У Х В А Л А

"20" червня 2018 р. Справа153/1265/16-к

Провадження1-в/153/21/18-к

Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника Ямпільського РС з питань пробації ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
захисника засудженого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області подання фахівця Ямпільського РС з питань пробації ОСОБА_7 про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, засудженого 13 січня 2017 року Апеляційним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим терміном в один рік і шість місяців,
В С Т А Н О В И В :
Вироком Апеляційним судом Вінницької області ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим терміном в один рік і шість місяців. 31 січня 2017 року вирок Апеляційного суду Вінницької області від 13 січня 2017 року був прийнятий до виконання Ямпільським районним сектором з питань пробації.
За час перебування на обліку Ямпільським РС з питань пробації з ОСОБА_5 проводилися індивідуально-профілактична робота спрямована на протидію вчинення ним правопорушень та нових злочинів. Протягом іспитового строку по відношенню до засудженого ОСОБА_5 згідно відомостей Ямпільського ВП ГУНП у Вінницькій області до ЄРДР за № 0000105 від 03 квітня 2018 року, 04 квітня 2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України; ухвалою Вінницького міського суду від 06 квітня 2018 року застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою. За час перебування на обліку в Ямпільському РС з питань пробації ОСОБА_5 виконав покладені на нього судом обов`язки. В порядку ст. 166 КВК про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком за період іспитового строку не було. За місцем проживання характеризуються задовільно. Обвинувальний вирок відносно ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення в період іспитового строку не виявлені. Підстав для перебування засудженого на обілку в Ямпільському РС з питань пробації після закінчення іспитового строку та здійснення нагляду немає. Випробувальний термін засудженого закінчився 01 травня 2018 року.
Представник Ямпільського РС з питань пробації ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримав, просив його задовольнити.
Засуджений ОСОБА_5 просив суд подання задоволити та звільнити його від відбування призначеного покарання.
Захисник засудженого ОСОБА_6 в судовому засіданні просила суд задоволити подання про звільнення ОСОБА_8 після закінчення іспитового строку.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення подання, вважає, що ОСОБА_5 не виконав обов`язки покладені на нього вироком суду та в період іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення. Просить в задоволенні подання відмовити.
Заслухваши пояснення сторін, дослідивши надані суду матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.1 статті 78 Кримінального кодексу України та ч.2 статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Стаття 62 Конституції України, ч.2 статті 2 Кримінального кодексу України та ч.1 статті 17 Кримінального процесуального кодексу України визначають, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Зі змістуч. 3 ст. 75тач. 1 ст. 78 Кримінального кодексу України випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є невчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду - особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч.2 ст.2 КК України та ч.1 ст.17 КПК України вважається невинуватою.
Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, а отже відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист.
Принцип презумпції невинуватості закріплений також у міжнародних договорах, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року №1906-ІV«Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі«Фатуллаєв проти Азербайджану»зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах«Шагін проти України»,«Грабчук проти України`та інших.
Судом встановлено, що термін випробувального строку, призначеного ОСОБА_5 вироком Апеляційного суду Вінницької області закінчився 01 травня 2018 року. Інших обвинувальних вироків відносно ОСОБА_8 судами на даний час не винесено. Отже, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання представника Ямпільського РС з питань пробації щодо звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у звязку зі спливом визначеного судом іспитового строку. Заперечення прокурора про необхідність відмови в задоволенні подання виключно з мотивів, що в ЄРДР міститься інформація про повідомлення цій особі про підозру у вчиненні нового злочину, є такою, що не ґрунтується на вимогах закону, порушує засадничий принцип презумпції невинуватості та може трактуватися як передчасне висловлювання думки щодо винуватості особи у скоєному новому злочині.
Зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі №1-15/99).
Встановлено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України внесеному до ЄРДР за №0000105 від 03 квітня 2018 року, судом на даний час не розглянуто, обвинувальний вирок у справі не винесено, вину обвинуваченого не доведено. З огляду на вищевикладене, дане подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 78 КК України, п. 9 ч. 1 ст. 537, п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Подання фахівця Ямпільського РС з питань пробації ОСОБА_7 про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, засудженого 13 січня 2017 року Апеляційним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим терміном в один рік і шість місяців - у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий ОСОБА_1