Справа № 183/4423/16
№ 1-кп/183/66/18
В И Р О К
іменем України

13 вересня 2018 року колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, до затримання навчався у Перещепинському професійному ліцеї, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, з неповною середньою освітою, не працюючого, до затримання навчався у Дніпропетровському політехнічному коледжі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, з неповною середньою освітою, не працюючого, до затримання навчався у Перещепинському професійному ліцеї, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9

ОСОБА_10

представника потерпілих ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12

ОСОБА_13

ОСОБА_14

ОСОБА_15

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_16

ОСОБА_17

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_18

ОСОБА_19

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_20

ОСОБА_21

обвинувачених ОСОБА_16

ОСОБА_18

ОСОБА_20 ,

ВСТАНОВИЛА:

05.04.2016 року ввечері, більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено, неповнолітній ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, точне місце під час проведення досудового розслідування не встановлено, запропонував своїм знайомим неповнолітнім ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , умисно позбавити життя раніше малознайомого йому ОСОБА_22 , який надавав послуги таксі на власному автомобілі марки «ВАЗ 217130», державний номер НОМЕР_1 , з метою заволодіння належним йому автомобілем, на що останні погодилися. ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 розподілили між собою ролі, а саме: ОСОБА_16 повинен був зателефонувати ОСОБА_22 та під вигаданим приводом відвезти їх до м. Новомосковська, запросити останнього приїхати до перехрестя автошляхів сполученням «Харків-Сімферополь» та повороту на с. Кільчень Новомосковського району Дніпропетровської області, розташованого поблизу дорожнього знаку с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Після чого ОСОБА_16 та ОСОБА_18 повинні були сісти в салон автомобіля на заднє пасажирське сидіння, а саме: ОСОБА_16 повинен був сісти за водієм, а ОСОБА_18 - за переднім пасажирським сидінням та в подальшому позбавити життя ОСОБА_22 , шляхом удушення, а ОСОБА_20 повинен був сісти на переднє пасажирське сидіння праворуч від ОСОБА_22 та під час удушення наносити останньому удари кулаками по обличчю з метою подолання його опору.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 08.04.2016 року приблизно о 21.00 годині ОСОБА_16 за раніше обумовленим планом зателефонував ОСОБА_22 та попросив його приїхати до повороту на с. Кільчень, який розташований поряд з дорожнім знаком с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, з метою перевезення їх до м. Новомосковська Дніпропетровської області, на що останній погодився.

08.04.2016 року приблизно о 22.00 годині, більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , за завчасно обумовленим планом, сіли до салону автомобіля марки «ВАЗ 217130», державний номер НОМЕР_1 , на якому ОСОБА_22 прибув до заздалегідь обумовленого місця, та за раніше розподілених ролей, ОСОБА_16 сів на заднє пасажирське сидіння за водієм, ОСОБА_18 сів на заднє пасажирське сидіння за переднім пасажирським сидінням, а ОСОБА_20 сів на переднє пасажирське сидіння та домовилися проїхати до м. Новомосковська Дніпропетровської області. Однак, коли ОСОБА_22 почав рухатись у напрямку м. Новомосковська Дніпропетровської області, ОСОБА_16 , перебуваючи позаду водія, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , дотримуючись обумовленого плану, накинув водію ОСОБА_23 на шию завчасно підготовлену мотузку, довжиною 54,2 см, шириною 1,1 см, товщиною 0,3 см, виготовлену з синтетичного матеріалу світло-сірого кольору, заплетеної у вигляді коси, та почав здавлювати шию. В свою чергу, ОСОБА_18 , який сидів праворуч від ОСОБА_16 , діючи умисно, за попередньою змовою зі ОСОБА_16 та ОСОБА_20 , дотримуючись обумовленого плану, почав допомагати ОСОБА_16 душити ОСОБА_22 , а ОСОБА_20 , що сидів на передньому пасажирському сидінні, діючи умисно, за попередньою змовою зі ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , дотримуючись обумовленого плану, з метою подолання опору водія ОСОБА_22 , почав наносити останньому удари кулаками по обличчю, при цьому наніс ОСОБА_22 не менше семи травматичних дій, спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді синців навколо правого ока, верхньому повіку лівого ока, в правій скроневій області голови, крововиливи в області обох губ, в правій скроневій області голови, крововиливи в області обох губ, садна в тім`яній області голови зліва. А також у виді синців та саден в тім`яній області голови зліва, підборідній області справа та на передній поверхні верхньої третини шиї посередині, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Коли ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 побачили, що ОСОБА_22 вже не подає ознак життя, ОСОБА_16 після зупинення автомобіля вийшов з салону, підійшов до водійських дверей, відчинив їх та, перевіривши пульс та серцебиття водія ОСОБА_22 , переконався, що останній помер.

Причиною смерті ОСОБА_22 явилася механічна асфіксія внаслідок задушення петлею, що підтверджується наявністю поодинокої, замкненої, горизонтальної, рівномірно вираженої странгуляційної борозни у верхній третині шиї з ознаками прижиттєвості у виді навколо судинних мікрокрововиливів, защемленням кінчику язику між зубами, багаточисельними внутрішньошкіряними крововиливами в області правого надпліччя, правого плечового суглобу, правої половини грудної клітини і животу, крапковими крововиливами в слизовій оболонці повік і в склерах очей, крововиливами в м`яких тканинах верхньої третини шиї, в товщі кінчику язику, завершеним, згинальним переломом правого великого рогу під`язикової кістки, незавершеним, розгинальним переломом лівого великого рогу під`язикової кістки, крапковими та дрібновогнищевими крововиливами під плеврою легень і зовнішньою оболонкою серця (плями Тард`є), гострою емфіземою та набряком легень, рідким станом крові, саднами в підборідній області справа та на передній поверхні верхньої третини шиї посередині, повнокров`ям внутрішніх органів.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 витягли з салону автомобіля труп ОСОБА_22 та перемістили його до лісосмуги, а самі, доводячи свій злочинний умисел до кінця, незаконно заволоділи автомобілем марки «ВАЗ 217130», державний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_22 .

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_20 вину в скоєнні злочинів не визнав та суду пояснив, що події 08.04.2016 року він не пам`ятає. Вбивати потерпілого не хотів, так сталося. Чи приймав участь у вбивстві, не пам`ятає. Під час досудового розслідування працівники поліції йому погрожували, як погрожували не пам`ятає. Участі в заволодінні автомобіля не приймав.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_18 вину в скоєнні злочинів не визнав та суду пояснив, що 08.04.2016 року він з ОСОБА_20 та ОСОБА_16 збирали металобрухт. Після цього хотіли поїхати в м. Дніпро погуляти. ОСОБА_16 зателефонував знайомому таксисту, попросив забрати їх з с. Голубівка та привезти до м. Новомосковська приблизно через 20 хвилин. Вони сіли до таксі в районі с. Кільчень. Він сів на заднє праве сидіння, ОСОБА_16 за водієм на заднє сидіння, а ОСОБА_20 на сидіння біля водія. ОСОБА_20 дав таксисту 400 грн. та попросив решту. Таксист грубо відповів, що решти немає та потягнув ОСОБА_20 за волосся. Він зрозумів, що щось сталося та вийшов з автомобіля приблизно на 10 метрів та нічого не чув. Чекав хвилин 5. Через деякий час ОСОБА_16 та ОСОБА_20 вийшли з автомобіля та відчинили двері, з яких витягли таксиста. Тіло затягли до лісосмуги, він хрипів. Вони сіли до автомобіля та поїхали. Коли зупинилися, ОСОБА_20 запропонував повернутися та перевірити, чи живий таксист. Вони побачили, що таксист мертвий, поклали труп до багажнику та поїхали в бік с. Губиниха. Однак побачили, що за ними їде автомобіль, тому кинули машину та втекли. Умислу на вбивство та заволодіння автомобілем вони не мали. Під час досудового розслідування, працівники поліції його били руками по печінці. Визнає вину тільки в неповідомленні про злочини.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_16 вину в скоєнні злочинів визнав частково та суду показав, що 08.04.2016 року він був вдома з батьками та ОСОБА_20 і ОСОБА_18 . Вони втрьох вирішили погуляти. Номер телефону таксиста був у нього, оскільки він раніше користувався його послугами. Він домовився про плату за проїзд в розмірі 250 грн. Вони вийшли з дому та пішли в центр с. Голубівка назустріч таксі. Втрьох сіли до автомобіля таксі: він та ОСОБА_18 сіли на заднє сидіння, а ОСОБА_20 поряд з таксистом. Він сидів за водієм. ОСОБА_20 дав таксисту 400 грн. та просив дати решту. Таксист відповів, що решту він поверне по приїзду на місце. Він побачив як стали відкриватися двері водія, потім побачив через вікно як ОСОБА_20 відкрив свої двері та знову зачинив їх. Він злякався, побачив на задньому сидінні мотузку, взяв її, накинув на шию водію та натягнув. Він тримав мотузку з закритими очима. Чув, як відкрилися двері з боку ОСОБА_18 . Чув голоси, але не може сказати чи просили ОСОБА_20 та ОСОБА_18 його припинити свої дії. Він, ОСОБА_20 та ОСОБА_18 витягли водія з автомобіля та відтягли останнього до лісосмуги. Він сів за кермо, та вони поїхали в бік с. Голубівка. Потім розвернулися та поїхали назад. Вони загрузили тіло таксиста до багажника та поїхали. Він побачив, що до них наближається автомобіль, тому зупинився, вийшов та пішов в бік лісосмуги. Вважає, що це було випадкове вбивство. Вбивав тільки він один. ОСОБА_20 та ОСОБА_18 тільки допомогли йому скрити сліди злочину. В ході досудового розслідування його не били, тільки працівники поліції йому погрожували.

Під час судового розгляду були досліджені докази вини обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.04.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_9 повідомляє, що 08.04.2016 року приблизно о 22.00 години її батько ОСОБА_22 , що мешкає разом з нею, поїхав за власними справами на автомобілі «Лада Пріора», державний номер НОМЕР_1 , виключив телефон та до часу подачі заяви на дзвінки не відповідає

(т. 1, а.п. 191);

- витяг з кримінального провадження № 0001319 про те, що 09.04.2016 року до ЄРДР внесені відомості про те, що 09.04.2016 року до ЧЧ Новомосковського ВП надійшло повідомлення про те що з 08.04.2016 року по теперішній час не повернувся ОСОБА_22 ;

(т. 1, а.п. 190);

- витяг з кримінального провадження № 0001634 про те, що 26.04.2016 року до ЄРДР внесені відомості про те, що 08.04.2016 року приблизно 21.30 годині неповнолітні ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , знаходячись на перехресті автошляхів сполученням «Харків Сімферополь» та с. Кільчень Новомосковського району, із застосуванням насильства, небезпечного для життя, незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем «ВАЗ 2171», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_22

(т. 2, а.п. 174);

- постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 13.05.2016 року, відповідно до якої об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно № 0001634 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України

(т. 2, а.п. 200-204);

- показання потерпілої ОСОБА_9 про те, що вона є донькою загиблого ОСОБА_22 08.04.2016 року батько приїхав з роботи приблизно о 18.00 годині. Після 20.00 години батькові на мобільний телефон зателефонували. З розмови батька з тим, хто дзвонив, вона зрозуміла, що батькові надійшло замовлення. Просили забрати з с. Голубівка та відвезти до м. Новомосковська. Хлопці замовники йшли з с. Кільчень в бік траси, звідки їх треба забрати. Батько ніколи вночі не возив незнайомих клієнтів, тому сказав їй, що одного з хлопців він знав. Поїхав батько приблизно о 21.00 годині. Вранці її чоловік повідомив, що батька немає вдома. Коли приїхали працівники поліції, вони стали дзвонити таксистам. ОСОБА_24 сказав, що батько пропонував йому виконати замовлення, але той відмовився. Тоді батько поїхав сам. 09.04.2016 року працівники поліції вилучили речі батька. А 10.04.2016 року їй повідомили про те, що знайдений труп батька, та що він задушений. Повідомили також, що знайдений автомобіль батька;

- показання потерпілої ОСОБА_10 про те, що вона є донькою ОСОБА_22 09.04.2016 року їй зателефонувала сестра та повідомила, що батько не повернувся з поїздки, що ввечері він отримав замовлення. Вона з чоловіком їздила до с. Голубівка та с. Кільчень та шукала там батька. Вони телефонували до таксистів. ОСОБА_24 повідомив про те, що він відмовився виконати замовлення, а батько поїхав. 10.04.2016 року сестра повідомила про смерть батька. Автомобіль забрала вона. З нього зникли документи, гроші та відеореєстратор;

- показання свідка ОСОБА_25 про те, що він є чоловіком потерпілої ОСОБА_9 08.04.2016 року приблизно о 20.00 годині ОСОБА_22 зателефонували хлопці та просили забрати їх з с. Голубівка. З розмови він зрозумів, що забрати хлопців треба з траси поблизу с. Голубівка. ОСОБА_22 намагався відмовитися від замовлення та передати його іншому таксисту. Однак, оскільки ніхто не погоджувався на замовлення, приблизно о 21.00 годині ОСОБА_22 поїхав на замовлення сам. ОСОБА_22 сказав, щоб не виключали світло в гаражі, що він приїде та загасить сам. Наступного дня приблизно о 07.00 годині він побачив, що двері гаражу відкриті та горить світло. Телефон ОСОБА_22 був вимкнений. Після цього дружина зателефонувала до поліції. Про обставити смерті ОСОБА_22 він дізнався від працівників поліції;

- показання свідка ОСОБА_26 про те, що він раніше працював з потерпілим ОСОБА_22 08.04.2016 року останній зателефонував йому та просив забрати клієнтів з траси. Однак він відмовився. Після цього ОСОБА_22 хвилин через 5-10 знову зателефонував та ще раз просив виїхати на замовлення. Він відповів ОСОБА_22 , що зможе виконати замовлення, але пізніше. Тоді ОСОБА_22 сказав, що сам розбереться. Сказав, що возив цих хлопців раніше. На наступний день йому зателефонувала донька ОСОБА_22 та повідомила, що шукає батька, казала, що той пропав та з ним немає зв`язку. У відділі поліції він дізнався про обставини смерті ОСОБА_22 ;

- показання свідка ОСОБА_27 про те, що він знав ОСОБА_22 як таксиста, послугами якого він раніше користувався. Весною 2016 року, зараз він не пам`ятає дату та місяць, він приблизно о 22.00 годині пішов до магазину по хліб. В цей час побачив, як на великій швидкості мимо нього проїхав автомобіль «Пріора», від чого він відійшов на узбіччя. На автомобілі була «шашка» таксі. Чи був цей автомобіль ОСОБА_22 , він точно сказати не може. Автомобіль рухався в бік с. Попасне;

- протокол огляду місця події від 09.04.2016 року, в ході якого оглянуто ділянку місцевості, яка розташована на перехресті доріг «Харків Сімферополь» та дороги на с. Кільчень Новомосковського району Дніпропетровської області. В ході огляду встановлено та вилучено: пластикову шашку «Таксі»; туфель, дріт USB; ніж; чохол; кришку ліхтаря; покривало

(т. 1, а.п. 197-204);

- протокол огляду місця події від 10.04.2016 року, в ході проведення якого оглянуто автомобіль «ВАЗ 2171», державний номер НОМЕР_1 , який знаходиться в лісосмузі, яка знаходиться на відстані 120 метрів від залізничного перегону 149 км. станції «Губиниха» та станція «Кільчень». В ході огляду встановлено та вилучено в 15 пакетів: куртку чоловічу; сонцезахисний внутрішній козирок автомобіля; сліди пальців рук та відтиски пальців; паперовий конверт з мотузкою з шиї трупу; мікрочастки з лівої та правої долонь рук померлого; паперовий конверт з зрізами нігтьових пластин трупу; паперовий конверт зі змивами ПЖР з поверхні ручки перемикача передач; паперовий конверт зі змивами ПЖР з ручки дверей пасажира; паперовий конверт зі змивами ПЖР з ручки дверей пасажира; паперовий конверт зі змивами РБК з задньої лівої поверхні дверей; мікрочастки з передніх та задніх сидінь; мобільний телефон «Нокія»; паперовий конверт «відеореєстратор»; чохол з рульового керма з РБК; поліетиленовий мішок з колошами; труп ОСОБА_22

(т. 1, а.п. 216-231);

- показання свідка ОСОБА_28 про те, що він пас корів на пасовищі, до нього підійшли три чоловіки, які сказали, що знайшли речі та треба бути понятим. Один показав посвідчення працівника поліції. Він погодився, підійшов туди, куди його запросили та підписав протокол огляду. Досконало він речі не перевіряв, вони лежали в купі. Чи його підпис в протоколі огляду, він не може сказати, оскільки багато разів був понятим та замість підпису в протоколі лише черкає;

- показання свідка ОСОБА_29 про те, що 09.04.2016 року він був присутнім при проведенні огляду речей в якості понятого. До нього звернулися чоловіки, один з яких показав посвідчення працівника поліції. Огляд проводився на повороті на с. Кільчень. Під час огляду він бачив «шашку» на таксі, яка лежала в траві. В протоколі огляду стоїть його підпис. Там бачив легковий автомобіль, якої марки та якого кольору не пам`ятає. Крім нього він там бачив Бандуровського, якого знає як мешканця села;

- протокол огляду трупу від 11.04.2016 року, в ході якого в секційній залі Новомосковського бюро СМЕ оглянуто труп ОСОБА_22 з ознаками насильницької смерті

(т. 1, а.п. 210-215);

- висновок експерта № 163/Е від 11.05.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_22 зроблено наступні висновки: причиною смерті ОСОБА_22 явилася механічна асфіксія внаслідок задушення петлею, що підтверджується наявністю поодинокої, замкненої, горизонтальної, рівномірно вираженої странгуляційної борозни у верхній третині шиї з ознаками прижиттєвості у виді навколо судинних мікрокрововиливів, защемленням кінчику язика між зубами, багаточисленними внутрі-шкіряними крововиливами в області правого надпліччя, правого плечового суглобу, правої половини грудної клітини і животу, крапковими крововиливами в слизовій оболонці повік і в склерах очей, крововиливами в м`яких тканинах верхньої третини шиї, в товщі кінчику язику, завершеним, розгинальним переломом лівого великого рогу під`язикової кістки, незавершеним, розгинальним переломом лівого великого рогу під`язикової кістки, крапковими та дрібновогнищевими крововиливами під плеврою легень і зовнішньою оболонкою серця (плями Тард`є), гострою емфіземою та набряком легень, рідким станом крові, саднами в підборідній області справа і на передній поверхні верхньої третини шиї посередині, повнокров`ям внутрішніх органів, які утворилися внаслідок здавлення органів шиї при задушенні петлею за декілька десятків секунд або декількох хвилин до настання смерті. Також при експертизі трупу виявлено: синці навколо правого ока, верхньому повіку лівого ока, в правій скроневій області голови, крововиливи в області обох губ, садна в тім`яній області голови зліва і на задній поверхні трупу. Синці та садна в тім`яній області голови зліва, в підборідній області справа та на передній поверхні верхньої третини шиї посередині, у живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень і не знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Усі синці, крововиливи, садна заподіяні тупими твердими предметами незадовго до настання смерті потерпілого. Садна на задній поверхні тулубу, імовірно, утворилися після настання смерті внаслідок переміщення трупу. Враховуючи наявність гарно вираженого трупного заклякнення в області нижньої щелепи і відсутності його в області кінцівок, динаміку зміни трупних плям при натисканні на них динамометром та температуру тіла на момент огляду трупу на місці події, можливо стверджувати, що смерть потерпілого настала не менше ніж за 18 годин та не більше ніж за 48 годин до моменту огляду трупу на місці події. Судово-токсикологічним дослідженням крові від трупа не виявлено метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти

(т. 1, а.п. 234-237);

- висновок експерта № 163/Е/Д2 від 19.07.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судово-медичної експертизи був зроблений висновок про те, що при експертизі трупу потерпілого виявлені наступні тілесні ушкодження: поодинока, замкнена, горизонтальна, рівномірно виражена странгуляційна борозна у верхній третині шиї, синці навколо правого ока, верхньому повіку лівого ока, в правій скроневій області голови, крововиливи в області обох губ, садна в тім`яній області голови зліва і на задній поверхні тулубу. Странгуляційна борозна утворилася внаслідок здавлення органів шиї при задушенні петлею, а синці та садна заподіяні тупими твердими предметами. Кількість та локалізація виявлених при експертизі трупу тілесних ушкоджень дозволяє стверджувати, що вони утворилися в результаті не менше семи травматичних дій. Садна на задній поверхні тулубу могли утворитися після настання смерті внаслідок пересування трупу

(т. 3, а.п. 3);

- постанова про визнання та залучення до кримінального провадження речових доказів від 15.04.2016 року, відповідно до якої визнані речовими доказами: чохол від автомобільного сидіння, покривало, шашка «Таксі», туфель чорного кольору, складний невеликий ніж, фрагмент ліхтаря з салону автомобіля, фрагмент електричного дроту чорного кольору, пристрій живлення від підкурювача, з якого відірваний дріт, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області

(т. 2, а.п. 97);

- постанова про визнання та залучення до кримінального провадження речових доказів від 15.04.2016 року, відповідно до якої визнані речовими доказами: автомобільний пристрій (козирок) для захисту очей від сонця, куртка чоловіча, яка належить ОСОБА_22 , відеореєстратор та дві лопати, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області

(т. 2, а.п. 98);

- постанова про визнання та залучення до кримінального провадження речових доказів від 15.04.2016 року, відповідно до якої визнаний речовим доказом автомобіль «ВАЗ 217130», державний номер НОМЕР_1 , який переданий потерпілій

(т. 2, а.п. 100);

- висновок судової автотоварознавчої експертизи № 3024-16 від 23.06.2016 року, відповідно до якого ринкова (дійсна) вартість автомобіля марки «ВАЗ 217130» темно-червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, який зареєстрований на ОСОБА_22 , складала сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот тридцять гривен 00 коп.

(т. 2, а.п. 213-219);

- висновок експерта № 11/4.6-364 від 29.04.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судової трасологічної експертизи зроблений висновок про те, що три сліди пальців рук, вилучені 10.04.2016 року в ході огляду автомобіля «ВАЗ 2171», державний номер НОМЕР_1 , розмірами 16х21 мм, 17х22 мм, 18х19 мм залишені великим пальцем лівої руки особи, копія дактилокарти якої заповнена на ім`я ОСОБА_22 , 1952 року народження; слід пальця руки, розміром 17х30 мм залишена великим пальцем лівої руки особи, копія дактилокарти якої заповнена на ім`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; слід пальця руки, розміром 18х12 мм, залишений безіменним пальцем правої руки, слід пальця руки, розміром 16х19 мм, залишений мізинцем правої руки, слід пальця руки, розміром 17х20 мм залишена вказівним пальцем лівої руки особи, копія дактилокарти якої заповнена на ім`я ОСОБА_22 , 1952 року народження

(т. 2, а.п. 107-119);

- протокол отримання зразків для експертизи від 19.04.2016 року, відповідно до якого на підставі постанови прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області від 14.04.2016 року, були отримані зразки крові підозрюваного ОСОБА_18 для проведення імунологічної експертизи

(т. 2, а.п. 121-122);

- висновок експерта № 178к від 20.04.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судово-медичної експертизи зразка крові підозрюваного ОСОБА_18 , зроблений висновок про те, що кров підозрюваного ОСОБА_18 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0

(т. 2, а.п. 123);

- протокол отримання зразків для експертизи від 29.04.2016 року, відповідно до якого на підставі постанови прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області від 14.04.2016 року, були отримані зразки крові підозрюваного ОСОБА_20 для проведення імунологічної експертизи

(т. 2, а.п. 124-125);

- висновок експерта № 177к від 20.04.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судово-медичної експертизи зразка крові підозрюваного ОСОБА_20 , зроблений висновок про те, що кров підозрюваного ОСОБА_20 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0

(т. 2, а.п. 126);

- протокол отримання зразків для експертизи від 29.04.2016 року, відповідно до якого на підставі постанови прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області від 14.04.2016 року, були отримані зразки крові підозрюваного ОСОБА_16 для проведення імунологічної експертизи

(т. 2, а.п. 127-128);

- висновок експерта № 176к від 20.04.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судово-медичної експертизи зразка крові підозрюваного ОСОБА_16 , зроблений висновок про те, що кров підозрюваного ОСОБА_16 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0

(т. 2, а.п 129);

- висновок експерта № 833 від 10.05.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судово-медичної експертизи зроблений висновок про те, що на тампоні марлі (об`єкт № 1) змиви з поверхні ручки водійських дверей в салоні автомобіля «ВАЗ 217130», державний номер НОМЕР_1 , встановлена наявність поту без домішок крові. При серологічному дослідженні на вказаному тампоні № 1 виявлені антигени А, В, Н, що не виключає можливість походження поту як від однієї особи, так і суміші поту від осіб з виявленими груповими характеристиками виділень і крові. В разі походження поту на тампоні з марлі від однієї особи, він міг належати потерпілому ОСОБА_22 , так як виявлені групові характеристики являються групоспецифічними для його виділень та крові. В разі суміші поту на тампоні з марлі від декількох осіб, не можна виключати можливість походження поту в якості домішок як від підозрюваного ОСОБА_18 , виділенням та крові якого властиві виявлені два антигени, а саме В та Н, від підозрюваного ОСОБА_16 , виділенням та крові якого властивий тільки один антиген, а саме антиген Н та від підозрюваного ОСОБА_30 , виділенням та крові якого характерні виявлені антигени А і Н

(т. 2, а.п. 130-133);

- висновок експерта № 834 від 10.05.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судово-медичної експертизи зроблений висновок про те, що на тампоні марлі (об`єкт № 1) змиви з поверхні ручки перемикача передач в салоні автомобіля «ВАЗ 217130», державний номер НОМЕР_1 , встановлена наявність поту без домішок крові. При серологічному дослідженні на вказаному тампоні № 1 виявлені антигени А, В, Н, що не виключає можливість походження поту як від однієї особи, так і суміші поту від осіб з виявленими груповими характеристиками виділень і крові. В разі походження поту на тампоні з марлі від однієї особи, він міг належати потерпілому ОСОБА_22 , так як виявлені групові характеристики являються групоспецифічними для його виділень та крові. В разі суміші поту на тампоні з марлі від декількох осіб, не можна виключати можливість походження поту в якості домішок як від підозрюваного ОСОБА_18 , виділенням та крові якого властиві виявлені два антигени, а саме В та Н, від підозрюваного ОСОБА_16 , виділенням та крові якого властивий тільки один антиген, а саме антиген Н, та від підозрюваного ОСОБА_30 , виділенням та крові якого характерні виявлені антигени А і Н

(т. 2, а.п. 134-137);

- висновок експерта № 835 від 10.05.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судово-медичної експертизи зроблений висновок про те, що на тампоні марлі (об`єкт № 1) змиви з поверхні ручки пасажирської двері в салоні автомобіля «ВАЗ 217130», державний номер НОМЕР_1 , встановлена наявність поту без домішок крові. При серологічному дослідженні на вказаному тампоні № 1 виявлені антигени А, В, Н, що не виключає можливість походження поту як від однієї особи, так і суміші поту від осіб з виявленими груповими характеристиками виділень і крові. В разі походження поту на тампоні з марлі від однієї особи, він міг належати потерпілому ОСОБА_22 , так як виявлені групові характеристики являються групоспецифічними для його виділень та крові. В разі суміші поту на тампоні з марлі від декількох осіб, не можна виключати можливість походження поту в якості домішок як від підозрюваного ОСОБА_18 , виділенням та крові якого властиві виявлені два антигени, а саме В та Н, від підозрюваного ОСОБА_16 , виділенням та крові якого властивий тільки один антиген, а саме антиген Н, та від підозрюваного ОСОБА_30 , виділенням та крові якого характерні виявлені антигени А і Н

(т. 2, а.п. 138-141);

- висновок експерта № 836 від 10.05.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судово-медичної експертизи зроблений висновок про те, що на тампоні марлі (об`єкт № 1) змиви з внутрішньої поверхні лівих дверей автомобіля «ВАЗ 217130», державний номер НОМЕР_1 , встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні на вказаному тампоні № 1 виявлені антигени А, В, Н, що не виключає можливість походження крові як від однієї особи, так і суміші крові від осіб з виявленими груповими характеристиками крові. В разі походження крові на тампоні з марлі від однієї особи, вона може належати потерпілому ОСОБА_22 , так як виявлені групові характеристики являються групоспецифічними для його крові

(т. 2, а.п. 142-144);

- висновок експерта № 507 від 19.05.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судово-медичної експертизи фрагменту мотузки зроблений висновок про те, що на фрагменті мотузки, вилученої 10.04.2016 року під час огляду місця події з шиї трупа ОСОБА_22 , встановлена наявність крові та визначений білок людини. В цитологічних препаратах, виготовлених зі змивів з поверхні фрагмент мотузки (об`єкт № 2-4) клітини з ядрами не виявлені

(т. 2, а.п. 145-146);

- постанова про визнання і залучення до кримінального провадження речових доказів від 17.05.2016 року, відповідно до якої визнані речовими доказами: шорти, кофту та футболку, які належать підозрюваному ОСОБА_18 ; потожирові накладення а марлевому тампоні з поверхні ручки водійської двері; потожирові накладення на марлевому тампоні з поверхні ручки перемикача передач; потожирові накладення на марлевому тампоні з поверхні ручки пасажирської двері; змиви на марлевому тампоні з внутрішньої поверхні лівої двері; чохол рульового керма; ключі від автомобіля з брелоком; спортивні штани, які належать підозрюваному ОСОБА_16 ; зразки крові підозрюваних ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 : спортивну жилетку, яка належить підозрюваному ОСОБА_20 ; нігтьові пластини обох рук ОСОБА_22 ; нігтьові пластини обох рук підозрюваного ОСОБА_20 , які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, а речовий доказ у виді ключів від автомобіля передати потерпілій

(т. 2, а.п. 147);

- постанова про визнання і залучення до кримінального провадження речових доказів від 30.06.2016 року, відповідно до якої визнані речовими доказами: відкопійовані пальці рук ОСОБА_22 на дактилоскопічну карту; відкопійовані на дактилоскопічні карти пальці пук підозрюваних ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 ; вилучені з місця злочину сліди пальців рук, які відкопійовані на три ліпких стрічки; фрагмент мотузки; фрагмент сім-карти; три фрагменти дактилоскопічної плівки з вилученими мікрооб`єктами з поверхонь водійського, переднього пасажирського та заднього пасажирського сидінь автомобіля «ВАЗ 217130»; два фрагменти світлої дактилоскопічної плівки з вилученими мікрооб`єктами, які вилучені з долонь рук ОСОБА_22 , передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області

(т 2, а.п. 223-224);

- протокол огляду речей від 10.04.2016 року в ході якого оглянуто та вилучено спортивні штани та зрізи з нігтів обох рук ОСОБА_31

(т. 2, а.п. 5-6);

- протокол огляду речей від 10.04.2016 року, в ході проведення якого оглянуто та вилучено жилетка чорного кольору та зрізи нігтьових пластин обох рук ОСОБА_20

(т. 2, а.п. 30-31);

- протокол огляду від 11.04.2016 року, в ході проведення якого були вилучені речі, а саме: футболка та шорти, светр, які належать ОСОБА_32

(т. 2, а.п. 65);

- протокол проведення слідчого експерименту від 19.04.2016 року за участі підозрюваного ОСОБА_20 , в ході якого останній показав та розповів про обставини скоєння кримінальних правопорушень, а саме про роль кожного з учасників злочинів. Так він розповів про те, що коли 08.04.2016 року до них під`їхав на автомобілі ОСОБА_22 , він сів на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_16 сів на заднє сидіння за водієм, а ОСОБА_18 сів на заднє сидіння за ним. Далі ОСОБА_16 накинув мотузку на шию ОСОБА_22 та в цей момент останній схопив його за волосся. Він вдарив ОСОБА_22 кулаком в обличчя та останній відпустив його. Після цього він наніс ОСОБА_22 приблизно 15-20 ударів кулаком правої руки в праву сторону обличчя. В той час, коли ОСОБА_16 тримав мотузку на шиї ОСОБА_22 , останній став хрипіти, він думав, що той втратив свідомість. Що робив ОСОБА_18 , він не бачив. Після цього він зі ОСОБА_16 вийшли з автомобіля, ОСОБА_16 поставив автомобіль на нейтральну передачу та відкотили його до лісосмуги, щоб витягли тіло ОСОБА_22 . Він з ОСОБА_18 взяли тіло за руки та відтягнули його до лісосмуги

(т. 2, а.п. 168-173);

- показання свідка ОСОБА_33 про те, що він був присутнім в якості понятого під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_20 навесні 2016 року. У відділі поліції всі учасники сіли до автомобіля. Підозрюваний показував дорогу в бік м. Харкова. В автомобілі був він, підозрюваний та три працівника поліції. Підозрюваний спочатку все розповів в автомобілі. По дорозі підозрюваний просив зупинити автомобіль, показав місце, де скоїли вбивство, а потім місце, де викинули водія, прикрили його гілками. Далі вони знову поїхали та побачили автомобіль, в якому був труп ОСОБА_22 . Він знав таксиста, оскільки раніше користувався його послугами. Підозрюваний розповідав, що хотів вбити таксиста, а автомобіль продати. Розповідав, що вдома вони сплели мотузку, хтось з них зателефонував та викликав таксі. Підозрюваний в автомобілі сидів на задньому сидінні за пасажиром. Під час руху хлопець, який сидів біля водія, включив ручне гальмо, той, що сидів позаду водія, накинув на шию таксисту мотузку, а той, що сидів біля водія, став наносити водію удари. Підозрюваний казав, що сам він нічого не робив. Далі вони хотіли закопати труп, поїхали за лопатою, але побачили світло фар іншої машини, кинули автомобіль, а ключі викинули. Вказані ключі відразу ж знайшли в ході проведення цього слідчого експерименту. Під час слідчого експерименту були присутні слідчий, поняті, експерт та інші, хто він зараз не пам`ятає. Але слідчий всіх називав, хто був присутнім. Труп лежав у багажнику обличчям вниз. Тобто він лежав з підігнутими ногами на боку, а обличчя було вивернуте. Він також був присутнім при впізнанні трупу. Впізнав труп після того, як його витягли з багажнику. Підписував декілька протоколів. Всі протоколи слідчий читав вголос. Підозрюваний при ньому підписував всі протоколи. Слідчий розповідав всім про права біля відділу поліції, перед слідчим експериментом та в кінці;

- показання свідка ОСОБА_34 про те, що він приймав участь при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_20 навесні 2016 року. В автомобілі вони доїхали до району с. Голубівка, де підозрюваний спочатку розповів, як один з них готував мотузку, викликали таксі, сіли до автомобіля, розвернувся, трохи проїхали, потім розвернулися, один з них ввімкнув ручне гальмо, а другий накинув на шию водія мотузку. Після вбивства вони витягнули тіло з машини та відтягли його в лісосмугу, потім повернулися та погрузили тіло до багажника. Після цього підозрюваний все це показав: місце на узбіччі, де вони скоїли вбивство водія, як вони поклали труп до багажника, потім показав де залишили автомобіль. Там він і знаходився під час огляду. Потім підозрюваний розповів, що вони стали кудись їхати, але побачили світло фар іншого автомобіля, злякалися та втекли. Розповідав, що коли вони бігли, викинули ключі від автомобіля, показав де. Всі учасники слідчого експерименту пішли туди, де показував підозрюваний, там і знайшли ключі, про що було відображено в протоколі. Коли вони відкрили багажник, там був труп чоловіка, який лежав на боку спиною до свідка. Обличчя було вивернуто в іншу сторону. Все це було внесено до протоколу, який всі підписали. Він бачив особисто як протокол підписував підозрюваний. Права слідчий оголошував всім учасникам. Адвокат при цьому був присутній, оскільки він пам`ятає, що його чекали приблизно годину;

- висновок експерта № 163/е/д від 04.07.2016 року, відповідно до якого під час проведення судово-медичної експертизи зроблений висновок про те, що при експертизі трупу потерпілого виявлені наступні тілесні ушкодження: поодинока, замкнена, горизонтальна, рівномірно виражена странгуляційна борозна у верхній третині шиї, синці навколо правого ока, верхньому повіку лівого ока, в правій скроневій області голови, крововиливи в області обох губ, садна в тім`яній області голови зліва і на задній поверхні тулубу. Странгуляційна борозна утворилася внаслідок здавлення органів шиї при задушенні петлею, а синці та садна заподіяні тупими твердими предметами. Вищевказане дозволяє стверджувати, що всі тілесні ушкодження могли утворитися при механізмі, вказаному підозрюваним ОСОБА_20 в ході проведення слідчого експерименту 19.04.2016 року

(т. 2, а.п. 270-271);

- протокол огляду місця події від 10.04.2016 року, в ході якого оглянута ділянка місцевості, яка розташована на території Губиниської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. В ході огляду встановлено та вилучено ключі від автомобіля «ВАЗ 2171» з брелоком сигналізації

(т. 1, а.п. 206-209);

- протокол проведення слідчого експерименту від 10.04.2016 року за участі підозрюваного ОСОБА_18 , в ході проведення якого останній показав та розповів про обставини скоєння кримінальних правопорушень, а саме те, що 08.04.2016 року ОСОБА_16 запропонував йому та ОСОБА_20 заробити гроші. Вони зустрілися вдома у ОСОБА_16 . Останній зателефонував знайомому таксисту та домовився зустрітися через 30 хвилин. Вони втрьох пішли в бік траси. ОСОБА_16 сказав, щоб він сів на заднє сидіння за пасажиром. ОСОБА_20 сів за водієм, ОСОБА_16 сів поряд з водієм. В певний момент ОСОБА_16 схопив ручне гальмо, автомобіль різко загальмував, а ОСОБА_35 накинув на шию водія мотузку. Після цього він втік. Приблизно за 30 хвилин з автомобіля вийшов ОСОБА_16 та став перевіряти у водія пульс. З автомобіля вийшов ОСОБА_20 та вони разом зі ОСОБА_16 потягли тіло до лісосмуги. Після цього вони всі стали перевіряти автомобіль на наявність цінних речей. Після цього вони на автомобілі поїхали додому до ОСОБА_16 . Потім вони повернулися до трупу та поклали його до багажника автомобіля та поїхали в бік Губиниської сільської ради. Після цього підозрюваний показав місце, де вони зупинилися та де на момент проведення слідчого експерименту знаходився автомобіль «ВАЗ 2171». Крім того, підозрюваний показав місце, де вони викинули ключі від автомобіля та де ті ключі були знайдені та вилучені

(т. 2, а.п. 61-64);

- висновок експерта № 163/Е/Д від 06.07.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судово-медичної експертизи був зроблений висновок про те, що при експертизі трупу потерпілого виявлені наступні тілесні ушкодження: поодинока, замкнена, горизонтальна, рівномірно виражена странгуляційна борозна у верхній третині шиї, синці навколо правого ока, верхньому повіку лівого ока, в правій скроневій області голови, крововиливи в області обох губ, садна в тім`яній області голови зліва і на задній поверхні тулубу. Странгуляційна борозна утворилася внаслідок здавлення органів шиї при задушенні петлею, а синці та садна заподіяні тупими твердими предметами. Вищевказане дозволяє стверджувати, що всі тілесні ушкодження могли утворитися при механізмі, вказаному підозрюваним ОСОБА_18 в ході проведення слідчого експерименту 10.04.2016 року

(т. 3, а.п. 1-2);

- протокол проведення слідчого експерименту від 12.04.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_18 , в ході проведення якого останній, знаходячись біля будівлі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, виявив бажання розповісти про обставини скоєння кримінальних правопорушень. Останній в присутності своїх захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_36 , законного представника неповнолітнього підозрюваного та понятих показав, що 08.04.2016 року він зустрівся зі ОСОБА_16 та ОСОБА_20 в с. Голубівка. ОСОБА_16 запропонував їм заробити гроші, яким чином не сказав, на що він погодився. Після цього ОСОБА_16 викликав таксі. Коли таксі приїхало, ОСОБА_20 сів на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_16 сів позаду водія, а він посаду пасажирського сидіння. Коли автомобіль став рухатися, ОСОБА_16 накинув на шию водія мотузку та став душити. ОСОБА_20 почав наносити водію удари руками в обличчя. Він злякався та вибіг з автомобіля, при цьому ОСОБА_20 продовжував наносити водію удари та наніс приблизно 30 ударів. Чи продовжував ОСОБА_16 душити водія, він не бачив

(т. 2, а.п. 92-96);

- висновок експерта № 304/Е від 12.04.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_20 , зроблений висновок про те, що у ОСОБА_20 виявлені тілесні ушкодження: садна на долонній поверхні правого променево-зап`ясного суглобу, тильній поверхні основної фаланги 2-го пальця правої руки, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, які відносяться до легкого ступеню тяжкості. Усі знайдені тілесні ушкодження спричинені тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, і по давності утворення можуть відповідати даті події, вказаній в постанові, що підтверджується наявністю корочок, підвищених над рівнем неушкодженої шкіри в області саден. Неможливо також включити імовірність виникнення саден 09.04.2016 року

(т. 2, а.п. 102-103);

- висновок експерта № 305/Е від 12.04.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_16 , зроблений висновок про те, що у ОСОБА_16 виявлені тілесні ушкодження: садно в області 5-го пальця правої руки, внутрішньо-шкіряний крововилив в області 5-го пальця лівої руки, які відносяться до легкого ступеню тяжкості. Усі знайдені тілесні ушкодження спричинені тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, і по давності утворення можуть відповідати даті події, вказаній в постанові, що підтверджується наявністю корочки в області садна та забарвленням крововиливу у темно-червоний колір

(т. 2, а.п. 104-105);

- висновок експерта № 535/Е/Д від 30.06.2016 року, відповідно до якого в ході проведення судово-медичної експертизи був зроблений висновок про те, що при огляді ОСОБА_16 на тильній поверхні основної фаланги 5-го пальця правої руки виявлено горизонтальне, смуговидне садно, яке спричинено тупим твердим предметом , який має жорстку обмежену контактуючу поверхню. Таким чином, враховуючи вищевказане, можливо припустити утворення даного садна внаслідок контактної дії синтетичної мотузки, шириною приблизно 1 см, товщиною (діаметром) 0.3 см

(т. 2, а.п. 222);

- показання експерта ОСОБА_37 про те, що він підтверджує надані раніше висновки щодо наявності тілесних ушкоджень та можливості їх утворення, а саме те, що тілесні ушкодження у ОСОБА_31 могли утворитися від мотузки, у ОСОБА_20 від дії твердих предметів. Відсутність тілесних ушкоджень у ОСОБА_18 не може виключати того, що певні дії були, або їх не було. Щодо наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_22 , між початком здавлювання та до часу смерті проходить незначний час. По тілесним ушкодженням неможливо сказати скільки людей наносили ці пошкодження. Неможливо також сказати яке за яким тілесне ушкодження наносилося.

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Під час судового розгляду також були досліджені документи, надані учасниками судового провадження, а саме: протокол огляду місця події від 09.04.2016 року, відповідно до якого була оглянута кімната будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , в ході проведення якого було вилучено особисті речі ОСОБА_22 , а саме: зубну щітку та сорочку (т. 1, а.п. 194-196); постанова про визнання і залучення до кримінального провадження речових доказів від 15.04.2016 року, відповідно до якого визнано речовими доказами: сорочка бавовняна з біло-чорно-синім малюнком у виді клітин, майка, труси бавовняні сірі, штани спортивні синтетичні чорні та правий туфель з чорної шкіри, які належать ОСОБА_22 (т. 1, а.п. 232-233); постанова про визнання та залучення до кримінального провадження речових доказів від 15.04.2016 року, відповідно до якої визнані речовими доказами: чоловіча сорочка та зубна щітка, які належать ОСОБА_22 (т. 2, а.п. 99);акт застосування службової собаки, під час застосування якої сліди втрачено (т. 1, а.п. 205); протокол огляду від 10.05.2016 року, в ході проведення якого оглянутий мобільний телефон, який належить ОСОБА_18 (т. 2, а.п. 180-181); протокол огляду від 10.05.2016 року, в ході проведення якого оглянутий мобільний телефон, який належить ОСОБА_16 (т. 2, а.п. 182-183); протокол огляду від 10.05.2016 року, в ході проведення якого оглянутий мобільний телефон, який вилучений під час проведення огляду автомобіля «Лада Пріора» (т. 2, а.п. 184-185); постанова про визнання і залучення до кримінального провадження речових доказів від 10.05.2016 року, щодо визнання речовим доказом мобільного телефону «Samsung GT C 3530» та сім-карти оператора мобільного зв`язку оператора «КиївСтар», який належить підозрюваному ОСОБА_18 (т. 2, а.п. 186); постанова про визнання і залучення до кримінального провадження речових доказів від 10.05.2016 року, щодо визнання речовим доказом мобільний телефон «Nokia 2330c-2», який вилучений під час проведення огляду автомобіля «ВАЗ 217130», державний номер НОМЕР_1 (т. 2, а.п. 187); постанова про визнання і залучення до кримінального провадження речових доказів від 10.05.2016 року, щодо визнання речовим доказом мобільного телефону «HTCONE», мобільного телефону «Nokia RM-969» та сім-карт операторів мобільного зв`язку «КиївСтар», «Лайф» та «МТС», які належить підозрюваному ОСОБА_16 (т. 2, а.п. 188); протоколи тимчасового доступу до документів, які містять технічну інформацію про зв`язки абонентів «КиївСтар» у кількості 3 штук від 17.06.2026 року та диски з вказаною інформацією (т. 2, а.п. 205-211), довідка за результатами обробки технічної інформації, що надійшла від операторів стільникового зв`язку за дорученням слідчого відділу Новомосковського ВП за фактом навмисного вбивства ОСОБА_22 (т. 2, а.п. 225-228).

Колегія суддів вважає, що у вказаних документах не викладені та не посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, а тому повинні бути виключені з числа доказів у відповідності з вимогами ст. 358 КПК України.

Крім того, під час судового розгляду свідки ОСОБА_38 та ОСОБА_39 від давання показань відмовилися, скориставшись ст. 63 Конституції України, оскільки є близькими родичами обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_16 .

Стороною захисту, а саме захисником ОСОБА_13 суду було надано пояснення захисникові від 26.04.2017 року (т. 3, а.п. 96), надане свідком ОСОБА_28 та пояснення захисникові від 26.04.2017 року (т. 3, а.п. 97), надане свідком ОСОБА_29 , в яких зазначено про те, що останні не приймали участі при проведенні огляду місця події, свої підписи в протоколах не ставили. В судовому засіданні були допитані вказані свідки, які з цього питання суду пояснили наступне.

Так свідок ОСОБА_28 показав, що він дійсно давав показання адвокату ОСОБА_13 про те, що не приймав участь в огляді предметів, не підписував протокол. Однак він підписав адвокату такі свої показання, оскільки той постійно до нього приїздив, заважав вести йому своє життя, та обіцяв, що його ніхто не викликатиме до суду. Однак ці показання він не підтверджує, оскільки вони були дані під тиском адвоката ОСОБА_13 . Свідок ОСОБА_29 суду показав, що раніше адвокату ОСОБА_13 він давав інші показання, оскільки той дуже наполягав. Однак ці показання він не підтверджує. В суді говорить правду.

У відповідності з ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Таким чином суд приймає показання зазначених вище свідків, наданих ними особисто під час судового розгляду. Та не приймає показання, зазначені ними в поясненнях захиснику від 26.04.2017 року та вважає ці докази недопустимими.

Оцінюючи позицію сторони захисту щодо недопустимості доказу, а саме протоколу огляду місця події від 09.04.2016 року, складеного слідчим ОСОБА_40 , суд виходить з того, що у відповідності до витягу з ЄРДР, станом на 09.04.2016 року слідчими у даному кримінальному провадженні були визначені ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 . Протокол огляду місця події від 09.04.2016 року підписаний слідчим ОСОБА_46 , який на день проведення огляду був уповноваженим слідчим. Вказаний протокол складений у відповідності до вимог ст. 104 КПК України, а тому є допустимим та належним. Що стосується фототаблиці до вказаного протоколу, то вона складена з порушенням вимог ст. 104 КПК України.

Так, у відповідності з ч. 1 ст. 105 КПК України особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Слідчий ОСОБА_47 не був особою, яка проводила процесуальну дії, а саме огляд місце події. Тому колегія суддів вважає, що вказана фототаблиця є недостовірним доказом, оскільки отриманий в порядку, не встановленому КПК України.

Колегія суддів вважає, що це стосується й фототаблиці до протоколу огляду місця події від 10.04.2016 року.

Судом не знайдено порушень вимоги ч. 5 ст. 237 КПК України під час огляду місця події від 09.04.2016 року.

У відповідності до ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Як вбачається з наведеного, опечатані речі повинні бути завірені підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. Під час судового розгляду були досліджені речові докази у даному кримінальному провадженні. Всі докази були опечатані бирками, на яких стояли підписи. Таким чином, порушень даної норми встановлено не було. Посилання адвоката ОСОБА_13 на те, що там повинно бути зазначено всі прізвища та ініціали осіб, та бирки повинні містити відтиск печатки, не відповідає вимогам законодавства, а тому визнання їх неналежними нічим не підтверджується.

Також не знайшло свого підтвердження наявність порушень кримінального процесуального законодавства під час проведення огляду місця події від 10.04.2016 року за участі підозрюваного ОСОБА_18 , оскільки колегія суддів, дослідивши вказаний протокол, встановила, що у вказаному протоколі мається підпис адвоката ОСОБА_48 . Про цей факт під час судового розгляду зазначав і свідок ОСОБА_49 , який зазначив, що адвокат був присутній, оскільки його чекали приблизно годину.

Не може оцінюватися судом позиція захисника ОСОБА_13 щодо порушення ст. 290 КПК України в частині відкриття йому протоколу огляду трупу від 10.04.2016 року. Такий протокол стороною обвинувачення суду не надавався, а посилання адвоката у судових дебатах на наявність у нього «копії оригіналу» такого протоколу не може бути предметом дослідження.

Щодо порушення права на захист підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_20 , колегія судді дослідила версію адвоката ОСОБА_13 про те, що вказане право було порушено у зв`язку з тим, що підозра була вручена 10.04.2016 року о 14.32 годині, а допит в якості підозрюваного розпочався о 14.40 годині, а тому ОСОБА_20 не міг ні прочитати цю підозру, ні «зорієнтуватися які показання давати з приводу підозри».

Однак, як вбачається з протоколів допиту ОСОБА_20 в якості підозрюваного, останній допитувався лише в присутності захисника. Таким чином, він міг заявити будь-яке клопотання з цього приводу, або відмовитися давати показання на підставі ст. 63 Конституції України. Тим більше, що остаточна підозра була вручена ОСОБА_20 в присутності захисника ОСОБА_13 та допит його проводився в присутності саме адвоката ОСОБА_13 .

Навіть під час судового розгляду, будучи допитаним в присутності захисника ОСОБА_13 та законного представника, обвинувачений ОСОБА_20 не розкрив суду обставини події, які він міг особисто сприймати та відтворювати безпосередньо після затримання.

Слід також зазначити, що з урахуванням вимог ч. 1 ст. 23 КПК України, протоколи допиту підозрюваних під час проведення досудового розслідування не визнаються доказами та не досліджуються під час судового розгляду.

Тому колегія суддів не вбачає порушень права на захист обвинуваченого ОСОБА_20 під час проведення досудового розслідування.

Оцінюючи позицію сторони захисту щодо наявності порушень норм процесуального законодавства в частині проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_18 10.04.2016 року, колегія суддів встановила наступне.

Адвокат ОСОБА_13 стверджує, що під час судового розгляду ОСОБА_32 заявив про те, що вказаний протокол він не підписував, а тому в протоколі є підпис іншої особи. Однак, при дослідженні вказаного доказу, колегія суддів встановила, що цей протокол підписаний, в тому числі, захисником підозрюваного ОСОБА_50 адвокатом ОСОБА_51 . Крім того, в судовому засіданні свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_52 , які були присутніми в якості понятих при проведенні вказаної слідчої дії, показали, що підозрюваний ОСОБА_18 , як і всі інші учасники, ставили свої підписи в декількох протоколах.

Захисник ОСОБА_12 наполягає на тому, що вказаний протокол огляду є недопустимим доказом у зв`язку з тим, що в ньому відсутній підпис заступника Новомосковського місцевого прокурора ОСОБА_53 , який був учасником вказаної слідчої дії.

У відповідності з ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Колегія суддів вважає, що відсутність підпису в протоколі слідчого експерименту підпису заступника Новомосковського місцевого прокурора ОСОБА_53 не є істотним порушенням прав та свобод людини, а тому протокол не може бути визнаним недопустимим доказом з цих підстав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вказане твердження адвоката ОСОБА_13 та адвоката ОСОБА_12 не знайшло свого підтвердження.

Не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду й факти морального та фізичного тиску на підозрюваних ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 під час досудового розслідування, оскільки відповідно до доданих письмових доказів, всі процесуальні дії з ними проводилися в присутності захисників, в тому числі, захисників, що в теперішній час здійснюють захист обвинувачених під час судового розгляду даного кримінального провадження. Впродовж судового розгляду колегії суддів не було надано будь-якого документа, що підтверджує звернення як самих обвинувачених, їх законних представників та захисників з заявою на неправомірні дії працівників поліції під час досудового розслідування.

Колегією суддів була розглянута позиція сторони захисту про неправомірне затримання їх підзахисних. Впродовж всього часу розгляду кримінального провадження в суді сторона захисту наголошувала на те, що під час затримання їх підзахисних були порушені права останніх. Саме цей факт сторона захисту визначала як підстави для скасування запобіжного заходу щодо обвинувачених, посилаючись на вимоги ст. 206 КПК України. Однак колегії суддів не були надані будь-які дані про застосування слідчим суддею до або під час розгляду клопотань у відношенні підозрюваних ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 дій, передбачених ст. 206 КПК України. Як вбачається зі змісту наведеної статті, ці дії покладені саме на слідчого суддю під час проведення досудового розслідування.

Що стосується моменту затримання підозрюваних, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо моменту затримання, необхідно застосовувати положення ч. 1 ст. 209 КПК України, а саме те, що особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

З цього приводу колегія суддів, крім протоколів про затримання ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , враховує надані стороною захисту наступні докази: відповідь в.о. начальника ДУ «ДУВП (№4)» на запит адвоката ОСОБА_12 № 3/5 13149 від 26.07.2017 року про те, що ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 10.04.2016 року в установі не утримувалися (т. 3, а.п. 187). Відповідь в.о. начальника ІТТ № 1 ГУНП в Дніпропетровській області на запит адвоката ОСОБА_12 № 31/608 від 16.08.2017 року про те, що ОСОБА_18 доставлений 10.04.2016 року о 21.30 годині, ОСОБА_20 доставлений 10.04.2016 року о 21.40 годині, ОСОБА_16 доставлений 10.04.2016 року о 21.55 годині (т. 3, а.п. 188).

Особливу увагу колегія суддів під час розгляду кримінального провадження звернула на те, що стороною захисту було заявлено про відсутність доказів про наявність у обвинувачених змови на скоєння вбивства та заволодіння транспортним засобом. Колегія суддів вважає, що ст. 28 КК України чітко визначені ознаки скоєння злочину за попередньою змовою.

Так, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає із ч. 2 ст. 28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.

Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому можливий технічний розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль. Так, з урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють вбивство за попереднім зговором, до таких дій можуть бути віднесені передача іншому співучаснику зброї, подолання опору потерпілого або приведення його у безпорадний стан з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим виконавцем тощо.

Коментована норма кримінального закону у сукупності з дослідженими доказами та показаннями самих обвинувачених, їх спільна поведінка безпосередньо на місці події, а також їх спільне дозвілля, що передувало подіям, дають суду всі підстави дійти висновку про наявність змови на спільне вчинення кримінальних правопорушень, яка законом характеризується в будь-якій формі, та для цього не потрібно доводити досягнення домовленості саме в усній формі з розподілом дій кожного учасника групи.

Тому колегія суддів вважає, що обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 мали змову на спільне вчинення кримінальних правопорушень.

У відповідності з Главою 38 КПК України судом під час судового розгляду даного кримінального провадження з`ясовано рівень розвитку неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_20 , його соціально-психологічні риси та згідно показань законного представника неповнолітнього ОСОБА_20 ОСОБА_21 , який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка, інформації інспектора служби у справах дітей та інформації сектору ювенальної превенції, встановлено, що обвинувачений мав окрему кімнату, мав потрібний одяг, ноутбук та мобільний телефон. З батьком був у дуже довірливих відносинах, розповідав йому про своє навчання та побут. Батько знав його друзів та уподобання. Побутові умови сім`ї задовільні, має необхідні для життя умови.

Також судом під час судового розгляду даного кримінального провадження з`ясовано рівень розвитку неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_18 , його соціально-психологічні риси та згідно показань законного представника неповнолітнього ОСОБА_18 ОСОБА_19 , який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка, інформації інспектора служби у справах дітей та інформації сектору ювенальної превенції, встановлено, що обвинувачений навчався, мав пропуски. Однак батько завірив суд в тому, що знав про всі ці пропуски, оскільки син доглядав хвору матір. Син займався легкою атлетикою та футболом. В нього був мобільний телефон, який зламався за три місяці до подій. Син мав багато друзів, в тому числі ОСОБА_20 та ОСОБА_16 . З батьком був у дуже довірливих відносинах, розповідав йому про своє навчання та побут. Син мав окрему кімнату та користувався сімейним комп`ютером . Побутові умови сім`ї задовільні, має необхідні для життя умови. Проживає з батьками та молодшою сестрою.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження з`ясовано рівень розвитку неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_16 , його соціально-психологічні риси. Так, відповідно до акту обстеження умов проживання неповнолітнього ОСОБА_16 , останній мешкає з батьками, сестрою та двома племінниками в будинку, який складається з двох кімнат, вітальні та передпокою. Умови проживання є задовільні. ОСОБА_16 має окреме ліжко, стіл для занять, в будинку є комп`ютер та телевізор. Стосунки в сім`ї добрі, є взаєморозуміння та допомога між членами сім`ї. Підтверджує викладені в акті обставини й характеристика на ОСОБА_16 .

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновків, що вина обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні, їх дії необхідно кваліфікувати наступним чином: ОСОБА_16 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб; а також за ч. 3 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого. ОСОБА_20 - за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб; а також за ч. 3 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого. ОСОБА_18 - за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб; а також за ч. 3 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_16 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, колегія суддів обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановила. Обставиною, яка пом`якшує покарання, визначеної ст. 66 КК України, колегія суддів вважає вчинення ОСОБА_16 злочинів у неповнолітньому віці.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_16 за місцем навчання у Перещепинському професійному ліцеї за спеціальністю «Робітник фермерського господарства» характеризується як учень, який показав середній рівень знань, заняття відвідував не регулярно, не зацікавлений в отриманні нових знань, на зауваження реагував спокійно, з викладачами ввічливий, коректний, охайний. За місцем мешкання характеризується задовільно (т. 3, а.п. 46, 47).

Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.

Санкція ч. 3 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 102 КК України особам, які не досягли до вчинення злочину вісімнадцятирічного віку, за особливо тяжкий злочин, поєднаний з умисним позбавленням життя людини, призначається покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

При цьому, у відповідності з ч. 2 ст. 98 КК України до неповнолітніх можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

З урахуванням обставин скоєння кримінальних правопорушень, їх наслідків, а також обраної позиції обвинуваченим ОСОБА_16 , який вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково, колегія суддів вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді максимального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією більш тяжкої статті, з урахуванням норм ст. 102 КК України, буде занадто суворим, а призначення мінімального покарання не сприятиме виправленню обвинуваченого ОСОБА_16 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Також колегія суддів вважає, що оскільки нормою ст. 98 КК України не передбачено застосування до неповнолітніх додаткового покарання у виді конфіскації майна, а також при аналізі вищезазначених письмових доказів колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_16 не має будь-якого майна, тому додаткове покарання у виді конфіскації майна не може бути застосовано до ОСОБА_16 .

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_20 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, колегія суддів обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановила. Обставиною, яка пом`якшує покарання, визначеної ст. 66 КК України, колегія суддів вважає вчинення ОСОБА_20 злочинів у неповнолітньому віці.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_20 за місцем навчання у Голубівській ЗОШ І-ІІІ ступенів Новомосковського району Дніпропетровської області характеризується як відповідальний, активний учень, до навчання ставився посередньо, брав активну участь у суспільно-корисній праці, впевнений у собі, самостійний, виявляв інтерес до громадського життя школи, дотримувався єдиних вимог поведінки у колективі, постійно виконував громадські доручення. За місцем мешкання характеризується задовільно (т. 3, а.п. 64, 65).

Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.

Санкція ч. 3 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 102 КК України особам, які не досягли до вчинення злочину вісімнадцятирічного віку, за особливо тяжкий злочин, поєднаний з умисним позбавленням життя людини, призначається покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

При цьому, у відповідності з ч. 2 ст. 98 КК України до неповнолітніх можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

З урахуванням обставин скоєння кримінальних правопорушень, їх наслідків, а також обраної позиції обвинуваченим ОСОБА_20 , який вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, колегія суддів вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді максимального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією більш тяжкої статті, з урахуванням норм ст.. 102 КК України, буде занадто суворим, а призначення мінімального покарання не сприятиме виправленню обвинуваченого ОСОБА_20 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Також колегія суддів вважає, що оскільки нормою ст.. 98 КК України не передбачено застосування до неповнолітніх додаткового покарання у виді конфіскації майна, а також при аналізі вищезазначених письмових доказів колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_20 не має будь-якого майна, тому додаткове покарання у виді конфіскації майна не може бути застосовано до ОСОБА_20 .

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_18 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, колегія суддів обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставиною, яка пом`якшує покарання, визначеної ст. 66 КК України, колегія суддів вважає вчинення ОСОБА_18 злочинів у неповнолітньому віці.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_18 за місцем навчання у Голубівській ЗОШ І-ІІІ ступенів Новомосковського району Дніпропетровської області характеризується як учень, який систематично відвідував школу, допитливий, працелюбний, активний учасник шкільних свят та заходів, цікавився суспільним життям школи, мав авторитет серед ровесників, вмів контролювати свої вчинки, сприймав критику і відповідно реагував на зауваження, в критичних ситуаціях врівноважений, поважав старших, соціально зрілий, мав власну думку, самокритичний. За місцем навчання у Перещепинському професійному ліцеї за спеціальністю «Робітник фермерського господарства» характеризується, як учень, який не регулярно відвідував заняття, доручення майстра виконував, на зауваження реагував спокійно, брав активну участь у житті групи, з викладачами ввічливий, коректний. За місцем мешкання характеризується задовільно (т. 3, а.п. 77, 78, 79).

Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.

Санкція ч. 3 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 102 КК України особам, які не досягли до вчинення злочину вісімнадцятирічного віку, за особливо тяжкий злочин, поєднаний з умисним позбавленням життя людини, призначається покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

При цьому, у відповідності з ч. 2 ст. 98 КК України до неповнолітніх можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

З урахуванням обставин скоєння кримінальних правопорушень, їх наслідків, а також обраної позиції обвинуваченим ОСОБА_18 , який вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, колегія суддів вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді максимального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією більш тяжкої статті, з урахуванням норм ст. 102 КК України, буде занадто суворим, а призначення мінімального покарання не сприятиме виправленню обвинуваченого ОСОБА_18 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Також колегія суддів вважає, що оскільки нормою ст. 98 КК України не передбачено застосування до неповнолітніх додаткового покарання у виді конфіскації майна, а також при аналізі вищезазначених письмових доказів колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_18 не має будь-якого майна, тому додаткове покарання у виді конфіскації майна не може бути застосовано до ОСОБА_18 .

При цьому міру покарання обвинуваченим необхідно призначити з урахуванням найменш активної ролі ОСОБА_18 та найбільш активної та організуючої ролі ОСОБА_16 .

Потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 був пред`явлений цивільний позову, у якому вони з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просили суд стягнути з законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_54 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 матеріальну шкоду у розмірі 71782 грн., додаткову матеріальну шкоду у розмірі 4800 грн., а також моральну шкоду у розмірі 300000 грн. (триста тисяч).

Позову обґрунтований тим, що в результаті злочину, вчиненого неповнолітніми ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , вони втратили дорогу їм людину, який перебуваючи на пенсії, працював на благо сім`ї та свої доходи витрачав на сім`ю, дітей, онуків.

В результаті скоєного злочину автомобіль, що належав потерпілому, в якому сталося вбивство, прийшлося піддати хімічній чистці, що потягло додаткові витрати, за зберігання автомобіля в якості речового доказу на штрафному майданчику Новомосковського ВП ГУНП МВС України в Дніпропетровській області сталася втрата технічного паспорту на автомобіль, на відновлення технічної документації на автомобіль теж були понесені витрати.

В зв`язку зі стресом, який зазнала ОСОБА_10 , у неї на фоні гіпертонічного кризу, розвинулася гіпертонічна хвороба 2 ступеню та ряд інших хвороб, внаслідок чого вона була змушена періодично проходити обстеження, покупати ліки, що негативно позначилося на сімейному бюджеті. Тяжкий злочин, вчинений обвинуваченими, змусив сім`ї потерпілих пройти тяжку процедуру захоронення батька, що обумовило понесення витрат на поховання, поминальні обіди, встановлення пам`ятника, тощо. Після смерті батька вони у встановлений законом термін мають вступити у спадщину, що також потягне значні витрати на нотаріальне оформлення.

Посилаючись на вимоги ст. 1179 ЦК України, потерпілі просили суд стягнути з законних представників зазначені вище суми, як спричинену майнову шкоду та моральну шкоду, завдану злочином.

В судовому засіданні потерпілі свій позов підтримали, надали обґрунтування щодо розміру душевних страждань, які вони зазнали в результаті загибелі батька.

Вирішуючи питання щодо заявленого позову слід звернути увагу на норми матеріального права, які підлягають застосуванні в даному випадку.

У відповідності до вимог ст. 1179 ЦК України, на яку цивільні позивачі посилаються, як на підставу свого позову, неповнолітня особа чи особи, у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років відповідають за завдану ними шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, ця шкода відшкодовується в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкода була завдана не з їх вини.

Коментовану норму закону слід розуміти, як таку, що дає право потерпілим звертатися до суду безпосередньо до неповнолітніх, які завдали шкоду, оскільки вони на момент вчинення злочину, досягли віку, визначеного у ст. 1179 ЦК України, та повинні самостійно відповідати за завдану шкоду. З`ясуванню лише підлягає можливість відшкодування шкоди неповнолітніми за рахунок наявного у них майна.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1166 ЦК України, яка повинна застосовуватися, як норма прямої дії, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи питання щодо стягнення спричиненої моральної шкоди слід звернути увагу на наступне.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Цивільні позивачі, пред`являючи позов в рамках кримінального провадження, не звернули увагу на зазначені норми матеріального закону, пред`явивши позов до законних представників неповнолітніх обвинувачених, та не зазначили кожен окремо, розмір спричиненої майнової та моральної шкоди, завданої безпосередньо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Зважаючи на загальні принципи, визначені ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, який застосовується судом у відповідності до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України, суд вважає за необхідне залишити позов ОСОБА_10 та ОСОБА_9 без задоволення.

Встановлені в судовому засіданні обставини щодо осіб, які мають відповідати за позовом, не позбавляють права потерпілих звертатися до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, ст. ст. 1179, 1192, 1166, 1167 ЦК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України та призначити йому покарання:

- за п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді 13 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 3 ст. 289 КК України - у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_55 призначити покарання у виді 14 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_55 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 00.40 годин 10 квітня 2016 року.

Зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_16 із розрахунку, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, в період з 00.40 годин 10 квітня 2016 року по 13.09.2018 року включно, як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_55 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України та призначити йому покарання:

- за п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді 11 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 3 ст. 289 КК України - у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_56 призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_56 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 23.00 години 09 квітня 2016 року.

Зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_20 із розрахунку, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, в період з 23.00 години 09 квітня 2016 року по 13.09.2018 року включно, як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_56 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України та призначити йому покарання:

- за п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 3 ст. 289 КК України - у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_57 призначити покарання у виді 11 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_57 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 01.00 години 10 квітня 2016 року.

Зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_18 із розрахунку, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, в період з 01.00 години 10 квітня 2016 року по 13.09.2018 року включно, як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_57 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази у вигляді: чоловічої сорочки та зубної щітки, які належали ОСОБА_22 ,чохла від автомобільного сидіння, покривала, шашки «Таксі», туфля чорного кольору, складного невеликого ножа, фрагменту ліхтаря з салону автомобіля, фрагмента електричного дроту чорного кольору, пристрою живлення від підкурювача, з якого відірваний дріт; автомобільний пристрій (козирок) для захисту очей від сонця, куртка чоловіча, яка належить ОСОБА_22 , відеореєстратор та дві лопати, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути потерпілій ОСОБА_9 (т. 2, а.п. 97, 98, 99).

Речові доказі у вигляді автомобіля марки «ВАЗ 217130», державний номер НОМЕР_1 , а також ключів від автомобіля, які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_10 , - залишити ОСОБА_10 (т. 2, а.п. 100, т. 3, а.п. 35).

Речові докази у вигляді: шортів, кофти та футболки, які належать підозрюваному ОСОБА_18 ; потожирових накладень на марлевому тампоні з поверхні ручки водійських дверей; потожирових накладень на марлевому тампоні з поверхні ручки перемикача передач; потожирового накладення на марлевому тампоні з поверхні ручки пасажирських дверей; змивів на марлевому тампоні з внутрішньої поверхні лівих дверей; чохла рульового керма; ключів від автомобіля з брелоком; спортивних штанів, які належать підозрюваному ОСОБА_16 ; зразків крові підозрюваних ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 ; спортивної жилетки, яка належить підозрюваному ОСОБА_20 ; нігтьових пластин обох рук ОСОБА_22 ; нігтьових пластин обох рук підозрюваного ОСОБА_20 , які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, знищити (т. 2, а.п. 147).

Речові докази у вигляді: відкопійованих пальців рук ОСОБА_22 на дактилоскопічну карту; відкопійованих на дактилоскопічні карти пальців рук підозрюваних ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 ; вилучених з місця злочину слідів пальців рук, які відкопійовані на три ліпких стрічки; фрагмента мотузки; фрагмента сім-карти; трьох фрагментів дактилоскопічних плівок з вилученими мікрооб`єктами з поверхонь водійського, переднього пасажирського та заднього пасажирського сидінь автомобіля «ВАЗ 217130»; двох фрагментів світлої дактилоскопічної плівки з вилученими мікрооб`єктами, які вилучені з долонь рук ОСОБА_22 , переданих на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, знищити (т. 2, а.п. 223-224).

Речові докази у вигляді: мобільного телефону «SamsungGT C 3530» та сім-карти оператора мобільного зв`язку «КиївСтар», який належав ОСОБА_18 (т. 2, а.п. 186); мобільного телефону «Nokia 2330c-2», який вилучений під час проведення огляду автомобіля «ВАЗ 217130», (т. 2, а.п. 187); мобільного телефону «HTCONE», мобільного телефону «NokiaRM-969» та сім-карт операторів мобільного зв`язку «КиївСтар», «Лайф» та «МТС», які належали ОСОБА_16 (т. 2, а.п. 188) повернути власникам.

Стягнути з законних представників неповнолітніх обвинувачених - ОСОБА_54 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 солідарно на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати на проведення судової трасологічної експертизи 703 грн. 68 коп. (т. 2, а.п. 106).

Стягнути з законних представників неповнолітніх обвинувачених - ОСОБА_54 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 солідарно на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати на проведення судово-медичної експертизи зразка крові 880 грн. 40 коп. (т. 2 а.п. 120).

Стягнути з законних представників неповнолітніх обвинувачених - ОСОБА_54 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 солідарно на користь Дніпропетровського НДІСЕ Міністерства юстиції України витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи 1409 грн. 60 коп. (т. 2, а.п. 212).

Позов потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до законного представника неповнолітнього ОСОБА_58 його батька ОСОБА_54 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_18 його батька ОСОБА_19 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_20 його батька ОСОБА_21 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди залишити без задоволення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженими ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , які тримаються під вартою в той же строк та в тому ж порядку після отримання ними копії вироку.

Головуюча ОСОБА_1

Судді

ОСОБА_2

ОСОБА_3