11-сс/775/171/2018(м)
265/4626/18

Слідчий суддя: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2018 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
29 травня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 травня 2018 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 без визначення розміру застави.
На зазначену ухвалу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною, оскільки висновки суду про необхідність тримання ОСОБА_8 під вартою зроблені без наявності на те підстав, тому що підозра в кримінальному провадженні не підтверджена доказами. Зазначає, що приймаючи рішення слідчий суддя не надав оцінку показам лікаря ШМД ОСОБА_9 , який безпосередньо до госпіталізації спілкувався з потерпілим, якому останній повідомив про обставини отримання поранення. Звертає увагу на дані про особу підозрюваної, яка має міцні соціальні зв`язки за місцем мешкання, має мати, має постійне місце реєстрації, працює по найму, на обліках в диспансерах не стоїть. Просить ухвалу скасувати, в клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, звільнити ОСОБА_8 з Маріупольського СІ або обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали по розгляду клопотання слідчим суддею, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.
Ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_8 підозрюється за ч. 2 ст. 121 КК України, за даний злочин передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Колегія суддів погоджується, що прокурором доведено як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, так і існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, про що свідчать матеріали кримінального провадження.
Слідчий суддя, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, врахував як наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваної, яка попри наявність міцних соціальних зв`язків, наявності постійного місця реєстрації та відсутності на обліках в диспансерах, ОСОБА_8 за місцем мешкання характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок, підтримує зв`язок з особами, що ведуть аморальний спосіб життя і які схильні до вчинення злочинів (а.с. 33).
Слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону, усі вони обґрунтовано покладені у висновок слідчого судді про наявність правових підстав для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 , підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів не вбачає.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчим суддею було правильно застосовано положення ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до якого слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбаченими ст.ст. 177, 178 КПК цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людей.
Частиною 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом у разі: законного арешту або затримання особи для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законного арешту або затриманням особи, якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відносно доводів апеляційної скарги щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_8 колегія суддів відмічає наступне. У Рішенні ЄСПЛ по справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування. Даної позиції також додержується колегія суддів.
За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді за клопотанням про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Судді: