Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/940/18
Провадження № 1-кп/572/205/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року м.Сарни

Колегія суддів Сарненського районного суду Рівненської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни, кримінальне провадження №0000272 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Запселье, Краснопільського району, Сумської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Сарненського районного суду Рівненської області надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000272 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, з реєстром досудового розслідування, розпискою обвинувачуваного про отримання копій зазначених документів.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про призначення кримінального провадження до судового розгляду та клопотання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заперечень щодо заявлених прокурором клопотань не надійшло, обвинувачений, захисник та потерпілий підтримали клопотання про призначення кримінального провадження до судового розгляду та клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу та обвинувальний акт суд приходить до наступних висновків.

Вказане кримінальне провадження підсудне Сарненському районному суду Рівненської області.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні складено у відповідності з вимогами КПК України.

Підстав передбачених пунктами 4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України для закриття кримінального провадження чи для направлення клопотання про визначення підсудності не встановлено.

Вирішено питання про склад осіб які братимуть участь у судовому засіданні.

Клопотань від учасників судового провадження про здійснення виклику певних осіб до суду для допиту, витребування речей чи документів не надійшло.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , колегія суддів враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вирішуючи питання про законність тримання особи під вартою насамперед колегія суддів має встановити чи існують підстави для «розумної підозри» щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення того злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про його тримання під вартою.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення особи. З цього правила випливають два природних наслідки, що тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення.

Роль суду при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, які ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року).

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, інших даних.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova).

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

У разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Судом враховується вік та стан здоров`я Муратова, що не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, що підозрюваний є особою не працюючою, джерел доходів не має, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також відповідно до змісту клопотання запобігти спробам останнього:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, Колегія суддів вважає дані ризики існуючими та повністю доведеними, враховуючи невизначеність місця проживання ОСОБА_7 , наявність попередніх вироків судів інших регіонів України, невизначеність та відсутність сталих чи міцних соціальних зв`язків за місцем тимчасового проживання в м.Сарни, обвинувачений офіційно не працює, законних джерел до існування не має.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зважаючи на його тривалість, не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а загроза достатньо суворого покарання саме по собі детермінує один з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду, впливу на потерпілу або свідків, чи належній процесуальній поведінці.

Колегії суддів, на даний час, не надано доказів, які свідчать про достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним в ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, які існують, лишаються дійсними та триваючими.

Колегія суддів на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Колегія суддів на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів відповідно до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.314-316, 369-372 КПК України,-

УХВАЛИВ :

Призначити до судового розгляду кримінальне провадження №0000272 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України на 23 травня 2018 р., о 09 год.30 хв., за участю прокурора, обвинуваченого, потерпілого, свідків згідно клопотання, яких викликати в судове засідання.

Клопотання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 запобіжній захід у виді тримання під вартою з утриманням в Рівненському слідчому ізоляторі без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 02 липня 2018 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Сарненську місцеву прокуратуру.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, обвинуваченим, який перебуває під вартою з моменту вручення копії судового рішення, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Суддя