Справа № 367/5134/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/611/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 06.06.2018
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
06 червня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 23 березня 2018 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 23 березня 2018 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романівка Унгенського району Республіки Молдова, українця, громадянина України, неодруженого, який має неповнолітню дитину, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 30.04.2014 вироком Бородянського районного суду Київської області за ч.4 ст. 187 КК України до 8 років і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 4 місяці.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 02.05.2016, близько 01 години 30 хвилин, з метою незаконного заволодіння чужим майном, у парадному приміщенні під`їзду будинку АДРЕСА_2 , повторно, викрав майно потерпілого ОСОБА_9 , який спав на підлозі на загальну суму 9 944 грн., чим заподіяв останньому матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

В апеляційній скарзі захисник указав на незаконність вироку внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів скарги вказав на те, що суд при ухваленні вироку, в порушення вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній його частині не вирішив питання про залік досудового тримання під вартою. Звернув увагу на те, що з огляду на положення ч.5 ст.72 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 на момент ухвалення вироку фактично відбув призначене покарання та повинний був звільнений у зв`язку із відбуттям строку покарання. Просив вирок змінити в частині перерахування строку попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу захисника вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

За змістом п.3 ч.1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для зміни вироку.

Відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винною у резолютивній частині вироку зазначається серед іншого рішення про залік досудового тримання під вартою.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 зазначених вище вимог закону не дотримався.
Так, відповідно до вироку, суд першої інстанції призначивши покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , зазначив лише про те, що строк відбування покарання слід відраховувати з 05.05.2016. При цьому, суд першої інстанції не вирішив питання про необхідність зарахування у строк призначеного покарання попереднє ув`язнення обвинуваченого за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 05.05.2016 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який протягом усього судового провадження залишався незмінним. Наведене, свідчить про необхідність зарахування у строк призначеного покарання попереднє ув`язнення обвинуваченого у порядку, передбаченому ч.5 ст.72 КК України, що свідчить про необхідність зміни вироку у цій частині шляхом приведення його у відповідність до вимог закону.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати у строк призначеного покарання попереднє ув`язнення, за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015, тобто закону про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення злочину.

Із урахуванням положень ч.2 ст.4 та ч.2 ст.5 КК України, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати у строк призначеного покарання попереднє ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_7 , за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015, оскільки внесені зміни до положень ч.5 ст.72 КК України Законом від 18.05.2017 № 2046-VIII, фактично погіршують становище особи та з огляду на положення ч.2 ст.5 КК України не можуть бути застосовані.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника - задовольнити.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 23 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 року ОСОБА_7 у строк відбутого покарання зарахувати попереднє ув`язнення із 05.05.2016 року по 06.06.2018 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Покарання призначене ОСОБА_7 за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 23 березня 2018 року у виді 3-х років і 4-х місяців позбавлення волі вважати повністю відбутим.
Врешті вирок Ірпінського міського суду Київської області від 23 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4