Єдиний унікальний номер справи 274/4447/17
Провадження №1-кп/0274/321/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,
за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,
обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду м. Бердичева кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.10.2017 року за № 0001626 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Коростенського району Житомирської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 19.04.2004 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
2) 18.02.2005 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
3) 10.10.2008 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;
4) 06.03.2013 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
5) 03.03.2015 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
6) 14.06.2017 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 125 КК України до 2 років обмеження волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Вироком Апеляційного суду Житомирської області від 09.08.2017 року, вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.06.2017 року в частині призначеного покарання скасований. ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 року обмеження волі. В решті вирок залишений без змін.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 засуджений 14.06.2017 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 125 до 2 років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
09.08.2017 року Апеляційним судом Житомирської області вирок від 14.06.2017 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено покарання за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року обмеження волі.
10.09.2017 року ОСОБА_4 прибув до державної установи «Бердичівський виправний центр № 108» Міністерства юстиції України, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька 2.
11.09.2017 року ОСОБА_4 ознайомлено під підпис про кримінальну відповідальність за самовільне залишення місця обмеження волі.
20.10.2017 року близько 17 год. 00 хв. гр. ОСОБА_4 перебуваючи за територією державної установи «Бердичівський виправний центр № 108» Міністерства юстиції України, згідно рознарядки виводу засуджених на роботу за межі установи, скористався неуважністю працівника виправного центру ОСОБА_5 , який здійснював нагляд за засудженими та самовільно залишив територію державної установи «Бердичівський виправний центр № 108» Міністерства юстиції України, після чого направився за місцем свого проживання, а саме: Житомирська область, Коростенський район, с. Михайлівка.
Цього ж дня близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_4 затриманий за місцем свого проживання працівниками державної установи "Бердичівський виправний центр (№ 108)" Міністерства юстиції України.
21.10.2017 року близько 01 год. 55 хв. засудженого ОСОБА_4 було доставлено до державної установи "Бердичівський виправний центр № 108" Міністерства юстиції України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 ствердив визнання вини у скоєнні інкримінованого діяння. Суду показав, що 10.09.2017 року він прибув до державної установи «Бердичівський виправний центр №108» для відбування покарання. Про умови та порядок відбування покарання, кримінальну відповідальність за самовільне залишення меж виправного центру він був повідомлений під розпис. 20.10.2017 року перебуваючи на роботі за межами виправного центру, та скориставшись тим, що у працівника виправного центру, який здійснював нагляд за засудженими, задзвенів телефон і він відійшов в сторону, він самовільно залишив територію виправного центру та поїхав додому в с. Михайлівка. У нього вдома вагітна цивільна дружина, до якої пред"являють претензії. Рішення самовільно залишити виправний центр було спонтанним, він поїхав щоб розібратися. Цього ж дня до нього додому приїхали працівники виправного центру та забрали його назад в виправний центр. Більше порушень він не допускав, продовжує працювати, тричі заохочувався. Про вчинене дуже шкодує. Просить до набрання вироком законної сили залишити його в виправному центрі.
Зважаючи на повне визнання винуватості самим обвинуваченим, за клопотанням прокурора, погодженого з усіма іншими учасниками судового процесу, суд, керуючись положенням ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 390 КК України, як самовільне залишення місця обмеження волі, вчинене особою, засудженою до обмеження волі.
При визначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 1 ст. 390 КК України є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, скоїв новий злочин маючи ряд непогашених судимостей за попередніми вироками та в процесі відбуття призначеного судом покарання, свою вину визнав, за місцем відбуття покарання характеризується позитивно, працює, за сумлінну поведінку і ставлення до праці тричі заохочувався адміністрацією установи.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Остаточне покарання за сукупністю вироків суд визначає обвинуваченому в порядку ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Житомирської області від 09.08.2017 року.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Арешт на майно обвинуваченого або інших осіб в рамках кримінального провадження не накладався.
Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Остаточне покарання ОСОБА_4 визначити в порядку ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Житомирської області від 09.07.2017 року, а саме у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 7 (сім) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Період утримання ОСОБА_4 в місцях обмеження волі з 14.06.2018 року по момент приведення вироку до виконання зарахувати до строку відбування покарання в порядку визначеному ч. 1 ст. 72 КК України.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1