Номер провадження: 11-сс/785/1308/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001913 від 30 липня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року було задоволено клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 27 вересня 2018 року.
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Доводи апеляційної скарги захисник обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а саме:

- в порушення вимог п.1 ч.1 ст.372 КПК України, вступна та резолютивна частини і повний текст судового рішення були постановлені різними датами;

- в порушення вимог частини 3 та 4 ст.183 КПК України, в ухвалі слідчим суддею не визначено розмір застави;

- стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України;

- на утриманні у підозрюваного знаходяться цивільна дружина та двоє малолітніх дітей, а сам він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання в м.Одесі, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності;

- слідчим не надано жодного належного обґрунтування того, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме в тому, що 29 липня 2018 року близько 22 години 25 хвилин він разом з ОСОБА_10 підійшли із-за спини до ОСОБА_11 , яка знаходилася біля кінцевої зупинки трамваю № 20, а саме на вул.Балківська, 1, в м.Одесі, та тримаючи останню руками, завели її в темряву, де повалили потерпілу на землю.

Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , з метою подолання опору потерпілої, нанесли останній по одному удару рукою в область голови, спричинивши тим самим потерпілій насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я.

Після цього, ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний намір, умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривку, заволодів мобільним телефоном ОСОБА_11 торгової марки «Iphone», моделі: «5S», ІМЕІ: НОМЕР_1 , Silver White, 32 Gb, вартістю 4 000 гривень, в якому знаходилась SIM-карта оператора мобільного зв`язку «Vodafone» за абонентським номером: НОМЕР_2 , яка вартості для потерпілої не представляє.

Відкрито заволодівши майном ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказами, а саме заявою потерпілої ОСОБА_11 від 29 липня 2018 року та протоколом її допиту від 30 липня 2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30 липня 2018 року; протоколом №000463 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30 липня 2018 року; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 30 липня 2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 30 липня 2018, протоколом огляду місця події 29 липня 2018, іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років позбавлення волі.

Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінального переслідування.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків за місцем його проживання, офіційний шлюб зі своєю цивільною дружиною він не укладав, власних дітей не має.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_8 офіційно ніде не працевлаштований, апеляційний суд ставить під сумнів доводи сторони захисту про те, що діти та цивільна дружина знаходяться на утриманні підозрюваного.

В свою чергу відсутність у ОСОБА_8 постійного місця роботи, а отже і джерел доходу, свідчить про існування ризику того, що перебуваючи на свободі він може продовжити вчиняти нові корисливі злочини.

Аналізуючи характер та обставини злочину, який інкримінується ОСОБА_8 та був вчинений групою осіб і із застосуванням фізичного насильства до потерпілої, апеляційний суд вважає, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавлення волі останній може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 .

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про безпідставність задоволення клопотання слідчого про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.2 ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки злочин, що інкримінується підозрюваному був вчинений із застосуванням фізичного насильства до потерпілої ОСОБА_11 .

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор надав копію супровідного листа з якого вбачається, що 08 серпня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001913 за обвинуваченням ОСОБА_8 був направлений для розгляду по суті до Приморського районного суду м.Одеси.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що питання про доцільність продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою має вирішуватись судом під час підготовчого судового засідання.

Разом з цим, апеляційний судом встановлено, що судове засідання з розгляду клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою було розглянуто 31 липня 2018 року.

В резолютивній частині ухвали слідчий суддя вірно зазначив дату її постановлення 31 липня 2018 року, проте при виготовленні повного тексту ухвали, слідчий суддя допустив описку та у вступній її частині невірно зазначив дату постановлення 01 серпня 2018 року.

Вказана описка є технічною та жодним чином не впливає на суть прийнятого слідчим суддею рішення, а також в будь-якому разі не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Разом з цим апеляційний суд рекомендує слідчому судді виправити вищевказану описку в порядку ст.379 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 вересня 2018 року залишити без змін.

Рекомендувати слідчому судді суду першої інстанції виправити описку в повному тексті ухвали щодо дати постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3