АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1» апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 2 квітня 2018 року,
за участю сторін судового провадження:
особи, яка подала скаргу ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 2 квітня 2018 року відмовлено у відкриття провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України щодо невиконання судового рішення.
Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що положеннями ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, які підлягають оскарженню до слідчого судді на стадії досудового розслідування, проте, вказаною нормою закону не передбачено оскарження бездіяльності слідчого чи прокурора щодо невиконання судового рішення за результатами розгляду скарги в порядку ст. 303 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, матеріали справи направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення слідчим суддею постановлено без виклику особи, яка подала скаргу, чи його захисника, не зважаючи на те, що участь особи, яка подала скаргу, є обов`язковою, і тому апелянт наголошує, що суд позбавив його можливості надати пояснення по скарзі.
Крім того, ОСОБА_5 зазначає, що судом проігноровано його клопотання про те, що він володіє тільки російською мовою, а тому також суд позбавив можливості в повному обсязі ознайомитись з копією ухвали від 2 квітня 2018 року, тобто, апелянт вважає, що суд першої інстанції обмежив його законне право на захист.
Окрім того, апелянт зазначає, що рішення органу дізнання, слідчого, прокурора підлягають оскарженню, і законом передбачено, хто має право на таке оскарження, а обмеження права на оскарження таких рішень, дій чи бездіяльності є перешкодою для доступу до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, та зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей до ЄРДР на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 3 серпня 2017 року № Д-90.

Слідчий суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, з посиланням на те, що слідчий суддя не наділений повноваженнями згідно КПК України щодо вирішення питання або вживання заходів реагування щодо виконання судного рішення, крім положень, передбачених ст. 307 КПК України.

З таким висновком слідчого судді погоджується й колегія суддів.

Так, з доданих до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року задоволено скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, та зобов`язано уповноважених осіб Генеральної прокуратури України внести відомості до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 3 серпня 2017 року № Д-90 та розпочати досудове розслідування, про що інформувати заявника (ас. 19).

У зв`язку з тим, що рішення суду не виконано, 30 березня 2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України щодо невиконання судового рішення.

Відповідно до положень ст.. 55 Конституції України, яка гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, та офіційного тлумачення частини другої цієї статті (Рішення Конституційного Суду № 6-зп від 25 листопада 1997 року, № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року), реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Пунктами 2-8 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачені рішення слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, та суб`єкти такого оскарження.

Таким чином, положення ч.1 ст. 303 КПК України містять чіткий перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а тому слідчим суддею правильно зазначено про те, що ОСОБА_5 подано скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, яка не підлягає оскарженню в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.

З огляду на викладене, доводи ОСОБА_5 про те, що він має право на оскарження такої бездіяльності уповноважених осіб Генеральної прокуратури, оскільки обмеження права на оскарження таких рішень, дій чи бездіяльності є перешкодою для доступу до правосуддя, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

З огляду на вказані положення закону, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження.

Крім того, колегія суддів вважає доводи ОСОБА_5 про те, що слідчим суддею рішення прийнято з порушенням вимог закону, так як постановлено без його виклику, безпідставними оскільки відповідно до положень ст.. 306 КПК України обов`язкова участь особи, яка подала скаргу, передбачена саме під час розгляду скарги, а слідчим суддею винесена ухвала, яка оскаржується, на стадії вирішення питання щодо можливості відкриття провадження по поданій ОСОБА_5 скарзі.

Окрім того, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що судом проігноровано його клопотання про надання йому процесуальних документів російською мовою, оскільки він володіє тільки російською мовою, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог підпункту е пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що при вирішення питання про залучення перекладача визначальним є впевненість суду, що обвинувачений дійсно не володіє, або недостатньо володіє державною мовою. Хоча закон не встановлює критеріїв, за якими суд має визначитись в цьому питанні, але певну ясність вносить практика Європейського суду з прав людини.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 колегією суддів встановлено, що він є громадянином України, має середню освіту, працював у художньо-промисловому інституті м. Харкова учбовим майстром, мотивовано відповідає на запитання, викладені українською мовою, що свідчить про те, що він розуміє українську мову.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що, ознайомившись з ухвалою слідчого судді, яка викладена українською мовою, ОСОБА_5 подана апеляційна скарга з обґрунтуванням, чому він вважає вказану ухвалу такою, що підлягає скасуванню, з наведенням підстав та мотивів, що також свідчить про те, що він достатньо розуміє та володіє мовою, використаною в суді.

Таким чином, підстав вважати ОСОБА_5 таким, що не розуміє або недостатньо володіє українською мовою, колегія суддів не знаходить та вважає, що в цій частині ОСОБА_5 зловживає своїми правами.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді відповідають фактичним обставинам справи, а прийняте рішення є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 2 квітня 2018 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ ____________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3