У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.06.2018 Справа №607/9565/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , представника ТОККПНЛ ОСОБА_6 , у місті Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні розглянувши заяву лікаря-психіатра ОСОБА_6 про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_7 ,
встановив:
Лікар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_7 , посилаючись на те, що є підстави для обґрунтованого припущення про наявність у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, а також може завдати значної шкоди своєму здоров`ю, у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги.
В судовому засіданні лікар ОСОБА_6 підтримав заяву з викладених у ній мотивів та просив задовольнити її.
Законний представник ОСОБА_5 в суді пояснила, що вона не заперечує проти продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_7 .
В судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що він бажає амбулаторно лікуватись.
Захисник ОСОБА_4 пояснив, що не має заперечень до заяви лікаря.
Прокурор ОСОБА_3 пояснив, що заперечень щодо задоволення заяви не має.
Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів ТОКПНЛ вбачається, що ОСОБА_7 перебуває на диспансерному обліку в дільничного лікаря-психіатра амбулаторно поліклінічного відділення ТОККПНЛ з 1995 року (хворіє з 1984 року), встановлена ІІ група інвалідності, а з 2003 року І група довічно. По декілька разів на рік стаціонарно обстежувався в ТОККПНЛ. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.09.2007р. до ОСОБА_7 за вчинення соціально-небезпечного діяння передбаченого ч.1 ст.115 КК України застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом. На підставі ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04.02.2015р. до ОСОБА_7 були застосовані примусові заходи медичного характеру та поміщено в психіатричну лікарню з посиленим наглядом. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.05.2017р. ОСОБА_7 змінено примусові заходи медичного характеру з відділення посиленого нагляду на відділення зі звичайним наглядом по місцю проживання в Буданівській ПЛ, де перебував до 21.12.17р. Представник Буданівської обласної психоневрологічної лікарні звернулася до Теребовлянського райсуду з клопотанням про заміну примусових заходів медичного характеру на амбулаторну примусову психіатричну допомог) щодо ОСОБА_7 , передавши під нагляд лікаря-психіатра по місцю його постійного проживання. Постановою Теребовлянського районного суду від 11122017р.примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 замінено на амбулаторну примусову психіатричну допомогу по місцю його проживання. Висновок ЛКК № 59 від 21.12.2017р. - потребує надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги згідно рішення Теребовлянського районного суду. За час перебування на АППД у дільничного лікаря-психіатра по місцю проживання ОСОБА_7 щомісяця спостерігався лікарем-психіатром, отримував амбулаторне лікування - галоперідол-деканоат, аміназин, азапін; виконував рекомендації лікаря, почував себе задовільно, став впорядкованішим в поведінці. Згідно рішення ЛКК № 61 від 19.02.18р. видано висновок про необхідність стороннього догляду за хворим його опікуну ОСОБА_5 . За час надання АППД у хворого суіцидальних думок, намірів чи висловлювань не було, соціально-небезпечні тенденції відсутні. В зв`язку з погіршенням психічного стану 26.04.2018р. госпіталізований на стаціонарне обстеження та лікування в 7-ме психіатричне відділення ТОККІ111Л. В результаті проведеного стаціонарного лікування стан пацієнта покращився, став спокійнішим, впорядкованішим в поведінці, нормалізувався сон, настрій рівний, агресії не виявляє, адекватніший в розмові, соціально-небезпечні тенденції. СУ- думки, наміри відсутні, продовжує приймати підтримуюче лікування: галоперидол, рисперон, азапін. На час подання документів в суд на продовження надання АППД хворий перебуває на стаціонарному лікуванні в 7-му психіатричному відділенні ТОККПНЛ. Комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про необхідність продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_7 .
Отже, ОСОБА_7 страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, а також може завдати значної шкоди своєму здоров`ю, у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги.
За таких обставин заяву лікаря-психіатра ОСОБА_6 слід задовольнити.
Керуючись ст.95 КК України, статтями 512, 514 КПК України, Закону України "Про психіатричну допомогу", суд, -
постановив:
Заяву задовольнити.
Надати дозвіл на продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_7 строком на шість місяців.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1