У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002293, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 березня 2018 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Сургут Тюменської області Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7 ,
потерпіла ОСОБА_8 ,
представники потерпілих ОСОБА_9 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а саме - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі на підставі акту амністії.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 в розмірі 30 000 грн., на користь потерпілого ОСОБА_10 70 000 грн.
Ухвалено стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «ДОМІНАНТА» на користь потерпілого ОСОБА_10 у відшкодування майнової шкоди 7 600 грн. та моральної шкоди 14 616 грн.
Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 витрати за проведення експертиз у розмірі 6 809,52 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду змінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та ухвалити рішення, яким встановити моральну шкоду, яка підлягає стягненню з нього на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в розмірі 25 000 грн. кожному.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що згоден із призначеним покаранням, проте не згоден із вироком в частині стягнення з нього моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 в розмірі 30 000 грн. та на користь потерпілого ОСОБА_10 70 000 грн.
Вважає, що потерпілою ОСОБА_8 , яка є онукою загиблої ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_10 , який є сином загиблої, не доведено, що їм заподіяно моральну шкоду у розмірах заявлених ними позовів 50 000 грн. та 100 000 грн. відповідно, яка полягала у стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку з втратою рідної людини, але не дивлячись на це він визнав спричинену їм моральну шкоду у розмірі 25 000 грн., яку планує відшкодувати найближчим часом.
Під час досудового слідства ним відшкодовано родині загиблої ОСОБА_11 майнову шкоду в сумі 20 000 грн.
Звертає увагу на те, що загибла ОСОБА_11 була особою похилого віку, пенсіонеркою, проживала окремо від потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , отримувала дохід від додаткових заробітків, а тому, на думку апелянта, потерпілі від неї не залежали і загибла не залежала від позивачів.
Вважає, що суд не врахував зазначених обставин та того, що у нього на утримані є малолітня дитина і він офіційно не працевлаштований, постійного прибутку не має, тобто судом не враховано його майнового та соціального стану при ухваленні рішення про стягнення занадто великої моральної шкоди.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_10 вказує на безпідставність наведених апелянтом доводів в частині зміни розміру моральної шкоди. Просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_8 вказує, що порушень вимог кримінального процесуального закону судом не допущено, встановлений судом розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на її користь є вірним. Просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

25.10.2014 р. близько 02.30 год., водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 24 км/год. по вкритій ожеледицею, асфальтованій неосвітленій проїзній частині вул. Щорса в м. Вознесенську у напрямку вул. Леніна. Рухаючись у вказаному напрямку, неподалік залізничного мосту, водій ОСОБА_5 на порушення вимог п. п. 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не звернув уваги на те, що в цей час проїзну частину зазначеної вулиці зліва на право перетинає пішохід ОСОБА_11 , не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки, хоча об`єктивно міг і зобов`язаний був це зробити, в результаті чого допустив наїзд на вказаного пішохода, яка від отриманих тілесних ушкоджень загинула.
За висновком експерта № 255 від 14.11.2014 р., смерть ОСОБА_11 наступила внаслідок тупої травми нижніх кінцівок, що супроводжувалися переломами кісток правої і лівої гомілок, жирової емболії судин та великого кола кровообігу.
За висновком автотехнічної експертизи обставин дорожньо-транспортної пригоди № 17-680 від 09.08.2017 р., з технічної точки зори, найбільш ефективною є величина швидкості автомобіля «Skoda Octavia», яка отримана розрахунком з урахуванням усіх відомих даних про дорожньо-транспортну ситуацію в місці дорожньо-транспортної пригоди, даних відображених на схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та в показаннях водія при слідчому експерименті, швидкість автомобіля «Skoda Octavia» 24 км/год., а дії водія автомобіля «Skoda Octavia» не відповідали п. 12.3 Правил дорожнього руху і з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора, потерпілої та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, вірно та апелянтом не оспорюються.
Покарання ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України, в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, з урахуванням тяжкості та обставин скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Вирок суду в цій частині обвинуваченим також не оскаржується.

В апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_5 ставиться питання про зменшення суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з нього на користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .
Вирішуючи питання щодо розміру стягнення з обвинуваченого моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_8 (онука ОСОБА_11 ) та ОСОБА_10 (син ОСОБА_11 ), суд першої інстанції, з урахуванням вимог ч. ч. 1, 2 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, а також характеру та обставин кримінального правопорушення, глибини душевних страждань, заподіяних потерпілим смертю близької їм особи, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення у відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 у сумі 50 000 грн. та ОСОБА_10 в сумі 70 000 грн., що відповідає характеру та обсягу душевних страждань потерпілих, характеру немайнової втрати, їх тривалості і неможливості відновлення.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначеного розміру суми, яка підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілим з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
На думку апеляційного суду, рішення суду першої інстанції про визначення розміру моральної шкоди, завданої потерпілим, у вироку вмотивовано належним чином. При цьому, суд послався на характер та обсяг фізичних і душевних страждань потерпілих, їх тривалість, обсяг додаткових зусиль для організації життя, непоправність втрати рідної людини, негативні наслідки.
Отже, судом першої інстанції додержані вимоги ст. 23 ЦК України, а також роз`яснення, які містяться в п. п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. (з наступними змінами). Розмір визначеного судом першої інстанції відшкодування потерпілим моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Відсутні підстави для зміни вироку в частині зменшення зазначеного відшкодування, як того просить апелянт.
За таких обставин вимоги обвинуваченого ОСОБА_5 про зменшення суми стягнення моральної шкоди на користь потерпілих, є такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи апелянта, про визнання ним, спричиненої моральної шкоди потерпілим у сумі 25 000 грн. та попереднє відшкодування моральної шкоди у сумі 20 000 грн., будь яким чином не впливає на правильність визначення судом першої інстанції розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь потерпілих, виходячи із встановлених судом обставин кримінального провадження.
Посилання апелянта, на тяжкий майновий стан, а саме наявність на утриманні малолітньої дитини та відсутність постійної роботи, на думку апеляційного суду, не є тими обставинами, які б давали підстави для зменшення розміру моральної шкоди, виходячи із обставин його вчинення.

Порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілих, апеляційним судом не встановлено, а тому вирок суду першої інстанції постановлений з дотриманням вимог КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни в частині визначного розміру моральної шкоди, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 березня 2018 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді
____________________ __________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3