ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/5607/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/26/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 3 січня 2018 року відносно ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, громадянку України, українки, заміжню, не працюючу, маючу на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з середньою освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судиму, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
Визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати в сумі 594 (п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 00 коп.
Згідно вироку ОСОБА_7 , 26.08.2017 року приблизно о 23 годині 00 хв., перебуваючи поблизу трамвайної зупинки біля парку імені «Квітки Основ`яненка» у м. Харкові, помітила раніше їй незнайому ОСОБА_10 , у якої на шиї висів золотий ланцюжок із золотою підвіскою. Саме в той час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення прикрас із золота, та в разі необхідності, застосування фізичного насильства у відношенні потерпілої, яке не є небезпечним для здоров`я останньої.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, спочатку підійшла до ОСОБА_10 та зненацька для останньої правою рукою схопила за золотий ланцюжок 585 проби, вагою 13 грам, вартістю 11700 гривень, із золотою підвіскою, 585 проби, вагою 4 грами, вартістю 3600 гривень, і ривком зірвала їх з шиї потерпілої. Таким чином, ОСОБА_7 вчинила всі дії, які вважала за необхідне для відкритого заволодіння прикрасами із золота, належними ОСОБА_10 .
Однак, ОСОБА_10 у відповідь на протиправні дії ОСОБА_7 , намагаючись затримати грабіжницю, діючи правомірно, схопила її правою рукою за волосся, однак ОСОБА_7 , бажаючи подолати опір з боку потерпілої із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для здоров`я останньої, нанесла ОСОБА_10 декілька ударів кулаком правої руки в обличчя, від яких потерпіла впала на праве коліно. У відповідь на вказане насильство, потерпіла ОСОБА_10 , діючи правомірно, застосовуючи фізичну силу, затримала ОСОБА_7 на місці скоєння злочину та до прибуття працівників патрульної поліції утримувала ОСОБА_7 , яку в подальшому забрала карета швидкої медичної допомоги без поверхневого огляду поліцейськими.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 , спричинила потерпілій ОСОБА_10 садно в проекції правого колінного суглоба, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 5646/17 від 20.09.2017 року.
В результаті грабежу ОСОБА_7 завдала потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 15300 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №16952 від 13.09.2017 року.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить вирок суду змінити, кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15 ч.2ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, та покласти на неї обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним свідчить про те що ОСОБА_7 не встигла розпорядитись майном, оскільки була затримана потерпілою.
Відтак в діях ОСОБА_7 має місце закінчений замах на вчинення кримінального правопорушення, а отже її дії належить кваліфікувати за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія судів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до п.4 ч.1ст. 409 КПК України підставою для підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Відповідно до п.4 ППВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту,
коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.
Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої
реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від
обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення
відповідного злочину.
Відповідно до п.2 ч.1ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення.
Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку обвинувачена ОСОБА_7 зірвала ювелірні вироби з шиї потерпілої ОСОБА_10 , однак остання схопила обвинувачену ОСОБА_7 та утримувала її до приїзду працівників поліції.
При цьому ОСОБА_7 бажаючи подолати опір з боку потерпілої із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для здоров`я останньої, нанесла ОСОБА_10 декілька ударів кулаком правої руки в обличчя, від яких потерпіла впала на праве коліно.
Враховуючи, що ОСОБА_7 не встигла розпорядитись майном потерпілої та була затримана на місці вчинення злочину потерпілою, в діях обвинуваченої має місце закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
За таких обставин дії ОСОБА_7 належить кваліфікувати за ч.2 ст. 15 ч2. ст. 186 КК України.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченої, яка на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судима, має постійне місце проживання та реєстрації.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд є повне визнання вини та щире каяття обвинуваченої.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 не встановлено.
При цьому, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння нею нових злочинів та досягнення цілей покарання щодо неї в цілому, можливе без її ізоляції від суспільства, а тому їй належить призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 186 КК України, але звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну заступника прокурора Харківської області задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 3 січня 2018 року відносно ОСОБА_7 змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 186 КК України на ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.
На підставі п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий - Судді -