АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №: 631/1007/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/790/2427/18 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.296 КК України
28 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_8 , з участю потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 06.07.2018року щодо ОСОБА_7 -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком вказаного суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Чехова Ружинського району Житомирської області, маючого середню освіту, розлученого, який зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України і призначено покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту (а.с.190).

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 21.07.2017 року, в період з 18 до 19 години, своїми активними та протиправними хуліганськими діями, перебуваючи у громадському місці, на вул. Зіни Розвідниці в с. Кут Нововодолазького району Харківської області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, у присутності сусідів, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно побив та спричинив ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 24.07.2017 року тілесні ушкодження у виді крововиливу та рани на нижній губі, крововиливу та садна на лівій верхній кінцівці, крововиливу в області правої стопи, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_10 , за аналогічних обставин, згідно висновку судово-медичної експертизи від 24.07.2017 року тілесні ушкодження у виді травматичного вивиху двох зубів на верхній щелепі, підвивиху одного зубу на нижній, забійно-рваної рани нижньої губи, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.180-181).

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуваний вирок в частині правової кваліфікації його дій, а саме перекваліфікувати їх із ч.1 ст.296 КК України на ст.125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу або громадських робіт. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що конфлікт між ним та потерпілими виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, а його дії не носили хуліганський характер, з мотивів явної неповаги до суспільства та відбувались не в громадському місці (а.с.196-197).

В апеляційній скарзі прокурор просить про скасування вироку Нововодолазького районного суду Харківської області стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість.

Вказує, що призначене ОСОБА_7 покарання потребує певного строку його ізоляції від суспільства, оскільки його дії носять характер як особливої зухвалості так і виняткового цинізму. Окрім спричинення фізичної болі та приниження потерпілих, дії обвинуваченого мали характер залякування, фізичного та психологічного тиску на оточуючих, глумління над особою поважного віку (а.с.198-200).

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив про задоволення його апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Таку ж позицію підтримав і захисник обвинуваченого.

Прокурор підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив задовольнити її вимоги у повному обсязі. Апеляційну скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення.

Потерпілі по даній справі підтримали думку прокурора.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та прокурора, які просили про задоволення їх апеляційних скарг та заперечували проти задоволення скарг опонента, вислухавши думку захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу свого підзахисного, думку потерпілих які зазначили про необхідність задоволення апеляції прокурору, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, як необґрунтовану, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні ним 21 07 2017 року в період з 18.00 до 19.00 години в районі будинку АДРЕСА_1 хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю за ознакою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Згідно пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину у вчиненому хуліганстві не визнав, 21.07.2017 року у нього дійсно стався конфлікт з потерпілим ОСОБА_11 , якого він, знаходячись на присадибній ділянці ображав нецензурною лайкою та штовхнув, від чого останній впав на землю. Вказує, що того ж дня, він зустрів ОСОБА_10 з дружиною біля їх домоволодіння, з якими також у ОСОБА_7 відбувся конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_7 наніс удар по обличчю і ОСОБА_10 та пішов додому. Зазначає, що все відбулось з мотивів особистої неприязні, а не із хуліганських спонукань.

Проте, незважаючи на заперечення обвинуваченим своєї вини, обґрунтованість висновків суду, про скоєння ОСОБА_7 саме хуліганських дій, при встановлених судом обставинах, однозначно підтверджується наведеними у вироку показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , про спричинення їм тілесних ушкоджень та принижень з боку ОСОБА_7 , показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які підтвердили грубе порушення обвинуваченим громадського порядку та нанесення останнім тілесних ушкоджень потерпілим.

Згідно висновків судово-медичних експертиз потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , останнім у зв`язку з подіями 21.07.2017 року були спричинені легкі тілесні ушкодження.

Сукупність показань обвинуваченого, потерпілих та свідків дає підстави вважати правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст.296 КК України, оскільки він, перебуваючи у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок та діючи з особливою зухвалістю, спричинив тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Посилання обвинуваченого на неналежну оцінку показань свідка ОСОБА_16 , яка є його дружиною не може бути підставою для перекваліфікації його дій із ч.1 ст.296 КК України на ст.125 КК України, оскільки зміст її показань підтверджує наявність конфлікту між обвинуваченим та потерпілими, який відбувався у присутності сусідів. Крім того, даний свідок вказує, що обвинувачений дійсно наніс удар потерпілому ОСОБА_10 .

З огляду на викладене, будь-яких доказів та підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ст.125 КК України матеріали кримінального провадження не містять, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.

Що стосується апеляційної скарги прокурора, то колегія суддів вважає, що його твердження про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання ґрунтується на законі та матеріалах справи, у зв`язку з чим вирок районного суду в частині призначення покарання обвинуваченому підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання.

Згідно вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді трьох місяців арешту, судом, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, не в повній мірі було враховано особу обвинуваченого та конкретні обставини даної справи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказаний злочин було вчинено з особливою зухвалістю, дії обвинуваченого носили характер хизування над потерпілими та були направлені на спричинення потерпілим фізичного болю, тілесних ушкоджень та завдання їм моральних принижень. Враховуючи, що один з потерпілих є особою похилого віку, то в діях ОСОБА_7 були присутні ще й елементи залякування, фізичного та психічного тиску.

Крім того, неможливо залишити поза увагою такий факт, як спричинення тілесних ушкоджень іншому потерпілому ОСОБА_10 в присутності та на очах малолітньої дитини, який свідчить про зухвалість поведінки обвинуваченого, нехтування ним загальноприйнятих людських цінностей та посягання на належні умови фізичного і морального розвитку дитини.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги ту обставину, що обвинувачений у скоєному не розкаявся, а лише бажає перекласти свою провину на інших.

Враховуючи сукупність вказаних обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а тому вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового вироку та призначенням покарання у виді обмеження волі.

Керуючись 404, 405, п.3 ч.1 ст.407, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 06.07.2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання - скасувати, постановити новий вирок в цій частині.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.296 КК України покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Апеляційну скаргу обвинуваченого - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Строк відбуття покарання відраховувати з моменту прибуття обвинуваченого до місця виконання вироку.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга на даний вирок може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий Судді