Справа № 344/6893/18
Провадження № 1-кс/344/2762/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000693 від 18.12.2012, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим відділом Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000693 від 18.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 17.12.2008, близько 15 години, ОСОБА_4 , представившись електриком, проник в приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужим майном, приставив спочатку ніж до шиї ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а потім почергово до шиї ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та, висловивши погрози спричинення ножем тілесних ушкоджень, наказав їм надати йому мобільні телефони та інші цінні речі.

Будучи наляканими та, сприйнявши погрози застосуванням ножем, як реальні, тобто після того, як у них склалося враження, що у разі їхньої протидії чи не виконання вимог ОСОБА_4 , він реалізує вищезазначені погрози, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 надали ОСОБА_4 свої мобільні телефони та інші цінні речі, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг Д-520», вартістю 1400 гривень, мобільний телефон марки «Нокіа 7500», вартістю 1300 гривень, мобільний телефон марки «Самсунг Є-630», вартістю 1400 гривень, МР-3 плеєр вартістю 300 гривень, гроші в сумі 50 євро, що згідно курсу валют Національного банку України станом на 17.12.2008 становить 530 гривень, гроші в сумі 100 гривень, золотий ланцюжок вартістю 150 гривень, золоту каблучку вартістю 500 гривень та золотий кулон вартістю 300 гривень. Після цього ОСОБА_4 покинув приміщення квартири АДРЕСА_1 та скрився у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_4 завдав матеріальну шкоду ОСОБА_6 у розмірі 1700 гривень, ОСОБА_7 - 1400 гривень, ОСОБА_9 - 1300 гривень, ОСОБА_8 -1580 гривень. Загальна сума завданих ОСОБА_4 матеріальних збитків потерпілим від даного злочину становить 5980 гривень.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, раніше судимий: 10 листопада 1992 року Надвірнянським районним судом за ч. 1 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ст. 42 Кримінального кодексу України (за редакцією 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на термін 3 роки; 01 квітня 1996 року Коломийським міським судом за ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 75, ч. 2 ст.194, ч. 1 ст. 206, ст. 42, ст. 43 Кримінального кодексу України (за редакцією 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на термін 1 рік і 6 місяців; 01 жовтня 2009 року Коломенським міським судом Московської області Російської Федерації за ч. 1 ст. 131, ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст.132, п.в ч.2 ст.132, п.г ч. 2 ст. 161, п.в . 2 ст. 161 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання у вигляді позбавлення волі на термін 9 років.

21.05.2018 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, обґрунтованість якої на думку слідчого повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Матеріалами клопотання також зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки, фактично ОСОБА_4 порушив вимоги запобіжного заходу та з метою переховування від органів досудового розслідування і суду, а також уникнення кримінальної відповідальності у вигляді позбавлення волі за вчинений злочин, виїхав за межі України, а саме у Російську Федерацію, що свідчить про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з метою уникнення ним від кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 , офіційно не працює, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, постійного джерела доходу немає, вчинив особливо тяжкий злочин і з метою отримання засобів для існування може продовжити свою злочинну діяльність.

Враховуючи вище наведені ризики та тяжкість вчинених злочинів, репутацію підозрюваного, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту, не можливе.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Захисник в судовому засіданні просив обрати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З матеріалів клопотання вбачається, злочини у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів за вчинення якого передбачено покарання у вигляді від семи до дванадцяти років позбавлення волі.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, не одруженого, не працюючого, раніше судимого.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 19.07.2018 року, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 19 липня 2018 року включно без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 25 травня 2018 року.