Справа № 365/251/18
Номер провадження: 1-кп/365/41/18
У Х В А Л А
27.06.2018 смт. Згурівка Київської області
Згурівський районний суд Київської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
особи, щодо якої вирішується
питання про застосування
медичного характеру, ОСОБА_7
його законного представника ОСОБА_8
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вознесенське Згурівського району Київської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,
в діях якого вбачаються ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
та за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,
за ч. 3 ст. 185 КК України,
11.05.2018 до суду надійшли від Згурівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області вищезазначені клопотання та акт. Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, 21.05.2018 ухвалено рішення про призначення підготовчого провадження.
Кримінальне провадження підсудне Згурівському районному суду Київської області.
Прокурор вважає, що обвинувальний акт та клопотання складені відповідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства. У клопотанні дійсно не зазначено про те, що «прокурор вважає встановленим». Проте зазначено обставини, які встановлені досудовим розслідуванням. Відтак він вважає, що ці обставини встановлені й прокурором, оскільки він направив це клопотання до суду. Решта обставин, зазначених захисником, будуть перевірені у ході судового розгляду.
Захисник ОСОБА_11 вбачає, що клопотання не в повній мірі відповідає вимогам КПК України, так як воно повинно відповідати вимогам, встановленим до обвинувального акта. Проте у ньому зазначається про умисні дії його підзахисного ОСОБА_9 , щодо якого зазначається й статус підозрюваного та про його дії як умисні. Щодо співучасника злочину неповнолітнього ОСОБА_12 , стосовно якого обвинувальний акт повернуто прокурору з підстав того, він здійснює захист цього неповнолітнього та повнолітньої особи ОСОБА_9 , то в цьому провадженні він не вбачає перешкод для здійснення захисту останнього.
Інші учасники судового провадження вбачають, що справа може бути призначена до розгляду.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 та обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України підлягають поверненню прокурору, оскільки клопотання не відповідає вимогам ч. 2 ст. 292, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, так як містить у собі лише опис фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування та правову кваліфікацію дій. Проте не містить викладу фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст. 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5).
Вбачається, що обвинувальний акт підлягає поверненню разом з клопотанням, враховуючи, що вони надійшли одночасно, на досудовому розслідуванні матеріали клопотання не були виділені в окреме провадження, як це мало місце щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_12 . Відтак їх виділення може негативно вплинути на повноту судового розгляду, оскільки вони взаємопов`язані та роль кожного співучасника необхідно з`ясовувати у ході судового розгляду, особливо з врахуванням психічного стану особи, в діях якої вбачаються ознаки суспільно небезпечного діяння (ч. 4 ст. 217 КПК України).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій (ч. 3 ст. 503 КПК України).
В порушення зазначених норм у клопотанні зазначено, що ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний прямий умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, у співучасті з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 завдали потерпілій матеріальної шкоди. Своїми умисними протиправними діями він вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, у стані неосудності.
Саме факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 сторона обвинувачення підтверджує доказами, про які зазначає в клопотанні. Також зазначає обставини, які пом`якшують покарання цієї особи.
Тому вбачається, що орган досудового розслідування та прокурор належним чином не визначилися з процесуальним статусом ОСОБА_9 , зазначаючи, що він є й підозрюваним, й особою, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру. Однак відповідно до ст. 506 КПК України така особа лише користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи та здійснює їх через законного представника, захисника.
Таким чином сторона обвинувачення, звернувшись із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру, виклала фактичні обставини вчинення ОСОБА_9 злочину зазначивши, що дії останнього характеризуються умисною формою вини, що відповідає діям осудної особи, висловилась про доведеність вчинення кримінального правопорушення цією особою до ухвалення судового рішення, допустивши порушення навіть загальних засад кримінального провадження, зокрема принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, закріпленого в ст. 17 КПК України. Відтак, з врахуванням вимог глави 39 КПК України, необхідно визначити правову кваліфікацію суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_9 .
Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 13.06.2018 обвинувальний акт щодо ОСОБА_12 , за ч. 3 ст. 185 КК України був повернутий прокурору у зв`язку з порушенням права на захист неповнолітнього ОСОБА_12 , оскільки захист неповнолітнього та повнолітнього ОСОБА_9 , які діяли в співучасті, здійснює один захисник ОСОБА_11 .
На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 17, 110, 291, 292, 314, 503, 504, 506 КПК України, -
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Згурівський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.