У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 420 151 103 500 007 08 від 10 серпня 2015 ОСОБА_9 , який брав участь у судовому провадженні, на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року стосовно
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва громадянина України, працюючого приватним підприємцем (керівник центру правової допомоги Українське детективне антикорупційне бюро) зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,
за участі прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
захисника ОСОБА_13 ,
обвинуваченого, відносно якого ухвалено виправдувальний вирок, ОСОБА_10 , -
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_10 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 336 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в діяннях останнього є склад кримінального правопорушення.
Вирішено питання щодо речових доказів в провадженні.
Як указано у вироку, стороною обвинувачення ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що, будучи військовозобов`язаним та визнаний придатним до військової служби, ухилився від призову за мобілізацією, не прибувши без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у встановлений військовим комісаріатом та зазначений у повістці термін на 08.00 годину 24.07.2015.
Так, ОСОБА_10 , згідно військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 30.01.2001, після навчання в 1996-2000 роках в Українському транспортному університеті, згідно наказу МО України від 26.01.2001 № 23, отримав військове звання лейтенант. 17.04.2008 ОСОБА_10 взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до Указу Президента України Про часткову мобілізацію № 15/2015 від 14.01.2015, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію № 113-VІІІ від 15.01.2015, на території України оголошено часткову мобілізацію протягом 2015 року у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом - 20.01.2015.
Згідно ч. 9 ст. 1 Закону України Про військовий обов?язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, призов військовозобов?язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-ХІІ.
21.07.2015 військовозобов`язаний ОСОБА_10 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по АДРЕСА_2 , з метою проходження медичного огляду та подальшого призову до лав Збройних Сил України за мобілізацією. Цього ж дня, ОСОБА_10 був оглянутий військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 та визнаний придатним до військової служби за ТДВ (Таблицями додаткових вимог до стану здоров?я) Б, крім 1, 2, 8, затвердженими наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 102 Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, про що медичною комісією складено довідку № 1574 від 21.07.2015, з якою ОСОБА_10 ознайомлено під підпис.
З метою комплектування Збройних сил України, 21.07.2015 військовозобов`язаному ОСОБА_10 вручено повістку, згідно якої останній був зобов`язаний прибути на 08 годину 24.07.2015 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для відправлення для проходження служби в лавах Збройних Сил України в складі команди № НОМЕР_2 , що слідує в розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 Навчального центру 169 НЦ, розташованого в АДРЕСА_3 .
При цьому, військовозобов`язаний ОСОБА_10 висловив свою незгоду з проведенням мобілізації та відмовився від фактичного отримання повістки, про що був складений відповідний акт, засвідчений підписами понятих та власноручним рукописним записом ОСОБА_10 .
У подальшому, військовозобов`язаний ОСОБА_10 , не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачених ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-ХІІ, в порушення вимог ч. 3 ст. 22 цього ж Закону, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин не прибув у вказаний час - на 08 годину 24.07.2015 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , не повідомивши в подальшому про причини свого неприбуття.
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 стороною обвинувачення кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.
За результатами судового розгляду провадження, суд першої інстанції дійшов до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_10 у пред`явленому обвинуваченні за ст. 336 КК України та виправдав його, навівши у вироку доводи на обґрунтування своїх висновків.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , який брав участь у судовому провадженні, в апеляційній скарзі з доповненнями просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, прокурор послався на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допущені судом першої інстанції під час судового провадження.
А саме: під час підготовчого судового засідання приймав участь прокурор Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_14 без належних на то повноважень; висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки суд дав невірну оцінку акту, який складено саме у зв?язку з відмовою ОСОБА_10 отримувати повістку, а не свідчить про його попередження про відповідальність за ухилення від мобілізації, а також показанням свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; в журналі судового засідання від 07.06.2016: вказана особа замість свідка - потерпілий, наявність, процесуального становища якого за ст. 336 КК України не передбачена; не було і експерта в судовому засіданні, якого начебто головуючий суддя привів до присяги, натомість були допитані свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , при цьому в журналі відсутні відомості щодо попередження останнього про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та приведення його до присяги; в журналах судового засідання відсутня інформація щодо роз?яснення права на відвід судді, прокурора, аналогічні порушення судового процесу та журналу судових засідань мали місце 11.07.2016, 15.07.2016, 28.07.2016, 10.08.2016, 25.08.2016, 06.09.2016, що, на переконання прокурора, свідчить про порушення ведення судового процесу та журналів судових засідань, яке є істотним у розумінні положень ст.ст. 409, 412 КПК України, що, в сукупності з іншими доводами, тягне за собою безумовне скасування вироку суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Від інших учасників кримінального провадження апеляційних скарг не надходило.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, який вважав за необхідне вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, пояснення захисника та обвинуваченого, стосовно якого ухвалено виправдувальний вирок, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово виправданого ОСОБА_10 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною обвинувачення у суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Приписами ст. 370 КПК України задекларована законність, вмотивованість та обґрунтованість судового рішення.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Даних вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції при ухваленні стосовно ОСОБА_10 виправдувального вироку дотримано.
Так, згідно обвинувального акта, ОСОБА_10 пред?явлено обвинувачення у тому, що він, будучи військовозобов`язаним та визнаний придатним до військової служби, ухилився від призову за мобілізацією, не прибувши без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у встановлений військовим комісаріатом та зазначений у повістці термін на 08.00 годину 24.07.2015.
Так, ОСОБА_10 , згідно військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 30.01.2001, після навчання в 1996-2000 роках в Українському транспортному університеті, згідно наказу МО України від 26.01.2001 № 23, отримав військове звання лейтенант. 17.04.2008 ОСОБА_10 взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до Указу Президента України Про часткову мобілізацію № 15/2015 від 14.01.2015, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію № 113-VІІІ від 15.01.2015, на території України оголошено часткову мобілізацію протягом 2015 року у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом - 20.01.2015.
Згідно ч. 9 ст. 1 Закону України Про військовий обов?язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, призов військовозобов?язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-ХІІ.
21.07.2015 військовозобов`язаний ОСОБА_10 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по АДРЕСА_2 , з метою проходження медичного огляду та подальшого призову до лав Збройних Сил України за мобілізацією. Цього ж дня, ОСОБА_10 був оглянутий військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 та визнаний придатним до військової служби за ТДВ (Таблицями додаткових вимог до стану здоров?я) Б, крім 1, 2, 8, затвердженими наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 102 Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, про що медичною комісією складено довідку № 1574 від 21.07.2015, з якою ОСОБА_10 ознайомлено під підпис.
З метою комплектування Збройних сил України, 21.07.2015 військовозобов`язаному ОСОБА_10 вручено повістку, згідно якої останній був зобов`язаний прибути на 08 годину 24.07.2015 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для відправлення для проходження служби в лавах Збройних Сил України в складі команди № НОМЕР_2 , що слідує в розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 Навчального центру 169 НЦ, розташованого в АДРЕСА_3 .
При цьому, військовозобов`язаний ОСОБА_10 висловив свою незгоду з проведенням мобілізації та відмовився від фактичного отримання повістки, про що був складений відповідний акт, засвідчений підписами понятих та власноручним рукописним записом ОСОБА_10 .
У подальшому, військовозобов`язаний ОСОБА_10 , не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачених ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-ХІІ, в порушення вимог ч. 3 ст. 22 цього ж Закону, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин не прибув у вказаний час - на 08 годину 24.07.2015 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , не повідомивши в подальшому про причини свого неприбуття.
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 стороною обвинувачення кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.
ОСОБА_10 винуватим себе в ухиленні від призову за мобілізацією не визнав та показав, що він приїжджав до комісаріату за викликом, а 21.07.2015 пройшов медичну комісію, проте відмовся від підписання попередження про кримінальну відповідальність та акту про кримінальну відповідальність за відмову підписання попередження про відповідальність за ухилення від мобілізації, оскільки це законом не передбачено.
Бойової повістки йому вручено не було, він її не бачив, і не відмовлявся від її отримання.
Свідок ОСОБА_17 суду першої інстанції пояснив, що він був присутнім як приходили працівники міліції за місцем проживання ОСОБА_10 , які хотіли вручити останньому повістку, але його вдома не було.
Змісту повістки він-свідок ОСОБА_17 не знає.
З показань свідка ОСОБА_15 суду першої інстанції видно, що він був одним з двох понятих при тому, як ОСОБА_10 у військовому комісаріаті роз?яснювали наслідки відмови від мобілізації у виді попередження та про настання кримінальної відповідальності.
Було складено акт про відмову ОСОБА_10 отримувати повістку.
Проте з показань свідка ОСОБА_15 не вбачається, що ОСОБА_10 намагалися вручити при ньому саме повістку, від чого ОСОБА_10 відмовився.
Свідок ОСОБА_16 суду першої інстанції показав, що за вказівкою майора ОСОБА_18 було складено акт про відмову ОСОБА_10 від призову за мобілізацією в присутності двох понятих, що перебували в приміщенні військового комісаріату, і його- ОСОБА_10 було попереджено про кримінальну відповідальність.
Проте, бойову повістку він-свідок бачив тільки у майора ОСОБА_18 , а от наслідки вручення чи невручення її ОСОБА_10 - він не знає.
Як показав суду першої інстанції свідок ОСОБА_18 , він при досліджуваних подіях з достовірністю не може вказати чи були присутні поняті при намаганні врученні ОСОБА_10 повістки, але при цьому поняті, принаймні, на його-свідка переконання, були очевидцями складання відповідного акту, який потім і підписали.
У зв?язку з викладеним, не є беззастережними доводи апеляційної скарги прокурора щодо вручення ОСОБА_18 повістки ОСОБА_10 за відсутності безпосередніх свідків цього.
Отже, з досліджуваних показань свідків у провадженні не видно, що в присутності понятих ОСОБА_10 вручалася бойова повістка і, як наслідок, що саме акт складено про відмову в отриманні ОСОБА_10 такої повістки.
На обґрунтування винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення сторона обвинувачення надала наступні письмові докази, що були дослідженні судом першої інстанції:
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 22.09.2015, згідно даних якого у ІНФОРМАЦІЯ_6 вилучені документи, які стосуються призову на військову службу до Збройних Сил України військовозобов?язаного ОСОБА_10 , а саме:
- довідка № 1574 від 21.07.2015р. щодо проходження військовозобов`язаним ОСОБА_10 медичного огляду, за результатами якого останній придатний до військової служби за ТДВ, крім 1, 2, 8;
- акт від 21.07.2015 про відмову військовозобов`язаного ОСОБА_10 від підписання попередження про відповідальність за ухилення від мобілізації;
- завірені копії військового квитка та алфавітної картки до особової справи ОСОБА_19 , що підтверджують факт перебування ОСОБА_10 на військовому обліку;
- постанова про визнання речових доказів,

Вказані документи, самі по собі, та в сукупності, також не вказують на відмову ОСОБА_10 в отриманні бойової повістки, у зв?язку з чим складався акт, щоб свідчило про відмову ОСОБА_10 від призову за мобілізацією.
Не вказує на дані обставини і наявність в матеріалах провадження:
- копії повістки, згідно якої ОСОБА_10 був зобов`язаний прибути на 08 год. 24.07.2015 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для відправлення для проходження служби в лавах Збройних Сил України в складі команди № НОМЕР_2 , що слідує в розпорядження команди військової частини НОМЕР_3 , при тому, що оригінал вказаної повістки відсутній з незрозумілих причин, оскільки він не був вручений ОСОБА_10 за обставин провадження, навіть за обставин відмови ОСОБА_10 , згідно пред?явленого йому обвинувачення, від її отримання (а.п. 122 т.1);
- довідка від 21.07.2015 за рішенням комісії про придатність ОСОБА_10 до військової служби за ТДВ Б, крім 1, 2, 8 (а.п. 118 т. 1);
- дані акту від 21.07.2015 про те, що ОСОБА_10 відмовився від підписання попередження про відповідальність за ухилення від мобілізації (а.п. 119 т. 1);
- завірені копії військового квитка та алфавітної картки (а.п. 120, 121 т. 1).
Інших доводів на обґрунтування винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, стороною обвинувачення не надано.
За наведеним, в сукупності, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про те, що, за відсутності даних про вручення ОСОБА_10 бойової повістки, а у разі відмови останнього у її отримання - про фіксування цієї відмови у передбаченому законом порядку, - відсутні дані і вважати про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, виправдавши його за вказаним матеріальним законом.
На дані висновки не можуть вплинути доводи апеляційної скарги прокурора щодо неузгодженості даних, які викладені в журналі судового засідання, зокрема від 07.06.2016, які стосуються, як указано в апеляційній скарзі, щодо з?ясування відношень свідка ОСОБА_15 з обвинуваченим та потерпілим, а останнього, тобто потерпілого, в даному провадженні дійсно не має; чи попередження свідка про кримінальну відповідальність як експерта; чи приведення свідка, як експерта, до присяги, - оскільки дані обставини не впливають на дійсні події, що відбувалися в суді першої інстанції, відповідно до звукозапису судового засідання, щодо попередження саме свідка ОСОБА_15 про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384 385 КК України, про приведення його до присяги і на змістовність наданих свідком пояснень, які викладені у вироку суду, ще і при тому, що присяга свідка ОСОБА_15 викладена окремим процесуальним документом (а.п. 63, 65-66 т. 1).
Дані обставини викладення подій стосуються і свідка ОСОБА_16 , що не цілком правильно відображені в журналі судового засідання від 07.06.2016 (а.п. 64, 66-68 т. 1).
Не відповідають матеріалам провадження, а саме змісту журналів судового засідання, і твердження апеляційної скарги прокурора щодо не роз?яснення права на відвід складу суду (а.п. 44, 53 т. 1), що ж до інших тверджень прокурора, то прокурори у провадженні собі самовідвід не заявляли, як і не заявляли відвід прокурорам чи складу суду інші учасники судового розгляду (а.п. 44, 53 т. 1).
З?ясовував головуючий у учасників судового провадження і про реалізацію їх права на відвід у зв?язку з заміною прокурора у судовому засіданні 11.07.2016, що повністю відповідає звукозапису і частково відображено в журналі судового засідання (а.п. 81 т. 1), чи при заміні прокурора 15.07.2016 на прокурора, який брав участь у попередніх судових засіданнях (а.п. 65, 89 т. 1).
А вже зовсім є незрозумілою необхідність роз?яснювати право відводу складу суду, прокурору чи секретарю, як про те поставив питання прокурор в апеляційній скарзі, які не змінювалися в наступних судових засіданнях 28.07.2016, 10.08.2016, 25.08.2016, 06.09.2016 (а.п. 99, 128, 155, 162).
Підстав вважати, щоб судом першої інстанції було неповно досліджені докази у провадженні, тільки з огляду на те, що журнал судового засідання від 10.08.2016 не містить повного переліку долучених прокурором письмових доказів у провадженні, - у колегії суддів не має.
Не вказав на неповне дослідження доказів у провадженні чи не долучення до матеріалів провадження наданих прокурором доказів, чи ненадання їм оцінки судом першої інстанції і прокурор в суді апеляційної інстанції.
За наведеним, колегія суддів не вбачає підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону стосовно неповного наповнення даними журналів судових засідань, які б в силу вимог ст.ст. 412, 415 КПК України, могли потягти за собою безумовне скасування вироку суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, ще і при тому, що до матеріалів провадження долучені всі носії фіксування судового засідання.
Є явно надуманими і доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , який брав участь у судовому провадженні, щодо прийняття участі під час попереднього судового засідання прокурора ОСОБА_14 , який не мав на це права, що спростовується наданими матеріалами Київської місцевої прокуратури № 8 (а.п. 43-47 т. 2).
При цьому, колегія суддів не знаходить беззастережними доводи апеляційної скарги прокурора, що суд у вироку не вірно послався на ініціали ОСОБА_10 , вказуючи на ОСОБА_20 , оскільки ніхто з учасників провадження не оспорює, що вказані документи, які були досліджені судом першої інстанції, стосуються саме ОСОБА_10 .
Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази у кримінальному провадженні, а також положення ч. 1 ст. 39 Закону України Про військовий обов?язок та військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ та Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-ХІІ, згідно з якими, призовники, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов?язані прибути в пункт і у строк, зазначеній у повістці, що, само по собі, передбачає вручення повістки особі, за відсутності вказаних даних, - суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, безпосередньо дослідивши надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, прийшов до правильного висновку про необхідність виправдування ОСОБА_10 , оскільки не доведено, що ним вчинено злочин, передбачений ст. 336 КК України.
За викладеним апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 420 151 103 500 007 08 від 10 серпня 2015 року ОСОБА_9 , який брав участь у судовому провадженні, залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_10 , якого визнано невинуватим у пред?явленому обвинуваченні за ст. 336 КК України та виправдано у зв?язку з недоведеністю, що в діях останнього є склад кримінального правопорушення, - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3