Справа № 706/1052/18
1-кс/706/367/18
У Х В А Л А
про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного

заходу у вигляді тримання під вартою

08 листопада 2018 року м.Христинівка Черкаської області

Слідчий суддя Христинівського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Христинівського відділення поліції Уманського відділу ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , погоджене із прокурором Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малої Севастянівки Христинівського району Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, який працює машиністом (кочегаром) котельні теплового господарства військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 та проживає по АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Христинівського відділення поліції ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді із клопотанням, погодженим із прокурором Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , в якому просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У клопотанні зазначено, що 18 липня 2018 р. близько 03 год. 56 хв. до Христинівського ВП надійшло телефонне повідомлення від лікаря Христинівської ЦРЛ ОСОБА_7 про те, що до приймального відділення 18.07.2018 р. доставили труп одинадцятимісячної дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході досудового розслідування встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_8 проживала разом з матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її співмешканцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 17.07.2018 року у період близько з 15 до 16 год., перебуваючи наодинці з малолітньою дитиною співмешканки ОСОБА_9 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в будинку, в якому він фактично проживає, що розташований по АДРЕСА_1 , будучи обуреним поведінкою малолітньої дитини ОСОБА_8 , що виражалась в безперервному плачу та крику, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій, спричинив останній руками тілесні ушкодження у вигляді трьох синців в ділянці ключиці, на передній поверхні лівого плечового суглоба, два синця на правій боковій поверхні грудної клітки, овальний синець, поперечне садно нижньої третини грудної клітки, округлий синець правої щоки, під ним поперечне садно, над ним вертикальне садно, поперечне садно над місцем переходу правої вушної раковини на скроневу ділянку. На всій правій половині лобної ділянки до середини лобної ділянки зліва група зливних синців, яких не менше п`яти. На всій лівій скроневовиличній ділянці не менше десяти зливних синців, вся вушна раковина синюшна потовщена, в місці її переходу на скроневу ділянку поперечне садно, вертикальне садно задньої поверхні лівої вушної раковини, садно попередньої поверхні лівої вушної раковини, які згідно з висновком експерта №272 від 19.07.2018 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого, усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, направлених на позбавлення життя дитини, діючи умисно та цілеспрямовано, почав трясти ОСОБА_8 біля умивальника та умисно вдарив останню лобом об верхню частину умивальника, внаслідок чого ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась синцями та саднами голови, травматичними крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, розривом м`яких мозкових оболонок, що спричинило стиснення головного мозку з розвитком його набряку та набубнявіння, які згідно з висновком експерта №242 від 19.07.2018 р. та згідно з висновком експерта №05-7-02/22 від 26.09.2018 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, що спричинили смерть малолітньої дитини ОСОБА_8 та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті. За даним фактом внесені відомості до ЄРДР за № 0000323 від 18.07.2018 р. за ознаками п.2 ч.2 ст.115 КК України. У вчинення зазначеного злочину підозрюється ОСОБА_6 . Підозра ОСОБА_6 підтверджується та обгрунтовується такими доказами:

- протоколом ОМП від 18.07.2018р., згідно з яким на трупі ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців та саден в області голови та тулуба;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.07.2018 р.;

- висновком експерта № 272 від 19.07.2018 р. за результатами розтину, згідно з яким причиною смерті ОСОБА_8 є черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась синцями та саднами голови, травматичними крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, розривом м`яких мозкових оболонок, що спричинило стиснення головного мозку з розвитком його набряку та набубнявіння;

- протоколом слідчого експеримента від 10.09.2018 р. за участі свідка ОСОБА_9 , під час якого остання показувала як ОСОБА_6 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- висновком експерта №05-7-02/22 від 26.09.2018 р. за результатами проведення слідчого експеримента за участі свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 08.10.2018 р., яка, займаючи посаду завідуючої дитячим відділенням Христинівської ЦРЛ, на спростування показань підозрюваного вказала на неможливості западання язика у здорової одинадцятимісячної дитини.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні висловив думку, що клопотання не підлягає задоволенню. Пояснив, що він не вчиняв злочину, який йому інкримінується у повідомленні про підозру, він ніколи не бив дитину. У той же час у дитини часто були синяки, співмешканка ОСОБА_9 пояснювала, що дитина падала у манежі, з коляски. В день, коли це сталось, він наполягав, щоб дитину відвезти до Христинівської ЦРЛ, оскільки з дитиною було негаразд.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив клопотання задовольнити, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки не визнає свою вину у вчиненні злочину, може незаконно впливати на свідка ОСОБА_9 , яка надала показання, які викривають ОСОБА_6 у вчиненні злочину, може знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для встановлення обставин злочину, оскільки злочин скоєний за місцем проживання підозрюваного.

Захисник ОСОБА_11 у судовому засіданні висловив думку, що клопотання не підлягає задоволенню. Клопотання датоване 02.11.2018р., у той же час повідомлення про підозру 03.11.2018 р., підозрюваному вручено 04.11.2018 р. А законом передбачено, що запобіжний захід обирається лише щодо підозрюваного, обвинуваченого, що вказує на упередженість органу досудового розслідування. Однією із підстав застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри. У той же час підозра ОСОБА_6 за п.2 ч. 2 ст. 115 КК України є необгрунтованою. Жоден із доказів, зазначених у клопотанні, не вказує на вчинення ОСОБА_6 вказаного злочину. Разом з тим у судовому засіданні була допитана як свідок ОСОБА_12 , медсестра приймального відділення Христинівської ЦРЛ, до якої зразу звернулись ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з дитиною та яка пояснила, що ОСОБА_9 говорила, що її нинішній чоловік добрий і не міг вдарити дитину, а от попередній чоловік міг вдарити дитину. Допитані у судовому засіданні як свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пояснили, що ОСОБА_6 як до дитини, так і співмешканки ОСОБА_9 відносився добре, а ОСОБА_9 була безвідповідальною матір`ю, дитина була перелякана, брудна, голодна, вона постійно покидала дитину на інших людей. Органом досудового розслідування не встановлено, чому в крові дитини містився алкоголь. Ризики, зазначені у клопотанні, не підтверджуються доказами.

Заслухавши думку зазначених вище осіб, дослідивши матеріали, додані до клопотання, вважаю, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що підозра ОСОБА_6 за п.2 ч. 2 ст. 115 КК України є необгрунтованою. Вона не підтверджується жодним доказом, в тому числі і доказами, зазначеними у клопотанні. Більш того, докази, досліджені у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту, спростовують причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного злочину. Зокрема, допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_12 , медсестра приймального відділення Христинівської ЦРЛ, до якої зразу звернулись ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з дитиною, пояснила, що ОСОБА_9 говорила, що її нинішній чоловік ОСОБА_6 добрий і не міг вдарити дитину, а от попередній чоловік міг вдарити дитину. Допитані у судовому засіданні як свідки ОСОБА_13 , хрещена мати малолітньої ОСОБА_8 , та ОСОБА_14 , який проживає у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 , пояснили, що ОСОБА_6 як до дитини, так і співмешканки ОСОБА_9 відносився добре, а ОСОБА_9 була безвідповідальною матір`ю, дитина була перелякана, брудна, голодна, вона постійно покидала дитину на інших людей, дитина ще до того, як ОСОБА_9 зійшлась із ОСОБА_6 , часто була із синцями

Слідчий суддя також вважає, що прокурором не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У клопотанні зазначено, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки не визнає вину в скоєнні злочину, однак невизнання підозрюваним вини у скоєнні злочину не може вважатись доказом існування такого ризику, а обов`язок доказування вини лежить на стороні обвинувачення, що підозрюваний може незаконно впливати на свідка ОСОБА_9 , яка надала показання, що викривають підозрюваного, однак ОСОБА_9 таких показань не надавала, а доказів, що підозрюваний буде незаконно впливати на неї, не існує, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину, оскільки злочин скоєний у домоволодінні, в якому він проживає, однак злочин скоєний майже чотири місяці тому, а сторона обвинувачення не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що підозрюваний знищив, сховав або спотворив будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину. Наявність ризиків для застосування запобіжного заходу обґрунтовується лише припущеннями.

Відповідно до п.п. «с» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для обрання або для зміни запобіжного заходу - тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.

Відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України). Слідчому судді необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (правова позиція ЄСПЛ у справі "Белевитський проти Росії", пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

При вирішенні клопотання враховую також ОСОБА_6 має постійне місце проживання, має у власності житлові будинки та земельні ділянки по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 , має постійне місце роботи, він працює машиністом (кочегаром) котельні теплового господарства військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , також зареєстрований як фізична особа - підприємець, за місцем проживання в с. Малій Севастянівці Христинівського району відповідно до характеристики від 08.11.2018р. характеризується позитивно, за місцем проживання в м. Христинівці відповідно до характеристики від 03.10.2018 р. також характеризується позитивно, ОСОБА_6 раніше несудимий, має вищу освіту.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою ст. 194 КПК України.

Враховуючи зазначені обставини, приходжу до висновку про те, що у задоволенні клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 193, 194 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Христинівського відділення поліції Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , погодженого із прокурором Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 відмовити.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1