Справа № 168/627/18
Провадження № 1-кс/168/196/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2018 року смт. Стара Вижівка
Слідчий суддя Старовижівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , секретар с/з ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурор ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, засудженого за вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 26 березня 2018 року за частиною 1 статті 185 КК України до покарання 80 (вісімдесят) годин громадських робіт,
у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 від 12 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України,
В С Т А Н О В И В :

Слідчим СВ Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 12 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України.
Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , будучи засудженим 26 березня 2018 року Старовижівським районним судом Волинської області за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 80 годин, на шлях виправлення не став та під час відбування покарання у виді громадських робіт вчинив нове кримінальне правопорушення.
Зокрема, в період з 07 липня 2018 року по 12 липня 2018 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) близько 20 год., ОСОБА_4 перебуваючи у господарчому приміщенні, що розташоване поруч з житловим будинком у АДРЕСА_2 , повторно відкрито викрав належний власниці приміщення ОСОБА_7 , 1956 року народження, велосипед синього кольору (ринкова вартість 935 гривень), який вивів за межі подвір`я та завів до себе додому у АДРЕСА_1 , заховавши його у господарчій споруді.
25 липня 2018 року ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України.
В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що підозрюваний зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає разом із співмешканкою ОСОБА_8 , 1971 року народження. Під час спілкування із ОСОБА_8 , остання повідомила, що ОСОБА_4 на початку серпня 2018 року покинув адресу проживання та поїхав на роботу у м. Київ.
Досудовим розслідуванням встановлено, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживає, будучи попередженим слідчим Старовижівського ВП ОСОБА_9 про необхідність проведення з ним невідкладних слідчих дій, проведення за його участі амбулаторної судово-психіатричної експертизи в серпні 2018 року, покинув адресу проживання на початку серпня 2018 року та поїхав на роботу у м.Київ. Проведеними працівниками СКП заходами щодо розшуку підозрюваного, встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не вдалось можливим, а сам ОСОБА_4 відмовляється повідомляти органу досудового розслідування адресу де він проживає та працює у м. Києві, переховуючись таким чином від органу досудового розслідування, ухиляючись від притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Таким чином в діях ОСОБА_4 наявний ризик передбачений пунктом 1 частиною 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування.
Крім цього в ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки будучи засудженим 26 березня 2018 року вироком Старовижівського районного суду Волинської області до покарання у виді громадських робі строком 80 (годин), покарання повністю не виконав на шлях виправлення не став та в липні 2018 року знову вчинив новий корисливий злочин, зокрема повторно відкрито викрав велосипед у потерпілої ОСОБА_7 .
Враховуючи викладені вище обставини, слідчим зроблено висновок, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення ризиків передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного обов`язків, тому слідчий звертається з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Заслухавши думку прокурора, яка просила задовольнити клопотання, думку підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , які зазначили, що підстав для застосування запобіжного заходу тримання під вартою немає, дослідивши матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
Відповідно до вимог частини 3 статті 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно з вимогами частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Водночас за змістом частини 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
В судовому засіданні встановлено, що на початку серпня 2018 року ОСОБА_4 вибув у м.Київ на роботу, однак жодних повідомлень чи викликів до слідчого або прокурора, в порядку статті 135 КПК України, ОСОБА_4 після оголошення підозри вручено (повідомлено) не було.
Суд критично відноситься до посилання слідчого і прокурора в клопотанні щодо повідомлення по телефону ОСОБА_4 про необхідність прибуття до слідчого, оскільки встановлено, що до подання клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 особистого телефону із абонентським номером не мав, придбав телефон лише напередодні та надав свої контакти слідчому. Посилання на здійснення повідомлення по телефону, який належить ОСОБА_10 не може вважатись належним повідомленням в розумінні вимог чинного КПК України, оскільки досудовим слідством на момент подання клопотання не встановлена особа ОСОБА_10 , крім цього не надано жодних доказів про зміст повідомлення і передання відомостей ОСОБА_4 .
Крім цього суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог статей 112, 137 КПК України у повідомленні та повістці обов`язково, серед іншого, зазначається інформація про процесуальну дію (дії), для участі в якій викликається особа. Однак в судовому засіданні не здобуто відповіді, на яку процесуальну дію не з`явився ОСОБА_4 . При цьому суд не приймає до уваги докази щодо ухилення ОСОБА_4 від проведення експертизи, про яку слідчим було повідомлено 25 липня 2018 року при врученні підозри, оскільки питання про призначення відповідної експертизи вирішувалось слідчим суддею Старовижівського районного суду Волинської області 26 липня 2018 року, про що свідчить ухвала, яка наявна в матеріалах клопотання.
Що стосується доводів слідчого та прокурора про невідбуте покарання у вигляді громадських робіт, то суд зазначає наступне.
В матеріалах клопотання міститься лише копія табелю щодо відпрацювання ОСОБА_4 громадських робіт у липні 2018 року, а також лист Старовижівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області від 27 липня 2018 року, з якого вбачається, що станом на 27 липня 2018 року ОСОБА_4 відпрацював 40 год., залишилось відпрацювати 40 год. Клопотання до суду подано у вересні, однак жодних відомостей про відпрацювання громадських робіт у серпні 2018 року слідчим до клопотання не надано. При цьому ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав про те, що йому сільським головою було повідомлено, що ним уже відпрацьовані громадські роботи. Жодних доказів, які могли б спростувати таку інформацію, як, наприклад, графік відпрацювання тощо слідчому судді не надано.
Статтею 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
В судовому засіданні прокурором не доведено обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з частиною 4 статті 194 КПК України, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Зважаючи, що матеріалами клопотання не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на які посилається слідчий у своєму клопотанні та які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, доказів переховування від слідства або не з`явлення за викликом до слідчого не здобуто, на виклик до суду на розгляд зазначеного клопотання підозрюваний прибув, тому клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 не підлягає до задоволення.
Водночас, слідчий суддя, вбачає підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, що забезпечить мету запобіжного заходу, а саме: особисте зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків у відповідності до вимог статті 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193-194, 196-197, 309, 376, 395 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого СВ Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:
- з`являтись за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/ або місце роботи;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Обов`язки, визначені ухвалою суду, покладаються на підозрюваного, згідно зі статтею 194 КПК України, на строк не більше двох місяців.
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1