У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу процесуального керівництва слідчого управління прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000274 від 13.07.2018р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України, про накладення арешту на майно,-
В С Т А Н О В И В:

Прокуратурою Закарпатської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000274 від 13.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України.
Встановлено, що дільничний офіцером поліції СП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_4 вимагає від ОСОБА_5 неправомірну вигоду в розмірі 1200 доларів США за сприяння у вирішення питання про непритягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності по кримінальному провадженню №0002133 від 04.07.2018 за ч. 1 ст. 125 КК України.

При цьому, ОСОБА_4 зобов`язав заявника ОСОБА_5 передати йому обумовлену суму неправомірної вигоди через ОСОБА_7 .

Після цього, 26.09.2018 в період із 19.28 год. по 19.38 год. ОСОБА_7 знаходячись разом з ОСОБА_4 біля магазину «Кефір» по вул. Другетів в м. Ужгород, одержав від ОСОБА_5 обумовлену раніше суму неправомірної вигоди в розмірі 28 тис. грн., частину з яких в розмірі 14 тис. грн. передав ОСОБА_4 .

У подальшому, 26.09.2018 о 20.00 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Фольцваген Гольф» на номерах польської реєстрації НОМЕР_1 , по вулиці Собранецька, навпроти будинку № 47, в м. Ужгород, перед перехрестям вулиць Собранецька-Митна, намагаючись позбутися предмету неправомірної вигоди викинув отримані від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 14 тис. грн., а саме 28 грошових купюр номіналом по 500 грн. на асфальтне покриття вулиці Собранецька, після чого був фізично затриманий працівниками Закарпатського управління ДВБ НП України.

26.09.2018 в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України було вилучено автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», 2002 року випуску, на номерах польської реєстрації НОМЕР_2 , на якому їхав ОСОБА_4 .

Даний автомобіль поміщено на територію прокуратури Закарпатської області в м. Ужгород, вул. Коцюбинського,2а, де 26.09.2018 в період із 23.00 год. по 23.11 год. проведено його її огляд.

В ході огляду даного автомобіля, який проводився за участю ОСОБА_4 вилучено:

-мобільний телефон ОСОБА_4 марки «NOKIA» із сім-карткою НОМЕР_3 , ІМЕІ 1 НОМЕР_4 , ІМЕІ 2 НОМЕР_5 ;

-мобільний телефон ОСОБА_4 марки «SAMSUNG» із сім-карткою НОМЕР_6 , ІМЕІ 1 НОМЕР_7 , ІМЕІ 2 НОМЕР_8 ;

-спецзасіб «Терен» 4М;

-спецзасіб кайданки з номером НОМЕР_9 ;

-два блокноти ОСОБА_4 із робочими записами;

-куртку ОСОБА_4 в яку він був одягнутий на час затримання.

Клопотання мотивоване тим, що казане вилучене майно є предметом кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, так як на внутрішній правій кишені куртки ОСОБА_4 можуть міститися сліди спецхімречовини (п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України), якою був оброблений предмет неправомірної вигоди (п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України), а тому куртка має значення речового доказу. За допомогою мобільних телефонів ОСОБА_4 спілкувався із заявником ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , та домовлявся з ними про зустрічі, а тому дані мобільні телефони були використані як засоби вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим дані мобільні телефони мають значення речового доказу. Зазначене майно, саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення. Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речових доказів.Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме та уникнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися, про час і місце розгляду клопотання були належним чином повідомлені. В матеріалах клопотання міститься заява прокурора ОСОБА_3 про розгляд клопотання без його участі, а також заява захисника ОСОБА_8 про розгляд клопотання без участі підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_8 .

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Враховуючи, що стороною кримінального провадження доведено необхідність накладення арешту на майно, а також з метою збереження речових доказів, саме по собі та з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно тимчасово вилучене 26.09.2018 під час огляду автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», 2002 року випуску, на номерах польської реєстрації НОМЕР_2 , на якому їхав ОСОБА_4 , а саме:

-мобільний телефон ОСОБА_4 марки «NOKIA» із сім-карткою НОМЕР_3 , ІМЕІ 1 НОМЕР_4 , ІМЕІ 2 НОМЕР_5 ;

-мобільний телефон ОСОБА_4 марки «SAMSUNG» із сім-карткою НОМЕР_6 , ІМЕІ 1 НОМЕР_7 , ІМЕІ 2 НОМЕР_8 ;

-куртку ОСОБА_4 в яку він був одягнутий на час затримання.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1