УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року

м. Київ
справа № 264/7052/16-к
провадження № 51-6985ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 травня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року

у кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ Донецької області, раніше судимого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 02 вересня 2016 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 1 рік, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК.
Встановлені обставини
Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від

13 травня 2017 року ОСОБА_4 засуджено:
- за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 6 років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду

м. Маріуполя Донецької області від 02 вересня 2016 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Вирішено питання щодо речових доказів і судових витрат.
Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_4 28 жовтня 2016 року приблизно о 18:00 год., перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , з кімнати повторно, таємно викрав грошові кошти та цінності, які належать ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 37122,40 грн.
Крім того, у цей же день, приблизно о 18:20 год., перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу з гаражу, повторно, незаконно викотив мопед, об`єм двигуна 49 куб. см., вартістю 7000 грн., який належить ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року зазначене рішення місцевого суду залишено без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений посилається на неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність, через що просить скасувати вирок місцевого суду і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначає, що його помилково визнано винуватим по епізоду викрадення мопеда за ч. 2 ст. 289 КК, оскільки об`єм двигуна цього мопеда лише 49 куб. см., згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху він не є транспортним засобом, а тому

не може бути предметом складу злочину, за який засуджено ОСОБА_4 . Ці обставини також не були враховані апеляційним судом під час перегляду вироку місцевого суду за його апеляційною скаргою.
Мотиви Верховного Суду
У касаційній скарзі засуджений не оскаржує висновків суду в частині доведеності винуватості у вчиненні злочину та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК.
Відповідно до вимог статей 433, 438 КПК невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом розгляду суду касаційної інстанції, а тому колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених судом.
Твердження ОСОБА_4 про не вірну кваліфікацію його дій по епізоду заволодіння мопедом за ч. 2 ст. 289 КК не можна визнати прийнятним, адже за законодавчим визначенням транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; мопед (скутер) це двоколісний транспортний засіб із робочим об`ємом двигуна до 50 куб. см (п. 1.10. Правил дорожнього руху). Примітка до ст. 286 КК не містить виключення мопедів (скутерів) із переліку транспортних засобів у розумінні ст. 289 цього Кодексу. Тому посилання в касаційній скарзі на протилежне не ґрунтується на законі.
За встановлених фактичних обставин кримінального провадження вчинене ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК.
Відповідно до положень ст. 433 КПК суд касаційної інстанції є судом права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Оскільки інших доводів щодо незаконності оскаржуваних судових рішень засуджений у касаційній скарзі не навів, а з огляду на наведені у касаційній скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень підстав для задоволення касаційної скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Іллічівського районного суду

м. Маріуполя Донецької області від 13 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3