Справа № 473/4236/17
Номер провадження1-кп/473/75/2018
ВИРОК
іменем України

"04" липня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську матеріали кримінального провадження № 0000918 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїла Одеської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимого:

1). 06.10.2009 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік.

2). 12.05.2010 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.186, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.190, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

3). 12 листопада 2014 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі, який звільнився по кінцю строку відбутят покарання;

в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
17 лютого 2015 року приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , який засуджений за вчинення даного злочину вироком Вознесенського міськрайонного суду від 29.05.2015 року, який набрав законної сили 07.08.2015 року, та ОСОБА_8 прийшли до під`їзду будинку АДРЕСА_3 . В цей час в даному під`їзді перебували неповнолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зайшовши до під`їзду ОСОБА_8 відразу вийшов та пішов у невідомому напрямку, а ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з корисних мотивів, з метою відкритого заволодіння чужим майном неповнолітніх, повторно, відкрито заволоділи мобільним телефоном «Lenovo А-516», вартістю 1600 грн., в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «МТС» вартістю 10 грн. і флеш-картка «Micro SD» об`ємом 8 Гб. вартістю 100 грн., що належить ОСОБА_5 та мобільним телефоном «Samsung S 5360», вартістю 500 грн., в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «МТС» вартістю 10 грн. та планшетом «ASUS Fonepad 7» вартістю 2800 грн., який належить ОСОБА_4 . Після скоєння відкритого викрадення майна з місця скоєння злочину втекли, а речами якими заволоділи в результаті відкритого викрадення розпорядилися за власним розсудом. В результаті відкритого викрадення майна ОСОБА_5 спричинені матеріальні збитки на загальну суму 1710 грн. та ОСОБА_4 спричинені матеріальні збитки на загальну суму 3310 грн.

Обвинувачений ОСОБА_10 винним себе в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України не визнав та, на підставі ст.63 Конституції України, відмовився давати пояснення відносно себе.

Але вина обвинуваченого ОСОБА_10 , повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що в лютому 2015 року біля 20.00 год. він з друзями ОСОБА_5 та ОСОБА_9 сиділи в приміщенні під`їзду будинку та грали на телефонах. До під`їзду зайшли три чоловіка, серед яких був і обвинувачений. Один з них зразу вийшов. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_5 з проханням дати йому телефон, щоб зателефонувати знайомим. Але ОСОБА_5 відмовився. Тоді вони забрали у ОСОБА_5 телефон. При цьому ОСОБА_7 та обвинувачений погрожували їм побиттям. Обвинувачений стояв так, що він був добре освітлений і ОСОБА_4 його добре запам`ятав. Потім ОСОБА_5 та ОСОБА_9 пішли розмовляти з ОСОБА_6 , а ОСОБА_4 залишився. ОСОБА_7 розстібнув куртку ОСОБА_4 і забрав належний йому мобільний телефон та планшет. Тут в під`їзд вийшли жінка і ОСОБА_7 та обвинувачений втекли. Потім жінка ОСОБА_7 повернула потерпілому його телефон та планшет;

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що в лютому 2015 року він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 сиділи в під`їзді будинку. На вулиці було темно, а в під`їзді горіло світло. У ОСОБА_5 був з собою мобільний телефон, а у ОСОБА_4 мобільний телефон та планшет. До під`їзду зайшли троє чоловіків, один з яких зразу пішов. Ще один чоловік, якого вже засудили, та обвинувачений підійшли до них . Вони підійшли з проханням дати їм телефон для здійснення дзвінку, але ОСОБА_5 відмовився давати телефон та повідомив, що в нього на рахунку немає грошей і продемонстрував мобільний телефон. Тоді обвинувачений забрав в нього з рук телефон, а у ОСОБА_4 телефон та планшет забрав чоловік, якого вже засудили. Потерпілий ОСОБА_5 виходив з обвинуваченим на вулицю про що розмовляли він не пам`ятає. Через деякий час вийшла сусідка і спитала, що трапилось. Потерпілі сказали, що в них забрали телефони та планшет і обвинувачений з другим чоловіком втекли.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що в 2015 році до нього прийшли троє хлопців і принесли на продаж мобільний телефон та планшет. Хлопці повідомили, що дані речі належать їм. Коли ОСОБА_11 попросив в них паспорти, вони відмовились йому їх давати. Тоді він сфотографував одного з цих хлопців, а потім передав фотографію до поліції. На сьогоднішній день він вже не пам`ятає тих осіб.

Згідно даних копії протоколу огляду місця події від 25.02.2015 року в службовому кабінеті №23 Вознесенського МВ УМВС за адресою: м.Вознесенськ Миколаївської області, вул. Жовтневої революції,24, оглянутий мобільним телефоном «Lenovo ІМЕІ 1 НОМЕР_1 та ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , який видав ОСОБА_12 , пояснивши, що придбав телефон у невідомого йому чоловіка, а.с.107.

Згідно даних копії протоколу огляду місця події від 25.02.2015 року з таблицею зображень, в службовому кабінеті №26 Вознесенського МВ УМВС за адресою: м. Вознесенськ Миколаївської області, вул. Жовтневої революції,24, ОСОБА_11 добровільно видав для огляду працівника міліції мобільний телефон марки Аполло, де в меню в розділі Гелерея містяться зображення НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , на яких зображений чоловік, який на зображенні 1153 тримає телефони марки Lenovo та марки Samsung, а на зображенні НОМЕР_4 , НОМЕР_6 тримає планшет марки ASUS, а.с.108-109.

Згідно даних копії протоколу огляду місця події від 03.03.2015 року, в службовому кабінеті №34 Вознесенського МВ УМВС за адресою: м. Вознесенськ Миколаївської області, вул. Жовтневої революції,24, ОСОБА_11 добровільно видав для огляду працівника міліції мобільний телефон марки Samsung, пояснивши, що даний телефон він придбав 18.02.2015 року разом з мобільним телефоном «Lenovo та планшетом «ASUS» а.с.123.

Відповідно до копії протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 26.02.2015 року ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_13 , як особу, яка 17.02.2015 року забрала в нього мобільний телефон в під`їзді будинку АДРЕСА_4 .

Відповідно до копії протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 26.02.2015 року ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_13 , як особу, яка 17.02.2015 року забрала в ОСОБА_4 мобільний телефон в під`їзді будинку АДРЕСА_5 .

Відповідно до копії протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 26.02.2015 року ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_13 , як особу, яка 17.02.2015 року разом з ще двома чоловіками зайшли до під`їзді будинку АДРЕСА_6 .

Відповідно до копії протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 26.02.2015 року ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_13 , як особу, яка 18.02.2015 року продав йому мобільний телефон Lenovo», мобільний телефон «Samsung», планшету «ASUS7», а.с.119-121.

Вартість майна підтверджується даними довідки копії довідки про вартість, згідно якої вартість мобільного телефону «Lenovo А-516»- 1600 грн., мобільного телефону «Samsung S 5360» - 500 грн., планшету «ASUS Fonepad 7» - 2800 грн., а.с.122.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення доведено в повному обсязі і дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразилися в відкритому викрадені чужого майна (грабежі), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, належить кваліфікувати за ч. 2 ст.186 КК України.

Доводи ОСОБА_6 про те, що вина обвинуваченого в скоєні даного злочину не доведена, так як засуджений ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_6 участі у відкритому заволодінні майном потерпілих не приймав, а також свідок ОСОБА_11 не зміг його впізнати в судовому засіданні, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Дані доводи спростовуються поясненнями потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які судом беруться за основу, так як були логічними та послідовними. Так, безпосередньо в судовому засідання, потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказували на обвинуваченого ОСОБА_6 та стверджували, що це саме та особа, яка разом з засудженим ОСОБА_7 відкрито викрали належне їм майно. Також згідно протоколів пред`явлення для впізнання по фотознімкам від 26.02.2015 року потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 впізнали ОСОБА_6 , як особу, яка відкрито заволоділа їх майном.

Свідок ОСОБА_11 підтвердили факт того, що він у трьох незнайомих йому хлопців, придбав планшет та два телефони. Також факт придбання цього майна ОСОБА_11 підтверджується копіями протоколів огляду місця події від 25.02.2015 року та від 03.03.2015 року, згідно яких ОСОБА_11 добровільно видав працівникам поліції майно, яке він придбав у ОСОБА_6 , якого він впізнав, що підтверджується копією протоколом пред`явлення для впізнання від 26.02.2018 року.

Пояснення потерпілих та свідків об`єктивно співпадають з наведеними доказами, узгоджуються з ними, звідси суд вважає, що дані докази є належними та достовірними.

Пояснення ОСОБА_7 , засудженого вироком Вознесенського міськрайонного суду від 29.05.2015 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, який відбуває покарання ДУ Снігурівська ВК-5, та який пояснив суду, що він відбуває покарання за відкрите викрадення майна, а саме телефонів та планшету та про те, що злочин ОСОБА_7 скоював сам, ОСОБА_6 з ним не було, не можуть бути прийняті судом до уваги, так як протирічать поясненням потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також ОСОБА_7 визнаний винним в скоєні злочин, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме грабіж, вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а саме те, що це є тяжкий злочин, відсутність обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, те, що він неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності, думку потерпілих, його посередні характеристики, висновок досудової доповіді, згідно якої виправлення та запобігання вчинення ОСОБА_6 . Нових злочинів, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, та вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі та не знаходить підстав для застосування ст.75 КК України.

Суд вважає, що, відповідно до ст.65 КК України, даний вид покарання відносно ОСОБА_6 буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з дня взяття його під варту, після звернення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 липня 2018 року до виконання та набрання ним законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд засудженим ОСОБА_6 протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку, усіма іншими учасниками процесу протягом 30 днів з моменту його проголошення..

Суддя: ОСОБА_1