Справа № 171/1538/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.09.2018 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Апостолове, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710 від 04.07.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, має повну середню освіту, не одружений, не маючого на утриманні малолітніх дітей, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, відносно якого запобіжний захід обрано у вигляді особистого зобов`язання,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,

В С Т А Н О В И В :
20.06.2018 року приблизно о 13 годині 45 хвилин, ОСОБА_4 прибув на власному велосипеді на цвинтар, який розташований по вул.. Гагаріна в м. Апостолове Дніпропетровської області, де на місці поховання померлої ОСОБА_5 , побачив сталеву огорожу, встановлену біля місця поховання останньої. В цей же час у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на викрадення предметів, що знаходяться на могилі ОСОБА_5 .

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 20.06.2018 року о 14 годині 00 хвилин, підійшов до огорожі, встановленої біля могили ОСОБА_5 за якою доглядав двоюрідний брат померлої ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання, умисно, таємно із корисливих мотивів, руками витягнув з землі вищевказану сталеву огорожу загальною вартістю 1091 гривень 51 копійка, після чого за допомогою велосипеда з викраденою огорожею з місця скоєння злочину зник, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1091 гривня 51 копійка.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що він 20.06.2018 року йшов через кладовище яке розташоване біля школи №1 по вул. Гагаріна в м. Апостолове де побачив на могилі огорожу яку вирішив забрати для подальшої здачі її на металобрухт, йому були потрібні кошти які хотів витратити на купівлю горілки та продуктів харчування. За допомогою велосипеда намагався перевести її до пункту прийому металобрухту, але по дорозі був затриманий працівниками поліції. Шкоду потерпілому не відшкодував.

Потерпілий в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковано на досудовому слідстві та в його діях мають місце склади злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене із корисливих мотивів.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченого по кримінальному провадженню, суд керується ст.65 КК України та приймає до уваги ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, а також ті обставини, що обвинувачений винуватість визнав повністю, у вчиненому розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Таким чином, з врахуванням вищевикладених обставин, особи обвинуваченого, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставин, те що ОСОБА_4 раніше не судимий, не має міцних соціальних зв`язків, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття та обставин, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України - не встановлено, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити до надбання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_4 .

Речові докази по кримінальному провадженню: сталеву секцію огорожі залишити за належністю законному власнику . Велосипед синього кольору, без маркування передати за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1