УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/1180/18

Провадження № 1-кс/568/214/18

01 вересня 2018 р. м.Радивилів

Слідчий суддя Радивилівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заступника начальника СВ Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненські області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Радивилівського районного суду Рівненської області клопотання заступника начальника слідчого відділення Радивилівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненські області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Радивилівського відділу Дубенської місцевої прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за № 0000279 від 01.09.2018 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рідків, Радивилівського району, Рівненської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, розлученого, не працюючого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:
Радивилівським ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000279 від 01.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 вересня 2018 року приблизно о 07 годині ранку, між ОСОБА_5 та його мамою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в підсобному приміщенні, за місцем їхнього спільного проживання в АДРЕСА_2 , де остання виконувала господарські роботи, виник словесний конфлікт, в ході якого в ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 та наніс їй декілька ударів кулакам рук по обличчю, в результаті чого остання втратила рівновагу та впала на підлогу підсобного приміщення. В подальшому ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою вбивства, підійшов до ОСОБА_7 , яка перебувала в лежачому положенні на спині, раптово, із значною силою, наніс їй два удари робочою частиною металевої кувалди в область голови ОСОБА_7 . Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 померла на місці події.

01.09.2018 заступником начальника СВ Радивилівського ВП Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом під № 0000279 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України та розпочато досудове розслідування.

01.09.2018 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 затримано в порядку ст.ст. 207, 208 КПК України.

В цей же день, о 14 год. про затримання ОСОБА_5 заступником начальника СВ Радивилівського ВП Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 складено відповідний протокол, згідно якого час фактичного затримання особи 09 годин 01 вересня 2018 року.

Підстави затримання ОСОБА_5 є: безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення очевидці та сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України).

За результатами досудового розслідування 01.09.2018 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вказує, що причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме:

- протоколом допиту свідка від 01.09.2018 ОСОБА_8 , яка повідомила, що її батько ОСОБА_5 повідомив їй 01.09.2018 року, що позбавив життя ОСОБА_7 , за місцем їхнього проживання, зазначено, що ОСОБА_5 час від часу проходив курси стаціонарного лікування з приводу психіатричного захворювання;

- протоколом допиту свідка від 01.09.2018 ОСОБА_9 , яка повідомила, що від її сестри - ОСОБА_8 їй 01.09.2018 року стало відомо, що їхній батько ОСОБА_5 позбавив життя ОСОБА_7 , за місцем їхнього проживання, зазначено, що ОСОБА_5 час від часу проходив курси стаціонарного лікування з приводу психіатричного захворювання;

- протоколом допиту свідка від 01.09.2018 ОСОБА_10 , який повідомив, що між ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_7 часто виникали словесні конфлікти, між ними були неприязні відносини, має ненависть до батька ОСОБА_11 та боїться його;

- протоколами допиту інших свідків.

Зазначає, що наявні обставини, які свідчать про ризики, передбачені ст. 177 КПК України:

- усвідомлення, що за вчинений злочин (ч. 1 ст. 115 КК України) законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_5 може залишити місце постійного проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які знаходяться в приміщенні житлового будинку, за місцем його проживання та при необхідності проведення додаткового (повторного) огляду місця події матимуть істотне значення для встановлення дійсних обставин вчинення кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, в тому числі на своїх дітей, які першими дізнались про позбавлення життя ОСОБА_7 , з метою схилити їх до зміни даних раніше правдивих показань (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні відмовився надавати пояснення, захисник заперечив проти обрання щодо його довірителя цього виду запобіжного заходу та просив обрати більш м?який запобіжний захід у виді домашнього арешту, вказавши, що в останнього є житло та господарство, за яким потрібно вести догляд.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків:

Зі змісту ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання, зокрема, спробам: можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які знаходяться в приміщенні житлового будинку, за місцем його проживання; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема, на своїх дітей; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Встановлено, що Радивилівським ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000279 від 01.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про що до ЄРДР внесено відповідну інформацію.

01.09.2018 р. заступником начальника СВ Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненські області капітаном поліції ОСОБА_4 складено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_5 .

Про обґрунтованість підозри свідчать вище зазначені протокол затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, протоколи допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , неповнолітньої ОСОБА_8 , малолітньої ОСОБА_9 , які слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання досліджені.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст. 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини викладена у справі Мюррей проти Сполученого Королівства, відповідно до якого факти, що викликають підозру, не обов?язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред?явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому, з урахуванням досліджених доказів слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об?єктивно зв?язують підозрюваного з певним злочином і не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми для того, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року слідує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об?єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbelland Hartleyv. the United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді його тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Про існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які знаходяться в приміщенні житлового будинку, за місцем його проживання; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема, на своїх дітей; вчинити інше кримінальне правопорушення свідчать: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; характер та суспільна небезпека вчиненого кримінального правопорушення. Разом з тим, суд не встановив ризику можливості ОСОБА_5 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, наявність якого слідчим та прокурором не обґрунтована.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув?язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв?язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке карається позбавленням волі на строк від семи до п?ятнадцяти років та яке згідно статті 12 цього кодексу класифікується як особливо тяжкий злочин.

Але на думку слідчого судді навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням обрання вказаного запобіжного заходу, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: вік та стан здоров`я підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_5 в місці його постійного проживання тому, що він офіційно розлучений, не працює, його репутацію, яка, згідно характеристики з місця проживання посередня, як такий, відносно поведінки якого неодноразово здійснювалися виклики працівників поліції, та майновий стан, відсутність судимостей. При цьому суд зазначає про відсутність будь-яких підтверджень наявності психічних захворювань ОСОБА_5 та його лікування з цього приводу.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення був затриманий о 09 годині 01 вересня 2018 року. Та , враховуючи відсутність зазначеного точного часу із вказівкою хвилин такого затримання, суд, зазначаючи про недопустимість порушення прав особи на свободу, зазначає час фактичного затримання як 09 год. 00 хв. 01.09.2018 р.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв?язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу зобов`язує слідчого суддю встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зважаючи на наведені факти та те, що справа набула суспільного резонансу, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які знаходяться в приміщенні житлового будинку, за місцем його проживання; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема, на своїх дітей; вчинити інше кримінальне правопорушення та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені ст. 177, 178 КПК України має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
клопотання заступника начальника слідчого відділення Радивилівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненські області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Радивилівського відділу Дубенської місцевої прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за № 0000279 від 01.09.2018 року, відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рідків, Радивилівського району, Рівненської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, розлученого, не працюючого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави по 30 жовтня 2018 року.

Строк тримання під вартою рахувати з 09 год. 00 хв. 01 вересня 2018 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
У клопотанні захисника адвоката ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1