Номер провадження: 11-кп/785/1117/18
Номер справи місцевого суду: 496/961/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001405 від 19.12.2017 рокуза апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 05.06.2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,-

встановив:

Вироком Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_7 визнаний винним за скоєння кримінального правопорушення, скоєного за наступних обставин:
19.12.2017 року, у період часу з 12 годин до 01 год., ОСОБА_7 на своєму автомобілі марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхав на АДРЕСА_2 та зупинився біля огородженої території домоволодіння під АДРЕСА_3 . Знаходячись біля вказаного домоволодіння, переконавшись в таємності своїх дій та маючи намір на таємне викрадення чужого майна, через незачинену металеву браму проник на подвір`я домоволодіння, де шляхом пошкодження метало-пластикового вікна, проник до приміщення флігелю, в якому відшукав ключ, яким відчинив приміщення гаражу звідки таємно викрав будівельні прилади та інструменти, що належать ОСОБА_9 , а саме: зварювальний апарат «Еdon» вартістю 5500 грн.; кутову шліфувальну машинку «Еdon» вартістю 700 грн.; зварювальний апарат вартістю 3000 грн.; пластиковий кейс з написом «Bosch» з набором свердел від перфоратора вартістю 200 грн.; електричну дриль 36V вартістю 400 грн.; автомобільну магнітолу DVD «Pioneer» вартістю 600 грн.; автомобільну магнітолу DVD «Sony» вартістю 400 грн.; пістолет для підкачки коліс вартістю 150 грн.; два електричних подовжувача перетин 2,5 мм2 довжиною 10 м кожен загальною вартістю 300 грн.; домкрат телескопічний вартістю 100 грн.; два домкрата механічних вартістю по 100 грн. кожний на суму 200 грн., шланг з пальником та редуктором від газового балону вартістю 250 грн.; контактний зварювальний апарат вартістю 2000 грн.; промисловий фен «Odwerk» вартістю 1000 грн.; бормашину «Dremel» вартістю 3500 грн.; електричний подовжувач перетин 3/2 мм2 довжиною 27 м. вартістю 600 грн.; шліфувальну машинку «Сompass» вартістю 1200 грн.; дві електричні дрилі, виробництва СРСР вартістю по 800 грн. кожна на суму 1600 грн.; шліфувальну машинку вібраційну «Odwerk» вартістю 800 грн.; полірувальну машину вартістю 2700 грн.; точило з електричним двигуном кустарного виробництва вартістю 500 грн.
Далі, ОСОБА_7 на своєму автомобілі марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заїхав на територію вищевказаного домоволодіння, погрузив викрадене майно в автомобіль та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 25700 грн.
Він же, 25.12.2017 року, у період часу з 12 годин до 01 год., на своєму автомобілі марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхав на АДРЕСА_2 та зупинився біля огородженої території домоволодіння під АДРЕСА_3 .
Знаходячись біля вказаного домоволодіння, переконавшись в таємності своїх дій та маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, через незачинену металеву браму проник на подвір`я домоволодіння, де шляхом пошкодження метало-пластикового вікна, проник до приміщення флігелю, в якому відшукав ключ, яким відчинив приміщення гаражу звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: металевий гелевий балон об`ємом 25 л вартістю 2500 грн.; чавунні заготовки для токарних робіт в кількості 12 штук загальною вартістю 250 грн.; металеву трубу довжиною 70 см. діаметром 380 мм вартістю 2900 грн.; алюмінієві головки двигуна автомобіля «BMW 328» в кількості трьох штук вартістю 6000 грн. за одну на суму 18000 грн.; алюмінієву голівку двигуна автомобіля «Fiat Croma» вартістю 400 грн.; алюмінієву голівку двигуна автомобіля «Chevrolet Aveo» вартістю 2700 грн.; фрагмент корпусу коробки передач автомобіля «Mazda 626» вартістю 300 грн. на загальну суму 27050 грн.
Далі, ОСОБА_7 на своєму автомобілі марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заїхав на територію вищевказаного домоволодіння, погрузив викрадене майно в автомобіль та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 27050 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , посилаючись на те, що оскаржуваним вироком йому призначене досить суворе покарання, просить його пом`якшити мотивуючи тим, що судом не враховано добровільне відшкодування ним викраденого, сприяння розкриттю злочину, визнання своєї провини, його матеріальний стан на момент скоєння злочину та характеризуючих його особу даних.

Просить вирок відносно нього змінити в частині призначеного покарання.

Узгодивши свою правову позицію з захисником та уточнивши в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги, обвинувачений та захисник просили вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити, визначивши обвинуваченому покарання з застосуванням положень ст.75 КК України, без ізоляції обвинуваченого від суспільства.

Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 ; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.
Як видно з журналу судового засідання та мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, обвинувачений повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, внаслідок чого, суд, за погодженням зі сторонами обвинувачення та захисту, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів.
При цьому, суд встановив, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно їх розуміють і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.
Дійсно, відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Отже, сторони у кримінальному провадженні не оспорюють фактичні обставини справи, тому суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції зазначив у вироку, що враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який характеризується задовільно.
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щире каяття у вчиненні злочину.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах мінімальної санкції ч. 3 ст. 185 КК України, яке буде достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
З мотивувальної частини вироку випливає, що при призначенні покарання, суд 1-ої інстанції, на виконання вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і відсутність обставин, що обтяжують покарання та вірно прийшов до висновку про необхідність призначення покарання, в мінімальних межах санкції інкримінованих обвинуваченому статей кримінального закону.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, обґрунтовано не знайшовши підстав для призначення більш м`якого покарання, в тому числі і застосування відносно обвинуваченого положень ст.75 КК України, оскільки призначення такого покарання не досягне мети призначення покарання і не буде достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання.
Отже, колегія суддів вважає, що міра покарання обвинуваченому обрана, відповідно до ст. 65 КК України, правильно, тому підстав для його пом`якшення, не знаходить.
Доводи обвинуваченого, якими він мотивує необхідність пом`якшення покарання, враховані судом першої інстанції, а покарання йому призначене відповідно до санкції ч. 3 ст. 185 та вимог ст. 65 КК України.
Що стосується досудової доповіді Біляївського міськрайонного відділу з питань пробації Південного мед регіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, колегія суддів погоджується із висновками місцевого суду.
При цьому апеляційний суд враховує ту обставину, що досудова доповідь містить неповні дані щодо розміру спричинених злочинами матеріальних, в якій безпідставно зазначено про їх спричинення на суму 7000 грн., що різниться з даними, викладених в обвинувальному акті. Крім того, досудова доповідь не містить повних та об`єктивних даних про особу обвинуваченого, в тому числі щодо неодноразового засудження обвинуваченого за вчинення ним корисних злочинів, судимість за які вже погашена.
Разом з тим, апеляційним судом прийнята до уваги та обставина, що хоча у відповідності до вимог ст.89 КК України обвинувачений ОСОБА_7 не вважається особою, яка є раніше судимою, однак враховує дані про обізнаність останнього з наслідками вчинення злочинів, в тому числі з урахуванням того, що він раніше засуджувався за вчинення злочинів та відбував покарання у місцях позбавлення волі.
При цьому апеляційний суд також враховує думку потерпілого про призначення обвинуваченому реального покарання в зв`язку з невідшкодуванням останнім спричинених злочином збитків.
Доводи обвинуваченого про відшкодування ним потерпілому спричинених збитків не можуть бути прийняті до уваги, оскільки стороною захисту на підтвердження цього факту, не було надано належних та допустимих доказів, а як підтверджено особисто обвинуваченим в апеляційному суді, частково викрадене майно було вилучено працівниками поліції та повернуто потерпілому, що не може бути визнано пом`якшуючою покарання обставиною, яка вказує на відшкодування обвинуваченим потерпілому спричинених збитків.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Отже, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та підстав для зміни вироку суду першої інстанції, в частині призначеного покарання - не вбачає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 05.06.2018 року відносно ОСОБА_7 , засудженого за ч.3 ст.185 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк, з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_10 .