Дата документу Справа № 324/881/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 324/881/18 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/768/18 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника ТОВ «Агрофірма Батьківщина» ОСОБА_7 ,

розглянула 11 липня 2018року у відкритому судовому в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000312 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 15 грудня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені дані за номером 0000312 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України за наступних обставин.

Так, невстановлена особа без правовстановлюючих документів використовує земельні ділянки площею 25,7 га (кадастровий номер :04:007:0001), площею 37,9 га (кадастровий номер :04:004:0220), що знаходяться за межами населеного пункту на території Воскресенської сільської ради Пологівського району.

15 грудня 2017 року було призначено перевірку з питань додержання вимог земельного законодавства під час використання вищевказаної земельної ділянки, проведення якої доручено спеціалістам ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області. 19 грудня 2017 року здійснено обстеження зазначених земельних ділянок та проведено перевірку.

Відповідно до Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом - земельної ділянки від 19 грудня 2017 року №386/0/9217ДК/380/АП/09/01/-17 встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 28,5 га (кадастровий номер :04:007:0010), оскільки зазначена ділянка засіяна озимою пшеницею, а користується земельною ділянкою невідома особа за відсутності відповідного рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину.

Згідно з інформацією, наданою ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області №10-8-0.3- 3301/2-18 від 19 квітня 2018, наказом Держгеокадастру у Запорізькій області від 17 липня 2015 року №34/0/26-15 земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0010 площею 28,5 га була включена до переліку земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення, права на які виставляються на земельні торги. Згідно даних НКС, земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0010 площею 28,5 га перенесена в архів на підставі землевпорядної документації. В зазначеному масиві знаходиться земельна ділянка :04:007:0001 площею 25,7 га. Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області не володіє інформацією стосовно того, ким здійснюється обробка цих земель та хто є власником посівів.

Крім того, оглядом місця події від 20 грудня 2017 року встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0001 площею 25,7 га використовується за цільовим призначенням і на момент огляду засіяна озимою пшеницею, маються сліди поверхневого обробітку грунту.

Оглядом місця події від 14 травня 2018 року встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0001 площею 25,7 га використовується за цільовим призначенням і на момент огляду засіяна озимою пшеницею, маються сліди поверхневого обробітку грунту.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, відомості у вказаних реєстрах щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0001 відсутні.

Згідно з інформацією, наданою ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області №10-8-0.3- 3301/2-18 від 19 квітня 2018 року, форма власності вказаної земельної ділянки - державна.

Під час досудового розслідування встановити особу, яка використовує зазначені земельні ділянки та є власником посівів озимої пшениці, не вдалося.

Старший слідчий СВ Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до Пологівського районного суду Запорізької області з клопотанням про арешт майна, в якому зазначив, що ним з 15.00 години до 16.00 години 23 червня 2018 року в порядку ч.1 ст.237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення було проведено огляд місця події, а саме місцевості, на якій розташована земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0001 площею 25,7 га, розташована з південно-західної сторони с.Кінські Роздори Пологівського району Запорізької області на території Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області за межами населеного пункту. В ході огляду місця події в порядку ч.5 ст.237 КПК України було виявлено та вилучено: зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND СХ 8080 реєстраційний номер НОМЕР_1 ; зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND СХ 8080 реєстраційний номер НОМЕР_2 ; зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND СХ 8080 реєстраційний номер НОМЕР_3 , власник яких станом на дату подання даного клопотання не встановлений. Під час огляду місця події зафіксований факт часткового збирання врожаю пшениці на зазначеній земельній ділянці.

Старший слідчий дійшов висновку, що вилучені три зернових комбайни, на які він просить накласти арешт, є знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, і речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів старший слідчий з посиланням на ст.ст.40, 98, 131, 132, 167, 168, 170, 171 КПК України просить задовольнити клопотання і накласти арешт на три зернозбиральних комбайни, які вилучені були під час огляду місця події 23 червня 2018 року.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вищезазначене майно. Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що клопотання старшого слідчого про арешт майна не відповідає вимогам абз.2 ч.1 ст.170 і ч.2 ст.171 КПК України. Так, в клопотанні старшого слідчого не встановлені належним чином правові підстави для накладення арешту на зазначені в ньому транспортні засоби. Крім того, в порушення вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України слідчий не додав до клопотання документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Вжиття заходів старшим слідчим витребувати такі документи від власника майна матеріалами клопотання не підтверджені (в першу чергу протоколом огляду місця події від 23 червня 2018 року), а, навпаки, спростовуються поясненнями директора АФ «Батьківщина» і свідченнями свідка ОСОБА_10 у судовому засіданні.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам та істотним порушення кримінального процесуального законодавства. Вказує, що однією з підстав для відмови в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно зазначено про відсутність розрахунку розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Однак, клопотання про арешт майна подане не з метою подальшого відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням чи можливої конфіскації, а з метою збереження речових доказів. Під час розгляду клопотання агроном ТОВ «Агрофірма «Батьківщина» ОСОБА_10 пояснив, що комбайнери помилково заїхали на поле і не збирали пшеницю з цього поля. Однак, слідчим суддею враховано покази ОСОБА_11 , але не враховано покази комбайнерів які пояснювали, що дійсно здійснювали покос на земельній ділянці за вказівкою ОСОБА_10 . Крім того, слідчим суддею не враховано, що ТОВ «Агрофрма «Батьківщина» може в будь-який час продати, зі згоди заставодержателя, вказані три зернозбиральні комбайни. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, представника ТОВ «Агрофірма Батьківщина» ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляції, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Слідчим у клопотанні підставою для арешту певного майна зазначено лише збереження речового доказу у вигляді зернозбиральної техніки задля попередження його можливого пошкодження, псування чи знищення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати обставини, визначені ч.2 ст.173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна.

Разом з тим, зміст відповідного клопотання не містить будь-якого об`єктивного обґрунтування наявності ризиків, встановлених ч.1 ст. 170 КПК України.

Крім того, орган досудового розслідування, в порушення ч. 5 ст. 132, ч. 2 ст. 171 КПК України, не додав до клопотання матеріали, які б підтверджували заявлені ризики стосовно зернозбиральної техніки.

Між тим, за п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачений арешт майна з метою забезпечення збереження речового доказу, для чого суд має з`ясувати питання відповідності заявленого для арешту майна критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до змісту положень ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Натомість, відповідність вказаної зернозбиральної техніки критеріям ст. 98 КПК України, у контексті злочину за ч. 1 ст. 197-1 КК України, є сумнівним та непереконливим, а запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є неадекватним предмету злочину, що розглядається у рамках даного кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Суд, з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, розглядає заявлене клопотання лише у межах його доводів, якими у даному випадку є арешт зернозбиральної техніки з метою збереження речового доказу.

Отже, враховуючи зміст клопотання про арешт зернозбиральної техніки та заявлену підставу і мету для його арешту, судова колегія приходить до висновку про недоведеність необхідності накладення на зернозбиральну техніку арешту.

Вимоги ч.1 ст.173 КПК України зобов`язують слідчого суддю, суд відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути розцінені в якості таких, що свідчать про необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оскільки змістовно лише повторюють клопотання про накладення арешту на майно.

З урахуванням обставин кримінального провадження, викладених слідчим у клопотанні, судова колегія погоджується із висновком слідчого судді про відсутність правової підстави для задоволення відповідного клопотання слідчого.

Слідчим та прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна.

Доводи апеляції про наявність ризиків знищення речових доказів, за відсутності їх обгрунтованості, судова колегія розцінює як припущення, що не можуть бути взяті до уваги.

Колегія суддів, з урахуванням обставин провадження, зокрема і того, що вказана техніка зафіксована та описана, вважає не розумним та не співрозмірним обмеження права володіння майном шляхом накладення арешту завданням данного кримінального провадження.

Отже, при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею дотримані вимоги ст.173 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги прокурора, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пологівського районного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000312 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3