1Справа № 335/6517/18 1-кс/335/4405/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Грузії, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.11.2001 року постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя звільнений від покарання за ст. 229-6 КК України згідно ЗУ «Про амністію» від 05.07.2001 року;

- 02.02.2005 року Чернігівським районном судом Запорізької області за ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 15.04.2006 року по відбуттю строку покарання;

- 24.01.2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки. Постановою Чернігівського районного суду Запорізької області від 15.07.2008 року випробувальний строк скасовано та призначено покарання в вигляді 2 років позбавлення волі. Звільнений 16.07.2010 по відбуттю строку покарання;

- постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2008 року звільнений від покарання за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ст. 7 КПК України;

- 21.11.2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням на 1 рік;

- 16.05.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано покарання відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2001 року та призначено покарання у вигляді 2 роки та 1 місяць позбавлення волі;

- 06.11.2013 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 307 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КПК України за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2013 року призначено покарання строком на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Покарання відбував у Оріхівській виправній колонії № 88. Звільнений 23.04.2018 року по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Відділ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000171 від 10.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 червня 2018 року, приблизно о 13 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем «Volvo V 40», реєстраційний номер НОМЕР_1 (польська реєстрація), рухався по проїзній частині вул. Карпенко Карого в м. Запоріжжі з боку вул. Магістральної в напрямку вул. Виробничої. В салоні автомобіля «Volvo V 40» знаходились 4 пасажири. В цей час, по проїзній частині вул. Виробничої з боку вул. Кузнєцова в напрямку вул. Магістральної рухався автобус «Mercedes-Bens 312D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_7 , який здійснював перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування за маршрутом № 5 (вул. Магістральна-вул. Європейська, підприємство-перевізник «Юністар-Авто»). В салоні автобусу «Mercedes-Bens 312D» знаходились 12 пасажирів. Наблизившись до перехрестя вул. Карпенка Карого з вул. Виробничою, водій ОСОБА_4 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв та наркотичних засобів, не надав дорогу автобусу «Mercedes-Bens 312D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який наближався до нього праворуч, виїхав на перехрестя. Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. п. 2.9а, 16.12 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами № 136 від 06.03.2013 року. Внаслідок порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Volvo V 40», реєстраційний номер НОМЕР_1 (польська реєстрація), скоїв зіткнення з автобусом «Mercedes-Bens 312D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автобусу «Mercedes-Bens 312D», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 , його пасажири ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , водій автомобіля «Volvo V 40» ОСОБА_4 та його пасажири ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 отримали тілесні ушкодження, з якими були доставлені до КУ «Міська клінична лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», де пасажир автобусу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Старший слідчий відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Запорізької області ОСОБА_5 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який кримінальним законом, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на максимальний строк до 8 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недоцільним.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні та пояснили, що підозра обґрунтована, вчинив тяжкий злочин після якого наступили тяжкі наслідки (смерть потерпілої), також підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, раніше не однократно судимий (7 разів), вчинив злочин знаходячись під адміністративним наглядом та в стані алкогольного сп`яніння.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечували, посилаючись на необґрунтованість підозри, вважають недоведеними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні, також пояснили, що у підозрюваного поганий стан здоров`я, перебуває у стані, який підлягає нагляду лікарів. Його донці та онуку необхідна його допомога, просять відмовити у задоволені клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, встановив, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту Головного управління Національної поліції в Запорізькій області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000171 від 10.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

10 червня 2018 року, о 19 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11.06.2018 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.06.2018 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 4, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків (крім ризика переховування), слідчий суддя вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Дійсно, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, неодноразово раніше судимий, скоїв злочин перебуваючи під адміністративним наглядом, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Доводи захисника, що підозрюваний ОСОБА_4 має на утримані доньку та онука, і те, що за станом здоров"я він не може утримуватися в умовах СІЗО, слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється. На теперішній час йому повідомлено підозру у вчиненні злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що спричинив загибель однієї особи, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.08.2018 включно.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 при обранні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель однієї особи.

Керуючись ст.ст. 22, 177, 178, 183, 193 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 10 червня 2018 р. до 08 серпня 2018 р. включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1