АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1033/18 Справа № 204/6180/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001566 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, яка має на утриманні малолітню доньку, працюючої машиністом конвеєра ПАО «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року ОСОБА_7 визнана винною та призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України 7 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати пов`язані із залученням експертів, у сумі 989,60 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів згідно ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, обвинувачену ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

26.07.2017 приблизно о 14:30, ОСОБА_7 , знаходячись на вул. Поточній в м. Дніпрі, вступила в злочинну змову з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторну, за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням в житло, вчинену у великих розмірах. Реалізуючи єдиний злочинний умисел ОСОБА_7 в групі з невстановленою в ході досудового розслідування особою, прибули до території домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить на праві власності ОСОБА_9 . Знаходячись за вищевказаною адресою ОСОБА_7 , в групі з невстановленою досудовим розслідуванням особою, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів та особистої зацікавленості, того ж дня, тобто 26.07.2017 не пізніше ніж о 14:45, через калитку в паркані, який огороджував територію домоволодіння АДРЕСА_3 , від сторонніх осіб та інших нерухомих об`єктів, зайшли на територію домоволодіння, тим самим незаконно проникли на територію вищевказаного домоволодіння. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи таємно, умисно, повторно, в групі з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості через вікно будинку, проникли до приміщення будинку за вказаною вище адресою, а саме в приміщення кухні. Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел ОСОБА_7 діючи таємно, умисно, повторно, в групі з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться таємними для оточуючих, знаходячись в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки таємно викрала чуже майно у великих розмірах, яке належить потерпілому ОСОБА_11 , а саме:
- грошові кошти в сумі 20000 грн.;
- 6000 доларів США, згідно до курсу валют Національного Банку України станом на 26.07.2017, становлять 155040 грн.;
- 3000 Євро, згідно до курсу валют Національного Банку України станом на 26.07.2017, становлять 90660 грн., заподіявши своїми діями матеріальну шкоду на загальну суму 265 700 грн.
Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, в групі з невстановленою досудовим розслідуванням особою, утримуючи частину викраденого майна при собі з метою доведення злочинного умислу до кінця, стала покидати місце вчинення кримінального правопорушення, а саме територію домоволодіння АДРЕСА_3 , але була помічена потерпілим, та її дії стали відкритими для останнього, який в свою чергу почав вимагати ОСОБА_7 та невстановлену в ході досудового розслідування особу зупинитись.
ОСОБА_7 розуміючи, що її злочинні дії перестали бути таємними для потерпілого, бажаючи утримувати при собі викрадене майно, на зауваження потерпілого не зважала та продовжувала покидати місце події, утримуючи частину викраденого майна, а саме 1000 грн. при собі.
Тим самим, дії ОСОБА_7 , розпочаті як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло, вчинене у великих розмірах, переросли у відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло, вчинений у великих розмірах.
ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел до кінця, діючи відкрито, умисно, повторно, за попередньою змовою в групі з невстановленою в ході досудового розслідування особою, намагалась втекти з місця вчинення злочину, утримуючи викрадене майно при собі, однак не вчинила всіх дій, які вважала необхідним для доведення злочину до кінця, а саме не встигла розпорядитись викраденим майном, з причин, що не залежали від її волі, так як була затримана потерпілим.
Таким чином, ОСОБА_7 заподіяла своїми діями потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 265 700 грн.

В апеляціях:

-не погоджуючись з судовим рішенням перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення обвинуваченій покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вважати засудженою ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 відповідають об`єктивно з`ясованим фактичним обставинам кримінального провадження, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Разом з тим, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Так, відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено вид покарання позбавлення волі з максимальним строком 10 років. Призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років перевищує дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання за ч. 4 ст. 186 КК України. Таким чином максимальне покарання за вказаний злочин не може перевищувати 6 років 8 місяців позбавлення волі, а тому вирок суду підлягає зміні.

- обвинувачена ОСОБА_7 не погодившись з вказаним вироком, подала апеляційну скаргу, в якій просила постановити рішення, яким змінити вирок в часині призначення покарання, застосувати положення ст. 69 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги, обвинувачена не оспорюючи доведеність вини, посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні їй покарання не було в повній мірі враховано її особу, а саме те, що вона визнала вину, активно співпрацювала зі слідством, має на утриманні малолітню доньку, 2007 року народження, офіційно працювала, сплачувала податки та приносила користь суспільству.
Просила суд апеляційної інстанції застосувати положення ст. 69 КК України.
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження подані не були.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, просила вирок змінити в частині призначення покарання, відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.

Потерпілий підтримав думку прокурора, просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, та відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої.

Обвинувачена та її захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої, просили вирок суду першої інстанції скасувати та призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд обґрунтовує вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у сукупності судом відповідно до статті 94 КПК України, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав ухвалення свого рішення.

Зазначені вимоги Закону були дотриманні судом першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченою ОСОБА_7 кримінального правопорушення і зробив обґрунтований висновок про доведеність її вини та вірно кваліфікував дії обвинуваченої за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченої ОСОБА_7 з приводу суворості покарання призначеного судом, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 КК України, при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

Стаття 65 КК України передбачає загальні засади призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації. Суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років.

Оскільки обвинуваченою вчинено закінчений замах на тяжкий злочин, суд першої інстанції призначив покарання у відповідності до правил ч. 3 ст. 68 КК України, признчивши мінімальний строк покарання - 7 років.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував, що обвинувачена ОСОБА_7 раніше судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, згідно характеристики, наданої за місцем мешкання, характеризується посередньо, працювала машиністом конвеєра ПАО «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського», одружена, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, судом першої інстанції враховано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що у відповідності до ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої.
У відповідності до ст. 67 КК України у якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченій, суд враховує рецидив злочину, оскільки обвинувачена має судимість за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції частини статті у вигляді позбавлення волі.
Стосовно доводів обвинуваченої про застосування щодо неї положень ст. 69 КК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, наявність пом`якшуючих покарання обставин не знижує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_7 , злочину, крім того, суд врахував наявність даних про особу обвинуваченої наявність у неї судимості, наявність обставини, що обтяжує покарання, що в даному випадку, на переконання суду, у сукупності позбавляє можливості застосування ст. 69 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції при обранні міри і розміру покарання ОСОБА_7 , врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність судимостей, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця та особу винної.
На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 при зазначеному є справедливим, необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення покарання з тих мотивів, які наведені в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченої, оскільки судом призначене покарання є правомірним, справедливим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційній скарги прокурора та обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дні проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4