Справа № 214/1832/18
1-кс/214/1453/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі заяву захисника ОСОБА_4 про відвід судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5 від участі у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2018 року до канцелярії Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява захисника ОСОБА_4 про відвід судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5 від участі в даній справі.

В обґрунтування заяви наведено наступне. Вказує, що виявлено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлюють законний розгляд та правове вирішення цього кримінального провадження та обставини, що виключають участь головуючого судді ОСОБА_5 в кримінальному провадженні через упередженість і особисту зацікавленість в розгляді справи, з ухваленням заздалегідь очікуваного судового рішення. Наполягає, що судове провадження здійснюється упередженим, особисто заінтересованим в результатах провадження суддею. Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. За ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Наполягає, що дії головуючого судді ОСОБА_5 є незаконними й відкрито свідомо упередженими, такими, що істотно порушують вимоги кримінального процесуального закону, права й законні інтереси сторін кримінального провадження, зокрема захисту, й які не можна розцінити як судова помилка. До Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від прокурора надійшов на розгляд обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України від 23.03.2018 року з реєстром матеріалів досудового розслідування та додатками - розписками про отримання їх копій підозрюваним ОСОБА_6 і захисником адвокатом ОСОБА_7 . За обвинувальним актом сторонами (учасниками) кримінального провадження, крім прокурора, є: обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник адвокат ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_9 . Незважаючи на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 від 23.03.2018 року надійшов до суду на розгляд 26 березня 2018 року, підготовче судове засідання проведено через чотири місяці поспіль 7 серпня 2018 року як наслідок неявки та відсутності будь-яких відомостей про місце знаходження потерпілого ОСОБА_8 та неявки захисника адвоката ОСОБА_7 , де перший в судове засідання так і не з`явився, а другого обвинувачений вимушений замінити іншим. 8 червня 2018 року захистом подано до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлюють реалізацію визначених законом прав й інтересів сторін кримінального провадження та які унеможливлюють законний розгляд та правове вирішення кримінального провадження № 214/1832/18 відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України, обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам КПК України. Так, матеріалами судової справи визначено, що підозрюваному ОСОБА_6 обвинувачення в межах обвинувального акту відносно ОСОБА_6 від 23.03.2018 року не висувалось, і в копії під розписку, не надавалось, тобто вбачається фальсифікація процесуального рішення та матеріалів справи: на аркушах 1-2 судової справи знаходиться датований 23.03.2018 року, завірений підписом і печаткою прокурора обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України, а підозрюваному видано на руки інший, не датований, підписаний за прокурора іншою невідомою особою не завірений обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України. Стан справи є таким, що на сьогоднішній день існують, окремо один від одного, два різних обвинувальних акта відносно одного відданого суду ОСОБА_6 , де перший (в матеріалах судової справи № 214/1832/18) підозрюваному ОСОБА_6 не пред`являвся і в копії під розписку не надавався, а другий (на руках у ОСОБА_6 ) до суду прокурором не надсилався і до матеріалів судової справи № 214/1832/18 не долучався. Відданий суду ОСОБА_6 не є обвинуваченим в кримінальному провадженні ЄРДР № 0002117 від 24.11.2017 року за ч.1 ст.286 КК України та підсудним у судовій справі № 214/1832/18. Вказує, що матеріалами судової справи визначено, що підозрюваного ОСОБА_6 незаконно позбавлено права на захист, його особу, як обвинуваченого не встановлено. Відданий суду ОСОБА_6 знаходиться на обліку в лікаря психіатра в КЗ ДОР «Криворізький психоневрологічний диспансер» з 2015 року, відносно нього призначено і проведено судово-психіатричну експертизу № 68 від 13.03.2018 року. Відповідно до п.3) ч.2 ст.52 КПК України, участь захисника в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , є обов`язковою. У той же час, вимоги статей 291 та 293 КПК України відносно ОСОБА_6 виконано без участі захисника, так як підозрюваному пред`явлено обвинувачення та видано під розписку обвинувальним актом, який до матеріалів кримінального провадження не долучався, і яким досудове розслідування не завершувалось. На розписці підозрюваного ОСОБА_6 про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування відсутній підпис захисника адвоката ОСОБА_7 . Адвокат ОСОБА_7 до суду не з`явився, обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 від 23.03.2018 року визначено статус адвоката ОСОБА_7 як захисника підозрюваного ОСОБА_6 в стадії досудового розслідування. Дата народження обвинуваченого ОСОБА_6 за обвинувальним актом є різною: на аркуші 1 - «06.02.1974», а на аркуші 2 - «06.02.1977», відсутні відомості про стан осудності (обмеженої осудності) та обрання (не обрання) міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , відомості щодо обставин, що пом`якшують покарання є суперечливими і не відповідають дійсності. Матеріалами судової справи визначено, що кримінальне провадження ЄРДР № 0002117 від 24.11.2017 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України є справою приватного обвинувачення згідно з п.2) ч.1 ст.477 КПК України. У той же час, у судовому провадженні судової справи № 214/1832/18 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 від 23.03.2018 року відсутня сторона кримінального провадження потерпілий, положення обвинувального акту відносно потерпілого істотно суперечать один одному. З одного боку обвинувальний акт вказує на ОСОБА_8 як на потерпілого, а з другого реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про прийняття відповідного процесуального рішення, постанови, про визнання ОСОБА_8 потерпілим в кримінальному провадженні. З одного боку ОСОБА_6 (як обставина, що пом`якшує покарання) добровільно частково відшкодовано завдані збитки, а з другого відомостей про розмір завданих збитків та факт їх завдання потерпілому обвинувальний акт не містить. За реєстром матеріалів досудового розслідування потерпілий ОСОБА_8 не брав участі в кримінальному провадженні з 18 січня 2018 року, йому повідомлено про відкриття матеріалів провадження, але не надано доступу до них, і закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 відбулось без участі потерпілого ОСОБА_8 . Потерпілий ОСОБА_8 до суду не з`явився, відомостей про його місце знаходження, та чи є він живим на теперішній час, матеріали судової справи № 214/1832/18 не містять. Обвинувальний акт, крім ОСОБА_8 , містить відомості про особу, яка за викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, є постраждалою від кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України особою, але відносно якої не прийнято жодних процесуальних рішень, а саме водія автомобіля «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , з яким також зіткнувся автомобіль «Форд Таурус» ОСОБА_6 нарівні з автом ОСОБА_8 . Положення обвинувального акту суперечать один одному, де з одного боку у справі (події злочину) наявні дві постраждалі від кримінального правопорушення особи (за фактичними обставинами), а з другого жодного потерпілого (за нормами процесуального права). Матеріалами судової справи визначено, що відданий суду ОСОБА_6 , за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 від 23.03.2018 року, має статус підозрюваного з викладом повідомлення про підозру замість обвинувачення. В обвинувальному акті відсутнє обвинувачення, дії ОСОБА_6 у кримінальному провадженні кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України як повідомлення про підозру, з відображенням сутності повідомлення про підозру та викладом фактичних обставин, які встановлено слідчим під час досудового розслідування, а не формулювання обвинувачення. Підстави кримінальної відповідальності (в розумінні вимог ст.2 КК України) не визначено, а суб`єктивна сторона інкримінованого кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України (як обов`язкова ознака складу злочину) відсутня взагалі. Обвинувальним актом визначено неповноту досудового розслідування та невідповідність його (акта) як процесуального рішення, яким завершено досудове розслідування відповідно до ч.4 ст.110 КПК України, де слідчим внесено до ЄРДР відомості про початок кримінального провадження за фактом вчинення злочину за ч.1 ст.286 КК України відносно ОСОБА_6 в обсязі ознак порушення правил безпеки дорожнього руху та правил експлуатації транспорту (а.с.1 судової справи), а прокурором «висунуто обвинувачення» відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України лише за порушення правил безпеки дорожнього руху (а.с.2 судової справи). Матеріалами судової справи визначено неповноту обвинувального акта відносно ОСОБА_6 від 23.03.2018 року з реєстром матеріалів досудового розслідування, котрі не лише не зазначають усіх процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування, але й не роз`яснюють суть зазначених. Зокрема, щодо тимчасового доступу до документів та тимчасово вилученого майна, - є невідомим, що це за документи, за яких підстав і в кого вони вилучались за невідомим рішенням Ц-Міського суду від 06.03.2018 року, в якому обсязі, та є невідомим, що це за майно, кому воно належить та чому двічі арештовано Ц-Міським судом 29.11.2017 року. Відповідно до ст.ст.412, 415 КПК України, розділів 2.5., 2.6., 3. узагальнення судової практики Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення апеляційним судом процесуального повноваження щодо призначення нового розгляду в суді першої інстанції» від 21.01.2017 року, розділів 1., 2., 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9 від 25.09.2015 року «Про узагальнення судової практики забезпечення права на захист у кримінальному провадженні» обставини порушень, що наведені в клопотанні захисту про повернення обвинувального акту прокурору, віднесено до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, їх допущення є безумовними підставами для скасування вироку чи ухвали суду і призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Відповідно до п.3) ч.3 ст.314 КПК України, п.п.3) абз.6 п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» обставини порушень, що наведені в клопотанні захисту про повернення обвинувального акту прокурору, віднесено до безумовних підстав для повернення обвинувального акту прокурору. Правовою позицією Європейського суду з прав людини у рішенні від 10.03.2010 року у справі № 4785/02 «Мироненко і Мартенко проти України», п.66, п.67, визначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд є безстороннім. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Вказує, що особисте переконання та поведінка судді ОСОБА_5 (щодо безсторонності) визначено виключно наміром умисного покривання неправомірних дій прокурора у проведенні необхідних процесуальних дій в кримінальному провадженні, складанні, затвердженні та направленні процесуального рішення до суду на розгляд, та намаганням у будь-який спосіб здійснити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України з ухваленням заздалегідь очікуваного судового рішення, а не здійснення правосуддя у відповідності до принципів законності й верховенства права. Особисте переконання та поведінка судді ОСОБА_5 (щодо безсторонності) визначено свідомою відмовою усунути допущені прокурором істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та відновити порушені права і законні інтереси сторони кримінального провадження з боку захисту, та визначено фактичною відмовою у здійсненні правосуддя у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України. Відбувається підміна понять, процес та кінцевий результат судового розгляду справи під головуванням судді ОСОБА_5 є очевидним. Відповідно до п.7) ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо: потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. За обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 від 23.03.2018 року, ОСОБА_6 інкриміновано злочин за ч.1 ст.286 КК України без обтяжуючих обставин, що визначає процесуальний статус кримінального провадження № 214/1832/18 як справи приватного обвинувачення відповідно до п.2) ч.1 ст.477 КПК України. 30 березня 2018 року, постановляючи ухвалу про призначення підготовчого судового засідання, головуючим суддею ОСОБА_5 ухвалено, що для проведення підготовчого судового засідання, у відповідності до вимог ч.2 ст.314 КПК України, слід викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, представника потерпілого. Незважаючи на чисельні виклики потерпілий ОСОБА_8 до суду не з`явився, його місце знаходження не відоме, до матеріалів судової справи долучено заповнені на ім`я ОСОБА_8 , але не підписані ОСОБА_8 , розписки про одержання повістки про виклик до суду. Незважаючи на наявність представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , суд, в особі головуючого судді ОСОБА_5 , розпочинаючи, з намаганням провести, судові засідання стадії підготовчого провадження, не одержав відомостей від представника про місце знаходження потерпілого. За даними реєстру матеріалів досудового розслідування потерпілому ОСОБА_8 повідомлено про відкриття матеріалів провадження, але не надано доступу до матеріалів, що свідчить про те, що потерпілому ОСОБА_8 особисто не відомі матеріали кримінального провадження, суть і обсяг пред`явленого підозрюваному ОСОБА_6 обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України, а суду, в особі головуючого судді ОСОБА_5 , особиста позиція потерпілого ОСОБА_8 щодо обвинувачення в злочині за ч.1 ст.286 КК України та особистості ОСОБА_6 як суб`єкта його вчинення, з визначенням міри покарання. 8 червня 2018 року захистом подано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яким акцентовано увагу суду на тривалість і стабільність відсутності потерпілого ОСОБА_8 (з 18 січня 2018 року), відсутність відомостей щодо процесуального статусу ОСОБА_8 як потерпілого від кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України (постанови) та неможливість судового провадження у першій інстанції без участі потерпілого. Попри зазначене, 7 серпня 2018 року судом, в особі головуючого судді ОСОБА_5 , проведено підготовче судове засідання справи приватного обвинувачення без участі потерпілого ОСОБА_8 , без ставлення питання на обговорення про можливість проведення судового засідання за відсутності потерпілого ОСОБА_8 та без встановлення причин неявки й місця знаходження потерпілого взагалі та на момент розгляду справи зокрема. А ні прокурору (за прямим обов`язком), а ні представнику потерпілого (за правом представлення) судом не зобов`язано забезпечення явки потерпілого до суду. Відмовивши в задоволенні клопотання захисту про повернення обвинувального акту прокурору, головуючим суддею ОСОБА_5 негайно, без здійснення підготовчих дій за ч.2 ст.315 КПК України, проголошено про призначення судового розгляду кримінального провадження, з дорученням складання органом з питань пробації досудової доповіді з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_6 та прийняття судового рішення про його міру покарання. Доручення органу з питань пробації в особі Саксаганського районного сектору Центрального міжрайонного відділу м. Кривого Рогу Південно-Східного міжрегіонального управління ВКПП Міністерства юстиції України скласти досудову доповідь відносно ОСОБА_6 здійснено не окремою ухвалою за вимог ч.1 ст.314-1 КПК України, а четвертим пунктом ухвали суду під головуванням судді ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання захисту про повернення обвинувального акту прокурору від 07 серпня 2018 року, що не може не вплинути на стан досудової доповіді та характер її відомостей щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , з визначенням міри покарання. Фактом надання доручення органу з питань пробації скласти досудову доповідь відносно ОСОБА_6 , щодо характеристики та прийняття судового рішення про його міру покарання, передбачається можливість формальної заміни потерпілого висновком органу з питань пробації та здійснення судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , з подальшим прийняттям судового рішення, без участі потерпілого ОСОБА_8 . За п.5) ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання. Вважає дії головуючого судді ОСОБА_5 очевидно незаконними, такими, що свідчать про упередженість та відкриту неприховану зацікавленість в розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України, у будь-який спосіб, у тому числі завідомо неправосудний задля досягнення заздалегідь очікуваного судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом. За ч.1, ч.2 ст.30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. Відмова у здійсненні правосуддя не допускається. Виявивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначити справу до судового розгляду, прав та законних інтересів підзахисного ОСОБА_6 , які унеможливлюють реалізацію визначених законом прав й інтересів сторони кримінального провадження з боку захисту та які унеможливлюють (в сукупності) законний розгляд та правове вирішення кримінального провадження, та зіткнувшись з необхідністю їх відновлення, ним, адвокатом ОСОБА_4 8 червня 2018 року подано до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору за п.3) ч.3 ст.314 КПК України. У відповідь судом, в особі головуючого судді ОСОБА_5 , у прояві істотної упередженості та визначенні відкритої заінтересованості в результатах провадження, до виходу до нарадчої кімнати прийняття судового рішення відносно заявленого клопотання захисту про повернення обвинувального акту прокурору, вирішено клопотання прокурора та долучено до обвинувального акту відносно ОСОБА_6 від 23.03.2018 року (який клопочеться захистом повернути прокурору) матеріали досудової справи ЄРДР № 0002117 від 21.11.2017 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України (що категорично недопустимо відповідно до вимог ч.4 ст.291, ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ч.1 ст.317 КПК України), чим визначив (суд) свою позицію щодо заявленого клопотання захисту, у бік його відхилення, самопочатково, до виходу до нарадчої кімнати. Долучивши до обвинувального акту (який клопочеться захистом повернути прокурору через істотні порушення вимог процесуального закону) матеріали досудової справи прокурора, суд, в особі судді ОСОБА_5 , негайно додав до обсягу раніше виявлених нові істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які порушують права ОСОБА_6 на захист та унеможливлюють законний розгляд та правове вирішення кримінального провадження. Як виявилось, слідчим (прокурором) не лише виконано вимоги статей 291 та 293 КПК України з підозрюваним ОСОБА_6 без участі захисника адвоката ОСОБА_7 , але і здійснено відкриття матеріалів підозрюваному ОСОБА_6 також без участі захисника адвоката ОСОБА_7 на протоколі про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 22 березня 2018 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 демонстративно відсутні підписи захисника адвоката ОСОБА_7 (а.с.146 досудової справи). Таким чином, і вимоги статті 290 КПК України виконано з порушенням права на захист сторони кримінального провадження з боку захисту підозрюваного ОСОБА_6 . Ухвалою суду, в особі головуючого судді ОСОБА_5 , від 07 серпня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання захисту про повернення обвинувального акту прокурору чітко і недвозначно доводиться свідома упередженість та відкрита зацікавленість в результатах провадження судді ОСОБА_5 , неправомірне покривання очевидно незаконних дій прокурора, що не може бути розцінено як судова помилка. Суддя, який здійснює судове провадження одноособово ОСОБА_5 , фактично відмовився у здійсненні правосуддя у кримінальному провадженні № 214/1832/18 відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України під час обговорення обставин, визначених клопотанням, встановлення позицій сторін та учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, наведення доводів, аргументів, заперечень головуючим суддею ОСОБА_5 не задано жодного питання представнику потерпілого, чи підтримує потерпіла сторона обвинувачення в обсязі процесуального рішення, відносно якого захистом подано клопотання повернути прокурору, наявності чи/або відсутності завдання потерпілому збитків кримінальним правопорушенням, відшкодуванні їх підозрюваним/обвинуваченим, не задано жодного питання прокурору, у тому числі щодо належності і допустимості обвинувального акта, що є різним в матеріалах справи та на руках у обвинуваченого, обставин вручення його копії стороні кримінального провадження з боку захисту, участі захисника у справі, та не задано жодного питання обвинуваченому щодо обставин участі захисника в представленні його прав і законних інтересів, отриманні чи/або неотриманні копії процесуального рішення, відшкодуванні чи/або невідшкодуванні завданих кримінальним правопорушенням збитків,їх наявності, на які акцентовано увагу клопотанням захисту, і які клопотанням визначено як взаємовиключні протиріччя та підстави повернення обвинувального акту прокурору. Вказує, що суддя, який здійснює судове провадження одноособово ОСОБА_5 , фактично відмовився у здійсненні правосуддя у кримінальному провадженні № 214/1832/18 відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України клопотання захисту від 08 червня 2018 року про повернення обвинувального акту прокурору не розглянуто взагалі. Допущено підміну понять та створено умисну імітацію розгляду клопотання замість надання оцінки доводам клопотання та ухвалення висновків по кожному із них, судом, в особі головуючого судді ОСОБА_5 процитовано (переписано) диспозиції статей Кримінального процесуального кодексу України. Ухвала Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 07 серпня 2018 року не відповідає вимогам статті 372 КПК України заміна мотивувальної частини ухвали, із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою, встановлених судом обставин із посиланням на докази, мотивів неврахування окремих доказів, мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався, переписуванням диспозицій статей Кримінального процесуального кодексу України, - є прямим доказом намагання головуючого судді ОСОБА_5 уникнути реального розгляду заявленого клопотання, з прийняттям судового рішення відповідно до вимог кримінального судочинства та у суворій відповідності до закону. Невідповідність ухвали вимогам статті 372 КПК України є безумовною. ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України, у будь-який спосіб, у тому числі завідомо неправосудний задля досягнення заздалегідь очікуваного судового рішення. Вважає, що дії головуючого судді ОСОБА_5 є очевидно незаконними та неправосудними, що закономірно, з необхідністю тягнуть за собою істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які (в свою чергу) унеможливлюють реалізацію визначених законом прав й інтересів сторони кримінального провадження з боку захисту та які унеможливлюють законний розгляд та правове вирішення кримінального провадження № 214/1832/18 відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України.

У судовому засіданні захисник заяву про відвід підтримав. Також пояснив, що з повагою ставиться до судді ОСОБА_5 .

Інші учасники у судове засідання 3 жовтня 2018 року не прибули, обвинувачений подав заяву про розгляд питання про відвід за його відсутності, зазначивши, що заяву про відвід підтримує.

Вислухавши учасників судового засідання, суд вважає, що підстав для задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_5 , не мається. При цьому, суд враховую наступне.

Так, відповідно до змісту п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо існують інші обставини, ніж визначені п.1, 2, 3 ч.1 ст. 75 КПК України, які викликають сумнів у його неупередженості.

Судом встановлено, що під час розгляду справи суддя ОСОБА_5 розглядає та вирішує клопотання учасників судового засідання. Так, 29 вересня 2017 року суддя задовольнила клопотання захисника про оголошення приводу свідка. Відмова у задоволенні певних клопотань, не може свідчити про неупередженість судді ОСОБА_5 .

Та обставина, що суддя ОСОБА_5 не задовольнила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, не може бути підставою, яка свідчить про неупередженість судді, так як відповідно до змісту ст.314 КПК України повернення обвинувального акту є правом, а не обов`язком судді.

Та обставина, що суддя ОСОБА_5 доручила складання досудової доповіді не окремою ухвалою, також не свідчить про її неупередженість, оскільки КПК України не передбачено, що доручення скласти досудову доповідь повинно бути оформлено окремою ухвалою .

Твердження про те, що суддя ОСОБА_5 (щодо безсторонності) має намір умисно покривати неправомірні дії прокурора у проведенні необхідних процесуальних дій в кримінальному провадженні, складанні, затвердженні та направленні процесуального рішення до суду на розгляд, не знайшло свого підтвердження.

Також суд приймає до уваги, що захисник у судовому засіданні пояснив, що з повагою відноситься до судді ОСОБА_5 . Таке ставлення захисника до судді, на думку суду, виключає наявність у сторони захисту сумнівів в неупередженості вказаної судді.

Таким чином, у судовому засіданні не встановлено передбачених ст. 75 ч.1 КК України підстав для відводу судді ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 371, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви захисника про відвід судді ОСОБА_5 від здійснення судового розгляду даного кримінального провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : ОСОБА_1