Справа № 348/472/17
Провадження № 11-кп/779/223/2018
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 , що діє в інтересах ОСОБА_8 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2018 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, з повною загальною середньою освітою, працюючого по тимчасовим заробіткам, судимого: вироком Надвірнянського районного суду від 22.09.2016 р. за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 240 годин громадських робіт, яке відбув повністю, громадянина України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, проживаючого у фактичних шлюбних відносинах, з базовою загальною середньою освітою, працюючого по тимчасовим заробіткам, не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , учня 9 класу Ланчинської загально-освітньої школи І-ІІІ ступенів, на час вчинення злочину проживав з матір`ю, не перебуває на обліку у службі у справах дітей Надвірнянської РДА та у відділі ювенальної превенції Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2018 року :

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України - три роки шість місяців позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 304 КК України - три роки позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання три роки шість місяців позбавлення волі.

Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду та помістивши в ДП "Івано-Франківська Установа виконання покарань (№ 12)" Міністерства юстиції України.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 24 квітня 2018 р. з 10 год. 00 хв.

Цим же вироком засуджені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , апеляційних скарги відносно яких не поступало.

Зміст апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 вказує на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості.

На думку захисника, суд залишив поза увагою, ту обставину, що злочин було вчинено ОСОБА_8 внаслідок важкого матеріального становища, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. Крім того, правильно встановивши наявність трьох пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суд необґрунтовано призначив занадто суворе остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Покликаючись на принцип індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, враховуючи важкі матеріально-побутові умови сім`ї, особу обвинуваченого, його молодий вік, наявність трьох пом`якшуючих обставин, захисник вважає, за можливе застосувати ст.69 КК України і призначити ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі санкції статей ч.3 ст.185 та ч.1 ст.304 КК України, зокрема, один рік шість місяців позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції, захисники та обвинувачений доводи апеляційної скарги підтримали, та просили про її задоволення.

Прокурор доводи апеляційної скарги заперечив, вирок суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, а тому просив залишити його без зміни.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, які йому інкримінуються, а також правильність кваліфікації дій жодною і сторін не оскаржуються, то вирок суду, в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується доводів захисника в частині призначеного покарання, то суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст. ст.50, 65 КК України покарання має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, суд при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, його молодий вік. Поряд з цим суд врахував і те, що ОСОБА_8 раніше судимий і новий злочин вчинив через незначний проміжок часу після засудження.

Судом першої інстанції також враховано обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відніс повне визнання вини, сприяння встановленню істини у справі, щире каяття та відшкодування шкоди.

Отже, колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області вважає, що суд першої інстанції призначивши покарання, належним чином врахував всі обставини, які впливають на вид і розмір покарання, і призначив покарання у відповідності з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, і таке покарання є обґрунтованим, законним, достатнім та справедливим.

Що стосується доводів захисника щодо призначення покарання нижче від найнижчої межі, то колегія суддів зауважує, що обвинувачений вчинив злочин під час непогашеної судимості, був ініціатором вчинення злочину, та втягнув у злочинну діяльність неповнолітнього.

Поряд з цим обвинувачений нічим не хворіє, що перешкоджало би йому працювати та отримувати дохід. Однак, ОСОБА_8 не працював та вів такий спосіб життя, внаслідок чого його матеріальний стан дійсно нижчий за інших. Вказаний факт не є причиною для вчинення злочинів та не може бути пом`якшуючою обставиною, як про це зазначають захисники.

За таких обставин, призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України на переконання колегії суддів не буде необхідним та достатнім для попередження вчинення ОСОБА_8 нових злочинів.

Щодо результатів розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апелянта, думку прокурора та обвинуваченого, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , що діє в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2018 року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5