ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/806/18
Провадження 1-кп/483/117/2018
ВИРОК
Іменем України
13 червня 2018 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 07 березня 2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Лисянка Лисянського району Черкаської області, є громадянином України, з середньою освітою, не одружений, не судимий, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді розвідника групи 2-го загону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні матрос, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу без поважних причин за наступних обставин.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30 жовтня 2017 року №153 матрос ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду розвідника групи 2-го загону вказаної військової частини.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його де виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання Виконувачем обов`язків Президента України, Головою Верховної Ради України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу, про що ОСОБА_5 було відомо.
13 лютого 2018 року, о 07 год. 50 хв., ОСОБА_5 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без поважних на те причин, не з`явився до військової частини НОМЕР_1 , та у подальшому перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
15 травня 2018 року о 09 год. 30 хв. матрос ОСОБА_5 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
15 травня 2018 року, до підготовчого судового засідання, між ОСОБА_5 та прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, усіх істотних для даного кримінального провадження обставин, а також щодо міри покарання, яку повинен понести ОСОБА_5 , а саме: призначення покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він повністю погоджується з підписаною угодою, розуміє наслідки укладення угоди, яка була добровільною, без будь-якого примусу, та просить затвердити укладену угоду.
Прокурор та захисник також просили затвердити угоду.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, що будуть застосовані у разі затвердження угоди судом, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для визнання винуватості наявні та правова кваліфікація злочину визначена правильно за ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання судом встановлено наявність таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як щире каяття у вчиненому та з`явлення з зізнанням.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та постановлення обвинувального вироку з призначенням ОСОБА_5 міри покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, визначеної сторонами в угоді, у виді позбавлення волі строком на три роки, зі звільненням від відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 468, 474, 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Угоду про визнання винуватості від 15 травня 2018 року, укладену між ОСОБА_5 та прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на один рік.
На підставі п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 на період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_5 на період іспитового строку обов`язок - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Головуючий: