Справа № 496/1922/18
Провадження № 1-кп/496/226/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Скадовськ Херсонської області, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, з середньо-технічною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , оператора 1 розрахунку 1 реактивного артилерійського взводу 5 реактивної артилерійської батареї 2 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , старшого матроса,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

25.03.2016 року ОСОБА_6 призвано на військову службу за контрактом

ІНФОРМАЦІЯ_2 та в той же день наказом командувача ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) № 28-РС призначено на посаду оператора 1 розрахунку 1 реактивного артилерійського взводу 5 реактивної артилерійської батареї 2 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

07.04.2016 року ОСОБА_6 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 76 зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 07.04.2016 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_6 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді оператора 1 розрахунку 1 реактивного артилерійського взводу 5 реактивної артилерійської батареї 2 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший матрос», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 0 08 год. 00 хв. 21.06.2016 року, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив розташування вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 15 год, 00 хв. 18.05.2018 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

18.05.2018 року о 15 год. 00 хв. старший матрос ОСОБА_6 добровільно прибув до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України повідомив про себе та вчинений ним злочин та приступив до виконання обов`язків військової служби.

У зв`язку з зазначеним, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільного залишення військової частини, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого військовослужбовцем, крім строкової служби.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та пояснив, що злочин скоєно ним при обставинах встановлених в судовому засіданні.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України та дослідженням характеризуючих матеріалів. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням викладених обставин суд вирішив за недоцільне дослідження інших доказів у провадженні.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану вчинене військовослужбовцем, крім строкової служби.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин за ч. 4 ст. 407 КК України відноситься до тяжкого злочину.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, ту обставину, що тяжких наслідків від скоєного не настало, особу обвинуваченого, а саме: відношення обвинуваченого до скоєного ним злочину, який усвідомив негідність вчиненого ним діяння і критично оцінює вчинене, готовий нести за вчинене відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді Біляївського міськрайонного відділу з питань пробації щодо ОСОБА_6 , визначено, що Біляївський МРВ з питань пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень: робота над усвідомленням наслідків своїх протиправних дій, запобігання вживання алкогольних напоїв.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому можливо та слід призначити з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов у справі відсутній.

Речові докази по справі відсутні.

Витрати на експертні дослідження відсутні.

Керуючись ст.ст. 372,374 КПК України, ч. 4 ст. 407 КК України суд,

У Х В А Л И В

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання відповідно до ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1, 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

28 вересня 2018 року