Справа № 183/5665/17
№ 1-кп/183/445/18

У Х В А Л А
14 червня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, судимого останній раз: 04.07.2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 5 років, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 07 листопада 2017 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України, підготовче судове засідання по якому було призначено на 10.11.2017 року, однак не було проведено в строк відповідно з вимогами ст. 314 КПК України у зв`язку із неодноразовою недоставкою обвинуваченого в судове засідання та неявкою потерпілих, тому підготовче судове засідання проведено лише 14.06.2018 року.
Прокурор вважає за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, вважає, що підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.
Обвинувачений не заперечував проти призначення провадження до розгляду.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд провадження за їх відсутності.
Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
До загальних засад кримінального провадження, згідно ст. 7 КПК України, зокрема, віднесено законність та забезпечення права на захист. Принцип законності встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства. Забезпечення права на захист передбачає, зокрема, право обвинуваченого користуватися правовою допомогою захисника, а слідчий, прокурор та суд зобов`язані забезпечити право обвинуваченого на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним чи призначеного захисника.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, за одним із епізодів злочинів дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту за ч. 1 ст. 309 КК України.
Предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України є наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги. При цьому відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України настає у випадку, коли розмір наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, перевищує невеликий.
Однак, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 зазначено, що останній придбав, перевозив та зберігав опій ацетильований об`ємом 10 г. та наркотичний засіб конопля вагою приблизно 70 г., однак як зазначено далі по тексту, у цьому ж обвинувальному акті, в ході обшуку у ОСОБА_3 було вилучено опій ацетильований масою 8,0035 г., та канабіс загальною масою 51,144 г., тобто обставини, викладені в обвинувальному акті є суперечливими між собою та не відповідають одна одній.
Крім того, в тексті обвинувального акту, за епізодом незаконного заволодіння майном ОСОБА_6 , зазначено: «…в проміжок часу з 12 грудня 2016 року по 19 грудня 2016 року, близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_3 …».
Тобто, в обвинувальному акті не зазначена точно дата вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , а саме момент незаконного заволодіння майном ОСОБА_6 .
Так само, і за епізодом незаконного заволодіння майном ОСОБА_8 зазначено, що «… в проміжок часу з 19 грудня 2016 року по 22 грудня 2016 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_3 …».
Тобто також в обвинувальному акті не зазначена точно дата вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , а саме момент незаконного заволодіння майном ОСОБА_8 .
Неможливо залишити поза увагою і той факт, що 22.06.2016 року відомості по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, однак майже всі слідчі/процесуальні дії по даному кримінальному провадженню були проведені лише через 9 місяців після внесення відомостей до ЄРДР, що вказує на порушення ч. 2 ст. 113 КПК України відповідно якої будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу, тобто можливо дійти висновку, що затримка слідчим у проведенні слідчих дій по вищезазначеному кримінальному провадженню є невиправданою.
Також, необхідно зазначити, що потерпілими від злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , моторолерами яких незаконно заволодів ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів і мопедів затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388 (у редакції постанови КМУ від 23.12.2009 року № 1371) встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю та відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.
В той же час, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 не містить посилань на реєстраційний номер моторолера «Suzuki Lets 2» та правові, законні підстави знаходження даного транспортного засобу у ОСОБА_5 , та посилань на реєстраційний номер моторолера «Honda Dio 35ZX» та правові, законні підстави знаходження даного транспортного засобу у ОСОБА_8 .
До таких висновків суд прийшов не вдаючись до оцінки доказів, а лише посилаючись на ті, обставини, які зазначені в обвинувальному акті, які в свою чергу є суперечними між собою та суперечать кваліфікації дій обвинуваченого, та на підставі яких, у разі призначення обвинувального акту до розгляду, суд позбавлений можливості виконати свій обов`язок, передбачений ст. 348 КПК України - роз`яснити суть обвинувачення, оскільки вона є не зрозумілою, неоднозначною і сумнівною, що призводить до можливості різного трактування та розуміння сутті обвинувачення.
Суд вважає також неприпустимим покладатись на ймовірне використання прокурором свого права зміни обвинувачення, оскільки це є безпосереднім волевиявленням сторони обвинувачення, вплив на яке може вказувати на упередженість суду.
Зазначені обставини в сукупності вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України.
Суд вважає, що повернення обвинувального акту має здійснюватися судом не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках грубого порушення, передбачених КПК України вимог.
З огляду на зазначене, суд переконаний в необхідності повернення обвинувального акту прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 314 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України - повернути прокурору Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1