АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 631/2134/15-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1749/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст. 289, п.6 ч.2 ст.115 КК України
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2018 року про повернення обвинувального акту у відношенні ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2018 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000636 від 31.10.2014 року щодо ОСОБА_8 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 289, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, повернутий до Прокуратури Харківської області для усунення недоліків.
В обґрунтування вказаної ухвали районний суд зазначив, що обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, яка є частиною законодавства України, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, у чому вона обвинувачується.

Вказав, що неконкретність викладу формулювання обвинувачення унеможливлює якісно, повною мірою здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того полслався, що зазначене порушення вимог кримінального процесуального закону, позбавляє суд у подальшому виконати вимоги ст. 348 КПК України, зокрема роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення, що у свою чергу унеможливлює забезпечення справедливого судового розгляду.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2018 року скасувати в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, обвинувальний акт направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В обгрунтування вимог посилається, що обвинувальний акт складено у відповідності з чинним КПК України, в ньому викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Вказує, що рішення суду щодо неконкретності обвинувачення є передчасним та незаконним оскільки саме поняття конкретності обвинувачення не визначено чинним КПК України. Обвинувальний акт містить всі необхідні дані відповідно до ст. 291 КПК України, а питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення , якою статтею закону воно передбачено вирішуються судом при ухваленні вироку.

Крім того заначає, що суд в своїй ухвалі не вказав саме які недоліки необхідно виправити прокурору та протягом якого розумного строку їх необхідно виправити, оскільки проведення будь-яких слідчих дій або інших процесуальних дій, окрім тих, що заначені в ухвалі про повернення обвинувального акту, в кримінальному провадженні не допускається.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурорів , які підтримали апеляційну скаргу; пояснення обвинуваченого та його захисника , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі , колегія суддів вважає , що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідгл до ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням , яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правпорушення і яким завершується досудове розслідування . Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам , передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення , які прокурор вважає встановленими , правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зрозуміло , що обвинувачення , яке сформульоване в обвинувальному акті, та виклад фактичних обставин кримінального правопорушеня повинні бути конкретними, тобто максимально детальними (в межах встановлених слідством обставин) та логічними з точки зору причино наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та наслідками злочину (за наявності матеріального складу).

Правова кваліфікація (яка може бути вірною або ні) також повинна максимально відповідати фактичним обставинам провадження.

В іншому разі суд суд першої інстанції на буде взмозі роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення , впевнитися в тому , що воно зрозуміло останньому і визначити відношення обвинуваченого до скоєного , тобто виконати приписи ст. 348 КПК України.

Якщо обвинувачення не буде конктерним, а кваліфікація буде явно невідповідати фактичним обставинам правопорушення , суд першої інстанції буде позбавлений можливості це зробити , а право на захист обвинуваченого буде порушено .

Як вбачається зі змісту обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується втому, що діючи з корисливих мотивіві з метою не поветати борг ОСОБА_10 29.10.14р. , діючи з умислом на вбивство останнього , бажаючи його смерті наніс ОСОБА_10 три удари в ділянку голови , ребром тупого предмету з обмеженою поверхністю, спричинивши відповідно до висноку експертизи тупу травму голови , яка складається з певнних тілесних ушкодження, які є тяжкими. Потім слідчим зазначено , що відповідно до висновку експертизи ці ушкодження є прижиттєвими , гнилосні зміни не дозволяють встановити причину смерті , але її настаннія не виключається в результаті тупої травми голови.

Після цього слічий вказує , як ОСОБА_11 з метою приховування слідів злочину заховав труп ОСОБА_12 .

Вказані дії ОСОБА_11 слідчий кваліфікує за п.6 ч.2 ст. 115 КК україни як протиправне спричинення смерті іншій людині , з корисливих мотивів.

Вказаний в обвинувальному акті виклад фактичних обставин є неконкретним , оскільки є нелогічним і містить істотні суперечності, а саме. Стверджуючи, що ОСОБА_8 своїми діями вчинив вбивство ОСОБА_10 слідчий одночасно зазначив в обвинувальному акті про те, що причини настання смерті встановити неможливо.

Судово-медична експертиза стосовно причин смерті є обов`язковою , при цьому зміст висновків судово-медичної експертизи стосовно того, чи є ушкодження прижиттєвими; чи є саме ці ушкодження причною смерті; чи можно достовірно встановити причину смерті , чи можливе її настання в результаті такої травми, та інше відноситься до доказів (які взагалі не направляються до суду з обвинувальним актом) і мають отримати оцінку суду саме в ході судового розгляду.

В ухвалі апеляційного суду від 10.10.2017р. (а.с.76 т.4) зазначено , що причина смерті тяжкість та характер тілесних ушкоджень , від яких настала смерть, повині бути зазначені в обвинувальному акті, з чим погоджується колегія суддів. Але вказана ухвала апеляційного суду не містила вказівки про необхідність обов`язкового відтворення в обвинувальному акті змісту висновків судово-медничної експертизи.

Одночасне зазначення слідчим в обвинувальному акті, що причиною смерті були дії ОСОБА_11 та того, що причину смерті, відповідно до висновку експертів, достовірно встановити неможливо , свідчить про невміння логічно сформулювати обвинувачення.

Якщо слідчий впевнений та вважає, що мали місце протиправні дії ОСОБА_11 (нанесення ударів і т.п.) з умислом на позбавлення життя, в результаті яких спрчинено певні тілесні ушкодження, які потягли смерть (стали причиною смерті) потерпілого , про це слід зазначити в обвинувальному акті в стверджувальній формі , яка не дозволяє будь-яких припущень.

Повертаючись до того , що правова кваліфікація повинна максимально відповідати фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті , колегія суддів звертає увагу, що викладені в повернутому обвинувальному акті обставини, можуть бути кваліфіковані не тільки за п.6 ч.2 ст. 115 КК України , але і за іншими злочинами проти життя та здоровя , оскільки слідчий вказав , що зв`язок між ушкодженнями та смертю потерпілого не встановлений.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суд першої інстанції про неконкретність обвинувачення ОСОБА_11 за п.6 ч.2 ст. 115 КК України є обґрунтованими.

Одночасно колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неконкретності обвинувачення ОСОБА_11 за ч.1 ст. 289 КК України, оскільки відповідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення , які і наскільки прокурор вважає встановленими.

Оскільки злочин було вчинено в умовах неочевидності, досудовим слідством не встановлено точний час та місце скоєного злочину, обвинувачення може містити більш загальні дані щодо місця скоєння злочину у просторі та часі . Щодо способу скоєння злочину , то з обвинувального акту вбачається , що сапецький заволодів автомобілем шляхом самостійного керування.

Також колегія суддів не погоджується з тим, що суд першої інстанції надає оцінку часу заволодіння транспортним засобом ( листопад 2015 р. ) і часу огляду транспортного засобу зазначенним в реєстрі (17.02.15р). Вказані обставини (час скоєння злочину та час складання протоколу , який є доказом, їх співставлення) є предметом дослідження та оцінки доказів в ході судового розгляду, і не може бути підставою для повернення обвинувального акту.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 5 квітня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді -