Справа № 487/4744/18
Провадження № 1-кс/487/2239/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2018 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Великосербулівка Єланецького району Миколаївської області, громадянин України, має середню спеціальну освіту, працює не офіційно на будівництві, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий: 01.06.2018 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу 850 грн., фактично проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2018 року слідчий СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , за погодженням з заступником начальника Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив про його задоволення.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Пояснив, що під час збирання доказів у кримінальному провадженні було порушено право ОСОБА_4 на захист, а саме, в протоколі затримання, складеного в присутності адвоката, зазначено час фактичного затримання 22 год. 32 хв. 21.07.2018 р., тоді як слідує з матеріалів наданих в обґрунтування клопотання, фактичне затримання підозрюваного відбулося близько 19 год., тобто до проведення особистого огляду і огляду помешкання. До того, потерпіла ОСОБА_9 при повідомленні про злочин прямо вказувала на ОСОБА_4 , а потерпілий супроводжував підозрюваного до моменту його фактичного затримання працівниками патрульної поліції, які застосували до нього кайданки. У протоколі огляду помешкання зазначено, що на момент його початку вхідні двері були відкриті, щзо враховуючи знаходження підозрюваного з 19 год. під контролем працівників поліції, можна припустити, що до його помешкання міг відбутися доступ з принесенням кофти. Отже на думку захисника, означена слідча дія викликає сумнів. Належність протоколів впізнання підозрюваного ОСОБА_4 носять формалізований характер, оскільки до проведення цих слідчих дій потерпілі вже вказували на ОСОБА_4 . Крім показів потерпілих обвинуваченням не надано прямих доказів злочинних дій підозрюваного, а інша сукупність викликає розумний сумнів. Посилаючись на викладене та на те, що підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання, неповнолітнього сина, раніше від викликів поліції не ухилявся, має бажання знайти роботу, просив обрати ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема особисте зобов`язання, заставу.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0002799 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме за повідомленням про те, що: 21.07.2018 року біля 19:00 год., перебуваючи біля будинку №6 по вул. Озерна в м. Миколаєві, із застосуванням фізичної сили невстановлена особа відкрито заволоділа мобільним телефоном Nokia 6300 чорного кольору, який належить ОСОБА_10 2003 р.н.; 21.07.2018 року біля 19:00 год., перебуваючи у ліфті будинку №12 по вул. Озерна в м. Миколаєві, із застосуванням фізичного насильства невстановлена особа відкрито викрав кофту чорного кольору у якій було 150 грн.

Згідно протоколу затримання, 21.07.2018 р. о 22 год. 32 хв. в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

22.07.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме при вчиненні кримінального правопорушення при наступних обставинах:

21.07.2018 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись у ліфті будинку АДРЕСА_2 , разом із жителькою вказаного будинку ОСОБА_9 , на якій була надягнута її жіноча кофта чорного кольору з капюшоном «Комбат», вартістю 300 грн., у якій знаходилось 150 грн. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий намір, направлений на відкрите викрадення вказаної кофти, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Реалізуючи зазначений злочинний умисел, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_9 декілька ударів руками в область голови, після чого почав стискувати за шию. Після викладеного, ОСОБА_4 стягнув вищевказану жіночу кофту чорного кольору з ОСОБА_9 та вийшов з ліфту на невстановленому поверсі. Після чого, утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_9 на суму 450 грн.

Крім того, 21.07.2018 року у проміжок часу з 19:30 год. по 20:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись між будинками №2 та 4 по вул. Озерна в м. Миколаєві, побачив неповнолітнього ОСОБА_10 , який проходив через арку між будинками №2 та АДРЕСА_3 та утримував у руках належний йому мобільний телефон Nokia 6300, вартістю 200 гривень. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий намір, направлений на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Реалізуючи зазначений злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов впритул до неповнолітнього ОСОБА_11 та наніс останньому один удар правою рукою в область лівого ока потерпілого, після чого вирвав з рук вищевказаний мобільний телефон та обхопив ОСОБА_11 обома руками за шию, почав стискувати її та через 10 секунд відпустив. Після чого ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України підтверджують: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_12 , рапорт поліцейського УПП в Миколаївській області від 21.07.2018 р., протокол огляду місця події від 21.07.2018 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_10 , протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 21.07.2018 року, протокол огляду предмету від 22.07.2018 року, протокол допиту представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 від 22.07.2018 року, зворотнє повідомлення № 6883 від 21.07.2018 року на ім`я ОСОБА_10 , протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 , протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 від 21.07.2018 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_9 від 21.07.2018 року, протокол огляду місця події (приміщення кімнати АДРЕСА_4 ) від 21.07.23018 року, протокол допиту свідка ОСОБА_14 , протокол огляду предмета від 22.07.2018 року, протокол допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 від 21.07.2018 року, виписка №1800 від 22.07.2018 року.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 з посиланням на відсутність прямих доказів злочинних дій підозрюваного та сумнівність інших доказів, оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, обізнаний про місце проживання потерпілої ОСОБА_15 , яка проживає в одному будинку з ним; працює не офіційно, раніше судимий 01.06.2018 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує те, що ОСОБА_4 працює не офіційно, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина, раніше судимий за ч. 1 ст. 185 КК України.

Суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні чи продовжити вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу, оскільки, хоча підозрюваний і має на утриманні неповнолітнього сина та постійне місце проживання, що свідчить про зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування, але не усуває всіх інших, встановлених судом ризиків.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи сторони захисту щодо затримання ОСОБА_4 близько 19:00 год. 21.07.2018 року з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Як встановлено з протоколу огляду місця події (певний відрізок земельної ділянки напроти супермаркету «АТБ» за адресою: м. Миколаїв, вул. Озерна, 13), в ході якого ОСОБА_4 добровільно видав мобільний телефон, огляд було розпочато о 19 год. 03 хв., отже саме з цього часу ОСОБА_4 був фактично затриманий, оскільки змушений був залишатися поряд із уповноваженою службовою особою.

Далі, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, вважаю за необхідне визначити заставу у розмірі 37 000 грн. (тридцять сім тисяч гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід тримання під вартою з утриманням в СІЗО м. Миколаєва до 19.09.2018 року (включно).

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в сумі 37 000 грн. (тридцять сім тисяч гривень).

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- прибувати слідчого СВ Заводського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 із встановленою періодичністю 1 раз на тиждень кожного понеділка з 13-00 год. до 14-00 год ;

- не відлучатися за межі міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні будь-яким чином у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку та Інтернет мережі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 19.09.2018 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1