Справа № 645/3254/16-к
Провадження №1-кп/645/407/18
УХ В А Л А
іменем України
25 квітня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1, ч. 2 ст. 361 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова знаходиться вказана кримінальна справа.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.03.2018 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 27.04.2018 р.
В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою, на домашній арешт, у зв`язку з необхідністю оформлення ним батьківства відносно дитини, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 його цивільною дружиною ОСОБА_8 .
Прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 заперечували проти зміни запобіжного заходу, вважаючи доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись на існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Представник потерпілого покладався на розсуд суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України.
Суд враховує, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справі «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 р. у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням
тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Таким чином, ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на час судового розгляду справи не зникли.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів та про відсутність підстав для його зміни на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 132, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України, суд
П о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 23.06. 2018 р.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: