Справа № 141/1268/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2018 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених та цивільних відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Оратів кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 09.11.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопатинка Оратівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні перебуває неповнолітня дитина, працюючого бухгалтером ПП «Роксолана», раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гоноратка Оратівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , 05.11.2017 року приблизно о 22:00 год. діючи умисно, за попередньою змовою із своїм знайомим ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 , за пропозицією останнього, з метою скоєння крадіжки чужого майна - вуликів, достовірно знаючи, що вони знаходяться на полі біля лісосмуги поблизу сіл Кошлани та Яблуновиця Оратівського району, на автомобілі марки« FordTranzit D», д.н.з. НОМЕР_1 , 1998 року випуску, який належить та яким користується ОСОБА_4 , під керуванням останнього, направилися до поле біля лісосмуги поблизу сіл Кошлани та Яблуновиця Оратівського району, Вінницької області. Приїхавши до місця розташування пасіки, яка належить потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань з метою наживи, за попередньою змовою групою осіб, упевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю власника, викрали 32 вулики, в кожному з яких знаходилось десять рамок з бджолами, та 39 пластикових відер об`ємом 10л кожне, погрузили крадене в автомобіль ОСОБА_4 та зникли з місця скоєння злочину і поїхали до домогосподарства ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , де розгрузили крадене чуже майно в приміщенні гаража, таким чином розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду.
Продовжуючи свій умисел на заволодіння чужим майном, гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, за попередньою змовою, закінчивши розвантажувати крадені вулики в домогосподарстві ОСОБА_4 , приблизно 01 год. 00 хв. 06.11.2017 року знову повернулись на території пасіки, яка належить ОСОБА_7 та розташована біля лісосмуги поблизу сіл Кошлани та Яблуновиця Оратівського району, Вінницької області, де шляхом вільного доступу заїхали на територію пасіки, звідки таємно викрали 35 вуликів, в кожному з яких знаходилось десять рамок з бджолами, погрузили крадене в автомобіль ОСОБА_4 та зникли з місця скоєння злочину і поїхали до домогосподарства ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 , де розгрузили крадене чуже майно в приміщенні гаража, таким чином розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 6527-6528/17-21 від 23.11.2017 року ринкова вартість 67 вуликів типу «Рута» без урахування вартості бджолосімей станом на момент крадіжки, а саме 05.11.2017 року, складала : 39514,59 грн.( тридцять дев`ять тисяч п`ятсот чотирнадцять гривень 59 коп.). Ринкова вартість 39 відер з пластику станом на момент крадіжки, а саме 05.11.2017 року, складала 780, 00 грн. (сімсот вісімдесят грн. 00 коп.)
Своїми умисними діями, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , завдали ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 40294,59 грн.( сорок тисяч двісті дев`яносто чотири гривні 59 коп.).
Обвинувачений та цивільний відповідач ОСОБА_4 вину в інкримінованому злочині визнав в повному обсязі та суду показав, що 05.11.2017 року приблизно о 22:00 год. до нього на мобільний зателефонував знайомий ОСОБА_5 , житель с. Гоноратка Оратівського району Вінницької області, та запропонував здійснити крадіжку вуликів, які знаходились в полі біля лісосмуги поблизу сіл Кошлани та Яблуновиця Оратівського району Вінницької області та які ніхто не охороняє. Вказані вулики вирішили поділити порівну. Він погодився та на своєму автомобілі марки« FordTranzit D», д.н.з. НОМЕР_1 , 1998 року випуску, разом з ОСОБА_5 поїхали в поле біля лісосмуги поблизу сіл Кошлани та Яблуновиця Оратівського району Вінницької області. Приїхавши до місця розташування пасіки, пересвідчившись, що власник відсутній, вони взяли 32 вулики з бджолами, та 39 пластикових відер об`ємом 10л кожне та погрузили у автомобіль ОСОБА_4 . Викрадені вулики вони завезли до домогосподарства ОСОБА_4 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де розгрузили та перенесли на зберігання в приміщенні гаража.
Після чого, приблизно 01 год. 00 хв. 06.11.2017 року вони знову повернулись на територію пасіки, яка розташована біля лісосмуги поблизу сіл Кошлани та Яблуновиця Оратівського району, Вінницької області, де викрали 35 вуликів з бджолами. Викрадене майно погрузили у автомобіль ОСОБА_4 та завезли до домогосподарства ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де розгрузили та перенесли на зберігання в приміщенні гаража. Крадіжку вуликів здійснив для того, щоб самому розводити бджоли. Цивільний позов не визнає в повному обсязі, з мотивів викладених у відзиві на позов. Вважає, що матеріальної та моральної шкоди потерпілому не завдано, оскільки вулики з бджолами, що належали потерпілому ОСОБА_7 під час досудового розслідування було вилучено та відразу повернуто на зберігання потерпілому ОСОБА_7 .
Обвинувачений та цивільний відповідач ОСОБА_5 вину в інкримінованому злочині визнав в повному обсязі та суду показав, що 05.11.2017 року приблизно о 22:00 год. Він зателефонував до свого знайомого ОСОБА_4 , жителя с. Лопатинка Оратівського району Вінницької області, та запропонував здійснити крадіжку вуликів, які знаходились в полі біля лісосмуги поблизу сіл Кошлани та Яблуновиця Оратівського району Вінницької області та які ніхто не охороняє. Кому належали вказані вулики йому було невідомо. Вказані вулики вони вирішили поділити порівну. ОСОБА_4 погодився на його пропозицію. Після чого, вони на автомобілі марки« FordTranzit D», д.н.з. НОМЕР_1 , 1998 року випуску, який належав ОСОБА_4 , під керуванням ОСОБА_4 поїхали в поле біля лісосмуги поблизу сіл Кошлани та Яблуновиця Оратівського району Вінницької області. Приїхавши до місця розташування пасіки, вони переконалися, що їх ніхто не охороняє, та взяли 32 вулики з бджолами, та 39 пластикових об`ємом 10л кожне та погрузили у автомобіль ОСОБА_4 . Викрадені вулики вони завезли до домогосподарства ОСОБА_4 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де розгрузили та перенесли на зберігання в приміщенні гаража.
Після чого, приблизно 01 год. 00 хв. 06.11.2017 року вони знову повернулись на територію пасіки, яка розташована біля лісосмуги поблизу сіл Кошлани та Яблуновиця Оратівського району, Вінницької області, де викрали 35 вуликів з бджолами. Викрадене майно погрузили у автомобіль ОСОБА_4 та завезли до домогосподарства ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де розгрузили та перенесли на зберігання в приміщенні гаража. Крадіжку вуликів здійснив для того, щоб самому розводити бджоли. Цивільний позов не визнає в повному обсязі, з мотивів викладених у відзиві на позов. Вважає, що матеріальної та моральної шкоди потерпілому не завдано, оскільки вулики з бджолами, що належали потерпілому ОСОБА_7 під час досудового розслідування було вилучено та відразу повернуто на зберігання потерпілому ОСОБА_7 .
Потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він проживає в с. Бабин Іллінецького району Вінницької області. Його сім`я займаються бджільництвом, зокрема тримають пасіку. Вказану пасіку він вивіз та залишив в полі біля лісосмуги поблизу сіл Кошлани та Яблуновиця Оратівського району Вінницької області. Усього там знаходилось 136 вуликів типу «Багатокорпусний Рут» із 10 рамками з бджолами кожен. Вулики ніхто не охороняв, але час від часу він до них довідувався. 09.11.2017 року до нього зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що у нього зникли вулики. Приїхавши на місце, де була розташована пасіка він виявив відсутність 67 вуликів, кожен із яких мав 10 рамок із бджолами. Після чого він зателефонував працівникам поліції та повідомив про крадіжку. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду, зокрема стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь 274794,59 грн. матеріальної шкоди та 150000,00 грн. моральної шкоди. Матеріальну шкоду обґрунтовує тим, що за даними авторитетних торгівельних порталів olx.ua, prom.ua вартість однієї бджолосім`ї становить 3500,00 грн., тобто 67 викрадених бджолосімей, 67 вуликів типу "Рут" та 39 відер складає 274794 грн. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок злочину, він переніс душевні та фізичні страждання, порушився його устрій життя, він втратив душевний спокій, порушились його стосунки із знайомими та близькими. Також пояснив, що дійсно йому були повернуті на зберігання всі вулики, які були викрадені. Яка кількість бджіл знаходилась у вказаних вуликах після повернення йому невідомо. Вказані бджоли були хворими та на сьогоднішній час більша частина їх пропала. Загибель бджолосімей пов`язує з вчиненням злочину. Шкода йому обвинуваченими не відшкодована. Документи, які б підтверджували його право власності на вулики у матеріали кримінального провадження він не надавав та відповідних доказів до цивільного позову не додавав, оскільки під час досудового розслідування йому ніхто не повідомляв про необхідність подання таких доказів.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що йому відомо, що на полі біля лісосмуги поблизу сіл Кошлани та Яблуновиця Оратівського району Вінницької області, знаходилась пасіка, яка належить ОСОБА_7 , жителю м. Іллінці Вінницької області. Він є також пасічником та допомагає ОСОБА_7 по веденню пасіки. Вулики стояли на піддонах, візуально можна було оцінити, що вулики доглядаються. В кожному вулику були бджоли. 09.11.2017 року він приїхав до пасіки, щоб перевірити стан вуликів. Приїхавши на пасіку, він помітив відсутність вуликів та зателефонував ОСОБА_7 , повідомивши про крадіжку.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував в задоволення цивільного позову, мотивуючи тим, що позивачем до позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували його вимоги. Крім цього, вимоги позивача ОСОБА_7 ґрунтуються на припущеннях, оскільки матеріальну шкоду не обґрунтовано ні матеріалами кримінального провадження, ні висновками експертиз. Не надано доказів щодо неповернення чи пошкодження викрадених вуликів, наявності у викрадених вуликах на момент крадіжки бджолосімей і їх знищення. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_7 було повернуто на зберігання викрадені у нього 67 вуликів і будь-яких претензій щодо неукомплектованості чи якості, а також відсутності бджолосімей потерпілим ОСОБА_7 не заявлено. Вважає, що в цивільному позові слід відмовити в повному обсязі.
Суд переконався, що показання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема за клопотанням учасників процесу вважає за недоцільне здійснювати повне дослідження обставин справи, зокрема, допитувати усіх свідків та досліджувати письмові докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження. При цьому, суд пересвідчився у тому, що зміст встановлених обставин є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зрозумілим та у відсутності сумніву в позиції обвинувачених та добровільності їх позиції щодо визнання ними фактичних обставин встановлених досудовим слідством. Тому, судом встановлено слідуючий порядок дослідження доказів, зокрема допитати обвинувачених, потерпілого, свідка ОСОБА_8 та дослідити характеризуючі особи обвинувачених даних. При цьому суд роз`яснив обвинуваченим та іншим учасникам процесу, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оспорювати встановлені досудовим слідством фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Суд звертає увагу на той факт, що в їх сукупності підтверджуються, як дата, час, місце, так і способи вчинення злочину, тобто обставини визначені ст. 91 КПК України. При цьому, надані у ході судового розгляду показання обвинувачених. потерпілого, свідка кореспондуються з даними відображеними у протоколах та узгоджуються між собою цілком і повністю в повній мірі.
Зазначені вище докази вини обвинувачених є такими що доповнюють одне одного, повними безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та інші обставини що мають значення для кримінального провадження, а також є такими що отриманні в порядку передбаченому КПК та Конституцією України.
Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази, у тому числі покази обвинувачених, потерпілого, свідка, суд за своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний вищезазначений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку й достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому злочині доведеною повністю та доходить до переконання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд дотримуючись вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходить з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєння ним нових злочинів та враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а саме те, що відповідно до положень ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин справи, зокрема форми вини, мотиву та цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, наслідків що настали.
Так, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Разом з тим суд враховує також особу обвинуваченого ОСОБА_4 . Так обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
З досудової доповіді, що складена представником персоналу органу пробації Оратівського районного сектору пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 15.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив умисний злочин середньої тяжкості. ОСОБА_4 проживає в с. Лопатинка Оратівського району Вінницької області, спільно з дружиною та малолітньою донькою, по місцю проживанню характеризується позитивно. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Також, з розділу 3 «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення» досудової доповіді вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як "середній" та ризик небезпеки останнього для суспільства чи окремих осіб визначений як "середній".

З висновку органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_4 вбачається, що виправлення останнього можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: залучення до проведення профілактичних бесід про наслідки вчинення адміністративних та кримінальних правопорушень; залучення до проведення профілактичних бесід про наслідки вчинення адміністративних та кримінальних правопорушень; залучення до програми "Вибір до змін" - направлення до підвищення мотивації до позитивних змін у житті та сприяє у набутті навичок планування свого життя. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган з питань пробації, вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про пробацію», під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про пробацію», досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

Абзацом 17 ч.1 ст. 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

У зв`язку із наведеним суд приймає до відома соціально-психологічну характеристику, надану представником органу пробації відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з поміж інших завдань має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
На підставі викладеного, суд вважає за доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі, з врахуванням положень ст. 65 КК України, та на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та скоєння ним нових злочинів.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази, у тому числі покази обвинувачених, потерпілого, свідка, суд за своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний вищезазначений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку й достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому злочині доведеною повністю та доходить до переконання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд дотримуючись вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходить з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєння ним нових злочинів та враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а саме те, що відповідно до положень ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин справи, зокрема форми вини, мотиву та цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, наслідків що настали.
Так, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Разом з тим суд враховує також особу обвинуваченого ОСОБА_5 . Так обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
З досудової доповіді, що складена представником персоналу органу пробації Оратівського районного сектору пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 15.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив умисний злочин середньої тяжкості. ОСОБА_5 проживає в с. Гоноратка Оратівського району Вінницької області, спільно з дружиною, має трьох дітей, двоє з яких неповнолітні, по місцю проживанню характеризується позитивно. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Також, з розділу 3 «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення» досудової доповіді вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як "середній" та ризик небезпеки останнього для суспільства чи окремих осіб визначений як "середній".

З висновку органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_5 вбачається, що виправлення останнього можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: залучення до проведення профілактичних бесід про наслідки вчинення адміністративних та кримінальних правопорушень; залучення до проведення профілактичних бесід про наслідки вчинення адміністративних та кримінальних правопорушень; залучення до програми "Вибір до змін" - направлення до підвищення мотивації до позитивних змін у житті та сприяє у набутті навичок планування свого життя. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган з питань пробації, вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ «Про пробацію», під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 2 ЗУ «Про пробацію», досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

Абзацом 17 ч.1 ст. 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

У зв`язку із наведеним суд приймає до відома соціально-психологічну характеристику, надану представником органу пробації відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з поміж інших завдань має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
На підставі викладеного, суд вважає за доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі, з врахуванням положень ст. 65 КК України, та на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та скоєння ним нових злочинів.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 до обвинувачених, зокрема про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 274794,59 грн. та моральної шкоди в сумі 150000,00 грн., то суд дійшов до висновку, що він підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Потерпілий ОСОБА_7 позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок крадіжки вуликів він поніс матеріальні збитки, які виразились в тому, що у нього було викрадено 67 вуликів типу "Рут", 39 відер та 67 бджолосімей, які за даними авторитетних торгівельних порталів olx.ua, prom.ua вартість однієї бджолосім`ї становить 3500,00 грн., тобто 67 викрадених вуликів, 67 бджолосімей та викрадених відер складає 274794,59 грн.. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок злочину, він переніс душевні та фізичні страждання, порушився його устрій життя, він втратив душевний спокій, порушились його стосунки із знайомими та близькими.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні цивільний позов не визнали, пояснили, що їм не зрозуміла сума цивільного позову та яким чином потерпілий визначив таку суму матеріальної та моральної шкоди. Крім цього пояснили, що викрадені вулики, відразу під час обшуку були вилучені та повернуті потерпілому ОСОБА_7 .
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 р. № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК.

Так, відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, суд враховує, що цивільним позивачем ОСОБА_7 до цивільного позову не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував розмір вартості однієї бджолосім`ї, не доведено факт втрати вказаних бджолосімей. Посилання ж в позовній заяві на Інтернет-ресурси olx.ua, prom.ua суд не вважає достовірними, оскільки на підставі яких не можливо встановити дійсну вартість однієї бджолосім`ї. Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що усі 67 вуликів типу «багатокорпусний Рут» потерпілому ОСОБА_7 повернуто під час досудового розслідування разом із бджолосім`ями. Однак точну кількість бджолосімей, які знаходились у повернутих вуликах йому невідомо. Частина бджолосімей знаходиться в незадовільному стані, частина загинула, однак доказів казаного суду не надано.
Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до правил ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, про те, що позивач не надав суду доказів в обґрунтування позовних вимог.

Також, суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі в сумі 150000,00 грн. суд зазначає наступне.
Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Вирішуючи цивільний позов про стягнення моральної шкоди, суд виходить із характеру протиправних дій обвинувачених, які полягали в завданні потерпілому ОСОБА_7 душевних страждань, порушенні устрою життя, та нервовому потрясінні, а тому вважає доводи потерпілого щодо завданих йому моральних страждань є обґрунтованими. Разом із тим, заявлена потерпілим сума відшкодування є явно нерозумною та завищеною. Суд переконаний, що вимоги про відшкодування моральної шкоди не можуть бути невиправданим засобом збагачення. Враховуючи обставини справи, суд вважає адекватним відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 40000 грн. 00 коп.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що цивільний позов слід задовольнити частково та стягнути солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40000 грн. 00 коп.

Запобіжний захід не обирався.

Крім того, з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в порядку ч.2 ст. 124 КПК України, на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експертів для проведення експертизи в сумі 5339 грн. 76 коп. (п`ять тисяч триста тридцять дев`ять гривень 76 копійок), тобто в сумі 2669 грн. 88 коп. (дві тисячі шістсот шістдесят дев`ять гривень вісімдесят вісім копійок) з кожного.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

В ході досудового розслідування було застосовано заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно згідно ухвал Оратівського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року та 16 листопада 2017 року, які слід вирішити у порядку ст. 174 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти у сумі 40000 грн. 00 коп. (сорок тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у кримінальному провадженні за проведення експертизи у сумі 2669 грн. 88 коп. (дві тисячі шістсот шістдесят дев`ять гривень вісімдесят вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у кримінальному провадженні за проведення експертизи у сумі 2669 грн. 88 коп. (дві тисячі шістсот шістдесят дев`ять гривень вісімдесят вісім копійок).

Скасувати арешт майна накладений: ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року на майно, а саме: мобільний телефон «Хiaomi 2016102» із сім-карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , мобільний телефон «Nokia RM-1134» із сім-карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , мобільний телефон «Fly FS 454-Nimbus8» із сім-карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_4 , ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року на майно, а саме: мобільний телефон «SAMSUNG SM-G350E» із сім-картками оператора «Київстар» № НОМЕР_5 та оператора «Лайфселл» № НОМЕР_6 , ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року на майно, а саме: автомобіль марки «FordTranzit D», шасі № НОМЕР_7 , д.н.з. НОМЕР_1 , 1998 року випуску.
Речові докази у справі, а саме:

- 35 вуликів типу Рут, 32 вулики типу Рут та 19 пластикових відер, які знаходяться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_7 ; автомобіль марки «FordTranzit D», д.н.з. НОМЕР_1 , 1998 року випуску, який знаходиться на зберіганні на арешт майданчику ВП Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_4 , мобільний телефон «Хiaomi 2016102» із сім-карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Оратівського ВП Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_4 , мобільний телефон «Nokia RM-1134» із сім-карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Оратівського ВП Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_5 , мобільний телефон «Fly FS 454-Nimbus8» із сім-карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_4 , який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Оратівського ВП Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_9 , мобільний телефон «SAMSUNG SM-G350E» із сім-картками оператора «Київстар» № НОМЕР_5 та оператора «Лайфселл» № НОМЕР_6 , який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Оратівського ВП Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_10 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд Вінницької області

СУДДЯ ОСОБА_1