Справа № 300/925/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.07.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів : ОСОБА_1 / головуючої /

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11 кп/ 777/ 361/18 за апеляційними скаргами прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2018 року.

Цим вироком:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-17.08.1993 Воловецьким районним судом за ч. 3 ст. 17-18 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, згідно ст. 46 -1 КК України відстрочено виконання вироку;

-10.11.1993 Воловецьким районним судом за ч. 1 ст. 215-3 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;

-14.01.1997 Воловецьким районним судом за ч. 3 ст. 81 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

-24.12.1999 Воловецьким районним судом за ч. 1 ст. 81 КК України на 3 (три) роки 7 (сім) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

-23.07.2004 Міжгірським районним судом за ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі , зміненого ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 22.09.2004 року та остаточно призначено за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі;

-16.05.2007 Воловецьким районним судом за ч. 3 ст.185 КК України на 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Між гірського районного суду від 23.03.07.2004 року і призначено остаточно покарання 4 (чотири) років позбавлення волі;

-12.08.2008 Воловецьким районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (два) місяці позбавлення волі, зміненого ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18.12.2008 року та призначено за ч. 3 ст. 185 КК України 4 (чотири) роки 2(два) місяці;

23 вересня 2011 Воловецьким районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі;

визнано винуватим та призначено покарання :

- за ч.3 ст. 185 КК України - три роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України - два роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України - чотири роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання 4 (чоторири ) роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з 07.11.2017 .

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави процесуалні витрати в сумі 593 грн. 22 коп. за проведення судових експертиз.

Речові докази вирішено згідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 31.10.2017 близько 18.00 години умисно, таємно, у корисливих цілях, з метою заволодіння чужим майном, шляхом відтиску метало-пластикового вікна, проник до будівлі магазину іграшок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 , звідки викрав дитячу іграшку - гвинтівку ТМ «Military Gun» у кількості 1 шт., вартістю 120.00 гривень, дитячу іграшку «Набір для прасування» у кількості 1 шт., вартістю 120.00 гривень, дитячу іграшку ТМ «Baby Doll 42 см 16-17» у кількості 1 шт., вартістю 85.00 гривень, устілки для взуття розміру «42» у кількості 20 шт., вартістю 100.00 гривень, устілки для взуття розміру «42» у кількості 20 шт., вартістю 100.00 гривень, дитячі чоботи ТМ «PROGRES SNOW BOOTS» розміром 34/35 у кількості 1 пару, вартістю 150.00 гривень, дитячий тапок ТМ «Environmental Protection» розміром «30» у кількості 1 шт., вартістю 40.00 гривень, дитячий тапок ТМ «Environmental Protection» розміром «25» у кількості 1 шт., вартістю 40 гривень, загальною вартістю згідно довідки фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 - 755 грн. 00 коп., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Також, ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 03.11.2017 близько 10.00 години умисно, таємно, повторно, у корисливих цілях, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу зайшов до магазину - кафетерію, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_10 , та викрав зі стелажу дві пачки кави ТМ «FORT 250 g» вартістю 40.00 гривень за пачку, загальною вартістю 80.00 гривень, одну банку кави ТМ «FORT 200 g» вартістю 43.00 гривні, дві пачки кави ТМ «BRAVOS CLASSIC 250 g» вартістю 40.00 гривень за пачку загальною вартістю 80.00 гривень, пляшку безалкогольного напою ТМ « Хлібний» місткістю 2 літри вартістю 19.00 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 222 грн. 00 коп.

Крім цього, ОСОБА_6 продовжуючи свою злочинну діяльність, 03.11.2017 о 14.05 годині, знаходячись по вулиці Дружби в смт.Воловець, підійшов до потерпілої ОСОБА_12 і діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, умисно, повторно, відкрито для потерпілої ОСОБА_13 , шляхом ривка, заволодів її жіночою сумкою чорного кольору, вартість якої згідно висновку експерта №1003-11-17 від 03.11.2017 становить 225.00 гривень, в якій знаходився жіночий гаманець коричневого кольору, вартість якого згідно висновку експерта №1003-11-17 від 03.11.2017 становить 90.00 гривень та всередині якого - грошові кошти в сумі 400.00 гривень, після чого одразу був затриманий на місці події працівниками Воловецького відділення поліції Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, тобто не зміг розпорядитися викраденим майном і тим самим не довів кримінальне правопорушення до кінця, з причин, які не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку з підстав м`якості призначеного покарання та ухвалення апеляційним судом нового вироку з призначенням більш суворого покарання, а саме за ч.2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України - 6 років позбавлення волі, а за сукупністю злочинів - 6 років позбавлення волі.

Обгрунтовує тим, що при призначенні покарання суд не врахував особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті так і за місцем проживання, його минуле, зокрема, наявність незнятих та непогашених судимостей, склад сім`ї, його матеріальний стан тощо. Не врахував і рекомендації висловлені у ППВСУ " Про практику призначнення судами кримінального покраання" № 7 від 24.10.2003 та залишив поза увагою, що ОСОБА_6 неодноразово судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, хоча вказав про це у вироку, однак оцінки цьому не дав, а тому, на його думку, призначив надто м`яке покарання. При цьому не врахував що поспіль 4 -х днів вчинив тяжкі злочини, в тому числі щодо особи похилого віку, потерпіла ОСОБА_13 просила призначити суворе покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок щодо нього скасувати та ухвалити справедливе рішення, врахувати, що на вчинення злочинів пішов на вимогу працівника поліції - начальника карного розшуку, оскільки він уже судимий , той прохав покращити йому показники в роботі, розказав де і що та як вчинити, за що давав кошти. Стверджує, що не збирався здійснювати злочини, тим паче відносно старшої жінки, в якої вихватив сумочку, але через його судимості, суд йому не повірив. Вважає, що судом також не враховано, що він хворіє туберкульозом з 2000 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що вирок не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки суд порушив принцип реалізації прав, передбачених ч.2 ст. 317 КПК України та забезпечення змагальності, так як суд не дав можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження в яких містяться докази винуватості особи та не дослідив у судовому засіданні речові докази. Відтак вважає порушенням права особи на захист, що на його думку є порушенням ст. 6 Конвенції про права людини. Вказує, що суд без належної оцінки доказів, без безпосереднього дослідження їх у судовому засіданні, зіслався на них у вироку, при цьому порушивши вимоги ст. 22, ст. 23 КПК України та безпідставно дав їм оцінку відповідно до ст. 94 КПК України, оскільки такі не досліджував, чим вважає грубо порушив прицип змагальності сторін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про підтримання подних ними апеляційних скарг з проханням про пом`якшення покарання, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Убачається, що суд першої інстанції ретельно перевірив докази: заслухав пояснення обвинуваченого, потерпілих, дослідив письмові докази, даючи їм оцінку на відповідність законності, допустимості, належності. Вирок ухваленй з дотриманням положень ст. 368 КПК України та відповідної оцінки перевірених доказів згідно до ст. 94 КПК України.

Апеляційний суд вважає вирок таким, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Доводи прокурора про те, що суд призначив ОСОБА_6 м`яке покарання не заслуговують на увагу. Суд першої інстанції призначив покарання відповідаюче тяжкості вчиненого особі обвинуваченого, при цьому суд врахував пояснення ОСОБА_6 щодо обставин вчинення ним злочинів, а також те, що цивільний позов потерпілими не заявлявся, а викрадене майно повернуто власникам.

Апеляційний вважає, що суд в повній мірі дотримав вимог ст. 65, ст. 50 КК України, врахував всі дані про сообу обвинуваченого, в тому числі і ті, про які вказав в апеляційній скарзі прокурор, та призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкцій статтей та відповідних частин, таке покарання є достатнім і справедливим, підстав для його зміни в сторону посилення апеляційний суд не вбачає.

Також апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 , як про це він прохав під час апеляційного розгляду. Як видно з відомостей про особу, ОСОБА_6 неодноразово вчиняв корисливі злочини, судимість за останнім вироком не погашена. Твердження апелянта ОСОБА_6 про те, що злочини вчиняв на прохання (вимогу) начальника карного розшуку, апеляційний суд вважає необгрунтованим, оскільки зазначена обставина не може бути пом`якшуючою, та не може бути такою, що виправдовує дії ОСОБА_6 у вчиненні ним неправомірних дій. Крім того, ОСОБА_6 не звертався із відповідними заявами про примушування його до вчинення незаконних дій, більш того, в суді апеляційної інстанції він ствердив, що на час вчинення злочинів він не знав, що це працівник поліції його прохав. Також апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_6 не зміг пояснити, які саме обставини суд першої інстанції не перевірив, чи яким саме доказам дав невірну оцінку, або допустив такі істотні порушення норм КПК України, які б слугували підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду.

З наведених підстав не підлягає і до задоволення апеляційна скарга захисника. Його доводи про те, що суд не дотримав положень ст. 22, ст. 23 КПК України апеляційний суд вважає безпідставними. З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачений в повній мірі був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, під час досудового розслідування вину у вчиненому визнав повністю, детально описував обставини вчинення ним крадіжок, підтвердив ці обставини і під час судового розгляду, отже фактичні обставини вчинення ним крадіжок не оспорювались. Водночас, з вироку убачається, що суд ретельно перевіряв доводи захисника, висловлені ним у клопотанні про визнання окремих доказів недопустимими, та навів мотиви, чому їх відхилив.

Апеляційний суд в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції яким він дав оцінку перевіреним доказам, визнавши їх належними, допустимими, законними, а судовий розгляд, як видно з журналів судових засідань та і самого вироку, був проведений з дотримання вимог ст. 22, ст.23 КПК України.

Таких порушень вимог КПК України, які б слугували підставою для скасування вироку та призначення нового судового розгляду, в апеляційному суді не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційні скарги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги : прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скрага до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в цей же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: