Провадження № 1-кп/522/1561/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, за погодженням потерпілого у кримінальному провадженні №0001640 від 27.06.2018 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Жовтневе, Дворичанського району, Харківської області, з середньою освітою, офіційно не працює, не одружений,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше не судимий,
-за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
Так, 18.06.2018 приблизно о 03 годині ОСОБА_4 за попередньою змовою з особою матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, тобто групою осіб, знаходячись на пляжі "Собачий", що в Приморському районі в м. Одесі, умисно з корисливих мотивів, залізли всередину палатки до потерпілого ОСОБА_6 , де відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Microsoft Lumia 640 XL Dual SIM» ІМЕІ НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору, вартістю 5000 гривень, та мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi Note 4» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартістю 6000 гривень, які належать потерпілому, з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду на загальну суму 11 000 гривень.

Під час досудового розслідування 27.06.2018 року між прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 та обвинуваченим укладена угода про визнання винуватості за письмової згоди потерпілого. Угода про визнання винуватості має положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України.
Враховуючи ступінь та характер сприяння підозрюваного у проведенні кримінального провадження щодо нього; характер і тяжкість підозри; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, те, що підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає свою провину, щиро розкаюється та бере на себе обов`язки щодо подальшого сприяння та беззастережного визнання своєї провини під час судового провадження, сторони погоди покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, і на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.
Прокурор в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченим узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Захисник також підтвердив добровільність угоди.
Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості за погодженням з потерпілим, слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним, суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Так, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано правам та інтересам окремих осіб, однак наявна письмова згода потерпілого щодо укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на їх основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості та характеру кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого.
На підставі вище викладеного, суд вважає, що необхідно затвердити дані угоди про визнання винуватості, та призначити покарання, відповідно до угоди.
У зв`язку із засудженням особи до покарання не пов`язаного із позбавленням чи обмеженням волі, суд вважає за необхідне скасувати запобіжний захід.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 374-375, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити угоду укладену 27 червня 2018 року між прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 і обвинуваченим ОСОБА_4 за письмової згоди потерпілого про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 , з випробуванням строком на 3 (три) роки.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації, про зміну місця проживання.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Microsoft Lumia 640 XL Dual SIM» ІМЕІ НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору, та мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - вважати переданим за належністю.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - скасувати, звільнивши з-під варти у залі суду.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.
Копію вироку негайно після оголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .

07.08.2018