він з ОСОБА_7 подивилися один на одного та розійшлися. На початку грудня 2015 року він зустрівся із своїм знайомим співробітником ОСОБА_21 , який розповів, що розслідує розбійний напад, що відбувся вранці в серпні 2015 року на «Кореї». Тоді він пригадав, що бачив якихось хлопців, в цей період та при проведенні впізнання він взнав ОСОБА_7 , як особу, яку бачив на вул. Сурській на початку серпня 2015 року вранці.
Поясненнями свідка ОСОБА_22 встановлено, що вона є сусідкою ОСОБА_9 , та будучи понятою бачила, що співробітники поліції ц нього при обшуку знайшли пістолет. ОСОБА_9 сказав, що це не його пістолет, йому його дали для зберігання.
Також вина обвинувачених встановлена письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду:
- протоколом огляду будинку АДРЕСА_4 , де мешкає родина ОСОБА_20 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.12.2015 року, в ході якого свідок ОСОБА_18 серед пред`явлених йому для впізнання чотирьох чоловіків, під №4 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яку він бачив 06.08.2015 року близько 05:00 години ранку на вул. Сурській в м. Дніпропетровську (т.1 а.с. 53-55);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотокартками від 24.02.2016 року, в ході якого свідок ОСОБА_19 під №1 впізнала фото ОСОБА_7 , як особу, з якою вона зустрічалася разом із ОСОБА_9 у центральній частині м. Дніпропетровська (т.1 а.с. 64-65), та який розповів їй, що навів ОСОБА_7 на крадіжку майна своїх тітки та дядька ;
- висновком експерта №267е від 26.01.2016 року, про те, що на лиці, голові, тулубі, у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (т.1 а.с. 134-135);
- висновком експерта №266е від 26.01.2016 року, згідно якого при огляді 06.08.2015 року у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, та на голові які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (т.1 а.с. 141-142);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.02.2016 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_11 серед пред`явлених йому голосів, впізнав за голосом голос ОСОБА_7 , як чоловіка, який вчинив розбійний напад на нього 06.08.2015 року (т.1 а.с. 147-149);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.02.2016 року, за участі потерпілого ОСОБА_11 , в ході якого останній розказав та показав про обставини вчиненого на нього розбійного нападу 06.08.2015 року з фототаблицею до протоколу (т.1 а.с. 155-162);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.02.2016 року, за участі потерпілої ОСОБА_12 , в ході якого остання розказала та показала про обставини вчиненого на неї розбійного нападу 06.08.2015 року з фототаблицею до протоколу (т.1 а.с. 163-174);
- протоколом обшуку від 28.11.2015 року, на
Тополя-1 в м. Дніпропетровську, в ході якого у ОСОБА_9 було виявлено та вилучено шротовий револьвер моделі МЕ 38 Compact № 075489, калібру 9 мм R (380) виробництва Німеччини (т.2 а.с. 11-15);
- висновком експерта №70/07-221 від 18.12.2015 року, згідно якого вказаний револьвер являється шротовим револьвером моделі МЕ 38 Compact № 075489, калібру 9 мм R (380) виробництва Німеччини, та є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, виготовленою заводським способом. Револьвер придатний для проведення пострілів.
З журналу судового засідання, та технічного запису видно, що під час судового слідства були належно досліджені обставини справи, перевірені всі доводи обвинувачених та їх адвокатів.
Зі змісту вироку видно, що він є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.
В ході судового розгляду було проведено прокурорську перевірку в ході якої не було встановлено даних які б свідчили про застосування до обвинувачених недозволених методів ведення слідства. Тому доводи обвинувачених з цього приводу є безпідставними.
Не знайшло і свого підтвердження і посилання, що свідчення ОСОБА_23 не можна визнати об`єктивними, оскільки пояснення даного свідка є логічними поліжовними та узгоджуються з іншими доказами, щодо впізнання ОСОБА_7 слідчі дії з вказаним свідком проведено належним чином.
Таким чином, доводи обвинувачених, їх захисників про те, що має місце неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та що під час судового розгляду не були з`ясовані обставини, щодо з`ясування перевірки показань ОСОБА_7 досліджених в суді, про його непричетність до розбійного нападу, на думку колегії суддів, є безпідставними та спричиняють суперечності зібраних доказів.

Доводи захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_8 про необхідність виправдання їх підзахисного ОСОБА_7 , у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, спростовуються сукупністю доказів, належно наведених тапроаналізованих у вироку, та є безпідставними.

Доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 що є недопустимими доказами: показання свідка ОСОБА_18 , який начебто бачив ОСОБА_7 зранку 06.08.2015 року на вул. Сурська в м. Дніпропетровську; впізнання підозрюваного ОСОБА_7 свідком ОСОБА_18 під час досудового розслідування;

показання потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які в судовому засіданні впізнали ОСОБА_7 по частині обличчя, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, та також спростовуються наведеними вище доказами.

Відносно обґрунтованості призначення обвинуваченим, колегія суддів зазначає, як видно з вироку, суд першої інстанції, при обранні ОСОБА_9 виду та міри покарання, врахував дані про особу обвинуваченого, що його характеризують, відношення до вчиненого, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідно до положень ст.66,67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.12 КК України, вчинені злочини, передбачені ч.1 ст.263, ч.5 ст.27 ч.3 ст.187 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

При обранні ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд врахував дані про особу обвинуваченого, що його характеризують, відношення до вчиненого, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до положень ст.66,67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.12 КК України, вчинений злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Отже, твердження прокурора про м`якість призначеного обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 покарання не підлягають задоволенню з огляду на наведені вище підстави.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі посилається виключно на зазначені вище обставини, тобто мотивує незаконність вироку суду першої інстанції лише в частині призначеного покарання через його мґякість. Інші обставини кримінального провадження прокурор не оспорює. Його апеляційна скарга містить вимоги призначити обвинуваченим тільки суворе покарання за розміром покарання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення обвинувачених та досягнення інших цілей покарання, неможливо без ізоляції ОСОБА_9 , ОСОБА_7 від суспільства, і правильно призначив їм покарання у виді позбавлення волі, обравши кожному достатній строк такого покарання, в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Колегія суддів зазначає, що відповідно доч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з вищенаведеного, будь яких підстав для призначення обвинуваченим як більш суворого покарання так і менш суворого покарання,- колегія суддів не вбачає.

Виходячи з наведеного, колегія суддів повністю погоджується з вироком суду першої інстанції та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора, захисників та обвинувачених.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_24 та в його інтересах захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року, щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні з 31 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 14 червня 2018 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні з 15 січня 2016 року до 20 червня 2017 року включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 14 червня 2018 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі .

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченими, що тримаються під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Судді: