Справа №490/2608/17 15.05.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000587,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2017 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Кардашинка Голопристанського району Херсонської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1. 04.04.2005 р. Голопристанським районним судом Херсонської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

2. 28.11.2005 р. Голопристанським районним судом Херсонської області за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 19.03.2010 р. за відбуттям покарання;

3. 09.12.2010 р. Голопристанським районним судом Херсонської області за ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, 19.02.2016 р. звільнений за відбуттям покарання;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2017 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Визначено строк покарання обчислювати з 08.02.2017 р., з дня затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 08.02.2017 р. до 20.06.2017 р. включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а строк з 21.06.2017 р. по 08.12.2017 р. включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_8 майнову шкоду в сумі 5486 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити у частині зарахування строку попереднього ув`язнення з 08.02.2017 р. до 08.12.2017 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Просить вирок скасувати у частині визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, відносно потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , і в цій частині обвинувачення закрити кримінальне провадження.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що судом неправильно застосована ч.5 ст. 72 КК України. На думку апелянта, з огляду на ст. 5 КК України, ст. 58 Конституції України, строк попереднього ув`язнення з 08.02.2017 р. до 08.12.2017 р. повинен бути зарахований із розрахунку один день попереднього за два дні позбавлення волі.

Оспорює висновок суду першої інстанції щодо доведеності його вини у вчиненні злочину відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вважає цей висновок передчасним та суперечливим. Посилається на те, що жоден з потерпілих не вказав на нього як на особу, яка вчинила злочин.

Як вважає апелянт, стороною обвинувачення не доведено, що злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, і що саме він заволодів майном потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,та розпорядився ним.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

07 лютого 2017 року близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 , діючи повторно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою власного збагачення, закривши своє обличчя шарфом зайшов до продуктового магазину ПП "Чернишова", розташованого в м. Миколаєві, по вул. Садова, 4, підійшов до продавця ОСОБА_8 . Притиснувши її своїм передпліччям лівої руки за шию, утримуючи її біля себе та контролюючи її поведінку, відкрито, в її присутності, усвідомлюючи що його дії ОСОБА_8 помічені, заволодів грошовими коштами ПП "Чернишова" у розмірі 11 000 грн, спричинивши останній матеріальну шкоду.

З вилученими грошовими коштами, маючи реальну можливість ними розпорядитися, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

За цим епізодом ОСОБА_5 визнаний винним у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно. Його дії кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України.

24 січня 2017 року близько о 00 год. 30 хв., ОСОБА_5 спільно з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи біля бару "Грін Лайф", розташованому за адресою: пр. Центральний, в м. Миколаєві, побачили ОСОБА_9 , який зі своїм знайомим ОСОБА_10 , виходячи з бару покурити, ненавмисно зачепив плечем невстановлену у кримінальному провадженні особу.

У цей час ОСОБА_5 , та невстановлена особа, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, діючи повторно за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, запропонувавши ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відійти до зупинки громадського транспорту "3 Слобідська" по пр. Центральному, в м. Миколаєві, де, з погрозами застосування фізичного насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, шляхом усної вимоги передати майно, відкрито заволоділи належними ОСОБА_9 грошовими коштами в сумі 600 грн, мобільним телефоном "Lenovo" з сім картами мобільних операторів "МТС" та "Київстар" вартістю 2000 грн, та грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 в сумі 500 грн, його золотим ланцюжком вартістю 6000 грн, з золотим хрестиком вартістю 2000 грн, золотою обручкою вартістю 5000 грн, мобільним телефоном "Нокіа" вартістю 200 грн.

З викраденим ОСОБА_5 та невстановлена особа з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2600 грн, а потерпілому ОСОБА_10 - 13700 грн, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

За даним епізодом ОСОБА_5 визнаний винним у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб. Його дії кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені грабежу з магазину ПП «Чернишова» за обставин, встановлених судом, є правильними. Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, відносно потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

Хоча обвинувачений ОСОБА_5 заперечував вчинення грабежу, але пояснив, що 24.01.2017 р. в нічний час він зі своїм знайомим відпочивав у барі "Грін Лайф", що знаходиться по АДРЕСА_2 , де у нього виник конфлікт з ОСОБА_9 . У подальшому він, інша особа, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували на зупинці громадського транспорту. Стверджував, що у ході з`ясування стосунків ОСОБА_9 вибачився перед ним та з метою загладити свою провину у конфліктній ситуації добровільно віддав йому свій мобільний телефон, грошові кошти та золотий ланцюжок ОСОБА_10 . Зазначене майно інша особа заклала у ломбард.

Однак, зазначені твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про непричетність до грабежу спростовані в суді показаннями потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Так, потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що у січні 2017 року близько 00 год. 00 хв. він з ОСОБА_9 перебували у барі "Грін Лайф", де розпивали спиртні напої. Через стан сильного алкогольного сп`яніння, події того дня не пам`ятає. Зі слів ОСОБА_9 дізнався, що саме ОСОБА_5 та інша невстановлена особа на зупинці громадського транспорту по пр. Центральний, погрожуючи фізичним насильством, відкрито заволоділи належним йому майном.

Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що він із ОСОБА_10 відпочивали у барі "Грін Лайф", та перебували у стані алкогольного сп`яніння. У барі він штовхнувся з ОСОБА_5 , внаслідок чого виник конфлікт. У подальшому він, ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та інша особа знаходилися на зупинці громадського транспорту. ОСОБА_5 вихватив з його рук мобільний телефон і тримав його у своїх руках. Далі товариш ОСОБА_5 наказав ОСОБА_10 зняти золотий ланцюг із хрестиком та віддати мобільний телефон, та гроші, що ОСОБА_10 і зробив. Хто саме погрожував застосувати насильство ОСОБА_5 або його приятель, він не пам`ятає.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.04.2017 р. ОСОБА_9 впізнав серед інших ОСОБА_5 , який відкрито заволодів на зупинці громадського транспорту його майном та майном ОСОБА_10 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 21.04.2017 р. за участю потерпілого ОСОБА_9 останній добровільно надав показання з приводу обставин вчинення відносно нього кримінального правопорушення та місця його вчинення, які збігаються з відомостями, що містить протокол проведення слідчого експерименту від 18.04.2017 р. за участю обвинуваченого ОСОБА_5 .

Таким чином, потерпілий ОСОБА_9 підтвердив, що співучасником злочину був саме ОСОБА_5 . З показань потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що характер дій ОСОБА_5 та іншої особи був направлений на єдину мету вчинення грабежу. У зв`язку із чим, є підстави вважати, що злочин було вчинено за ОСОБА_5 за попередньою змовою з іншою особою.

Підстав вважати показання потерпілих недостовірними у суду немає.

Таким чином, доводи апелянта про його невинуватість не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Обвинуваченому ОСОБА_5 призначено покарання відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий умисний злочин, а також дані його особу, який до затримання працював не офіційно, за місцем проживання характеризується негативно, за час перебування в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" характеризується позитивно, раніше судимий, та стан його здоров`я (має діагноз: "органічний емоційно лобільний розлад внаслідок травми головного мозку" в 2015 році).

Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_8 , а обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 покарання відповідно до санкції ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі та на строк, наближений до мінімального. На думку апеляційного суду, призначене покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апелянта про те, що йому неправильно зарахований строк попереднього ув`язнення є безпідставним, оскільки рішення суду у цій частині ґрунтується на вимогах ч.5 ст. 72 КК України та не суперечить ст. 5 КК України.

Оскільки попереднє ув`язнення має триваючий у часі характер і застосовувалося щодо ОСОБА_5 як до 20 червня 2017 року включно (тобто під час дії ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України № 838-VIII, який визначав правило зарахування попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі), так і після того, починаючи з 21 червня 2017 року (коли набрав чинності Закон України № 2046-VIII, яким ч. 5 ст. 72 КК викладена в новій редакції, що передбачає зарахування попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі), судом першої інстанції з урахуванням положень ч. 2 ст. 5 КК України прийнято правильне рішення про зарахування засудженому періоду попереднього ув`язнення, який мав місце до 20 червня 2017 року включно, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII (з урахування принципу заборони зворотної дії закону, який «іншим чином погіршує становище особи»), а періоду попереднього ув`язнення, який тривав, починаючи з 21 червня 2017 року, - за правилами ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України № 2046-VIII (відповідно до принципу прямої дії закону).

З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407,424,425, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2017 року у відношенні ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3