Справа № 635/1180/15-к
Провадження № 1-кп/635/74/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року с. Покотилівка.
Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, освіта вища, не працює, не одружений, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, суд, -

в с т а н о в и в:

Згідно наказу №317/4 від 03.06.2013 Головного управління юстиції в Харківській області, ОСОБА_4 , працюючи на посаді державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області з 07.06.2013, вимагав та отримав неправомірну вигоду за наступних обставин.

Так, згідно посадової інструкції державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_4 , як державний виконавець, зобов`язаний дотримуватися етики поведінки державного службовця, сумлінно виконувати службові обов`язки, постійно вдосконалювати організацію своєї роботи і підвищувати професійну кваліфікацію, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України; здійснювати примусове виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб), виконання яких відповідно до законів України покладено на державну виконавчу службу, безпосередньо виконувати рішення суддів та інших органів (посадових осіб), виконання яких віднесено до компетенції органу державної виконавчої служби згідно ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження»; здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом та чинним законодавством України; здійснювати свою діяльність в межах закріпленої за ним наказом начальника відділу державної виконавчої служби територіальної дільниці; за рішенням начальника відділу державної виконавчої служби на виконання державному виконавцю можуть бути передані виконавчі документи, які підлягають виконанню по іншій територіальній дільниці та окремої категорії виконавчих проваджень.

Як державний виконавець ОСОБА_4 має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження»; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Державний виконавець несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, перевищення своїх повноважень.

21 січня 2014 року, близько 12.40 годин, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, розташованого за адресою: Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 205, випадково зустрівся з раніше знайомим державним виконавцем ОСОБА_4 та в ході розмови повідомив йому про необхідність порушення виконавчого провадження у відповідності до виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_7 на його користь суми боргу в розмірі 86000 гривень та судового збору в розмірі 860 гривень за рішенням Харківського районного суду Харківської області, накладення арешту на майно ОСОБА_7 та стягнення з нього вказаної суми боргу. В ході обговорення вищезазначеного питання ОСОБА_4 , неналежно виконуючи покладені на нього службові обов`язки, маючи умисел на одержання неправомірної вигоди, діючи умисно та протиправно в особистих інтересах, з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_6 , що за неправомірну вигоду в розмірі 10% від суми боргу, що становить 8600 гривень, він, використовуючи своє службове становище, може позитивно вирішити питання щодо порушення виконавчого провадження, розшуку майна боржника, накладення на нього арешту з метою стягнення суми боргу.

Після отримання згоди від ОСОБА_6 щодо передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 8600 гривень, ОСОБА_4 у період з 20 по 27 січня 2014 року порушив виконавче провадження за № 41542206 щодо стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суми боргу у розмірі 86000 гривень та судового збору в сумі 860 гривень, встановив наявність у боржника автомобіля MERSEDES- BENZ SPRINTER 311CDI, днз. НОМЕР_1 , виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 27.01.2014 та постанову про розшук майна боржника від 27.01.2014, які направив до УДАІ ГУМВС України в Харківській області для виконання.

28 січня 2014 року, близько 19.00 годин, ОСОБА_6 , перебуваючи біля супермаркету «ВТБ», розташованому в м. Пісочин, Харківського району, Харківської області, випадково зустрів ОСОБА_7 , якому повідомив про накладення арешту на його майно, а саме на автомобіль MERSEDES-BENZ SPRINTER 311CDI, днз. НОМЕР_1 та необхідність сплати на його користь суми боргу в розмірі 86000 гривень та 860 гривень судового збору.

28 січня 2014 року, близько 20.30 годин, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , зустрівся з ОСОБА_7 та отримав від останнього грошові кошти в сумі 86000 та 860 гривень у якості повернення боргу, пообіцявши самостійно вирішити питання про зняття арешту з автомобіля ОСОБА_7 .

Отримавши гроші від ОСОБА_7 , ОСОБА_6 по телефону повідомив про це державного виконавця ОСОБА_4 , який домовився з ним про зустріч.

28 січня 2014 року, близько 22.00 годин, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на отримання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди в розмірі 8600 гривень, знаходячись біля АЗС «ВОГ», розташованої в сел. Коротич, Харківського району. Харківської області, зустрівся з ОСОБА_6 та почав вимагати від останнього передати йому грошові кошти в розмірі 8600 гривень у якості неправомірної вигоди, згідно попередньої домовленості, однак ОСОБА_6 відмовив ОСОБА_4 посилаючись на відсутність у нього грошових коштів.

29 січня 2014 року, близько 14.30 годин, до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_6 з метою з`ясування питання щодо можливості зняття арешту з майна ОСОБА_7 , а саме автомобіля MERSEDES-BENZ SPRINTER 311CDI, днз. НОМЕР_1 у зв`язку з виконанням ОСОБА_7 зобов`язань щодо повернення боргу. ОСОБА_4 , не належно виконуючи покладені на нього службові обов`язки, маючи умисел на одержання неправомірної вигоди, діючи умисно та протиправно в особистих інтересах, з корисливих мотивів, знов почав вимагати передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 8600 гривень. В ході обговорення вищезазначеного питання, ОСОБА_6 попрохав ОСОБА_4 про зменшення суми неправомірної вигоди та ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що за неправомірну вигоду в розмірі 6000 гривень, він, використовуючи своє службове становище, може позитивно вирішити питання щодо зняття арешту з майна ОСОБА_7 .

З метою примушення ОСОБА_6 до передачі йому зазначеної суми в розмірі 6000 гривень, ОСОБА_4 повідомив, що буде вирішувати питання щодо зняття арешту з майна ОСОБА_7 виключно після передачі йому ОСОБА_6 вказаної суми неправомірної вигоди. Крім того, ОСОБА_4 , з метою спонукання ОСОБА_6 до виконання його незаконної вимоги щодо передачі йому неправомірної вигоди, попередив останнього, що на суму боргу ОСОБА_7 щоденно нараховується пеня і зволікання з виконанням його незаконних вимог призведе до збільшення матеріальних збитків ОСОБА_7 .

В процесі спілкування ОСОБА_6 , у зв`язку з крайньою необхідністю вирішення питання щодо зняття арешту з майна ОСОБА_7 , був вимушений погодитись на незаконну вимогу ОСОБА_4 щодо передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 6000 гривень.

30 січня 2014 року близько 16.00 годин ОСОБА_4 , маючи умисел на одержання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, знаходячись в салоні свого автомобіля SKODA Super В днз. НОМЕР_2 , який знаходився поблизу будівлі відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, розташованої за адресою: Харківська область, м. Мерефа. вул. Дніпропетровська, 205, зустрівся з ОСОБА_6 та наказав йому сісти до його автомобіля, де згідно попередньої домовленості, отримав від останнього неправомірну вигоду в розмірі 6000 гривень, яку він вимагав при вищезазначених обставинах за вирішення питання щодо зняття арешту з майна ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердивши обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щодо часу, місця та способу його настання, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 вважав недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджувався з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, витрат на проведення експертиз.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для само обмови судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні правопорушення повністю доведеною і його дії кваліфікує за ч.3 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, які відповідно до статті 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченим, повне визнання своєї вини та хворий стан його матері.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на психоневрологічному та наркологічному обліку не перебуває, не працює, не одружений, має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Суд знаходить, що обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , в своїй сукупності не є виключними та істотно не знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, не знижують суспільну небезпеку правопорушення до рівня, що виходить за межі, встановлені у санкції ч.3 ст. 368 КК України, покарання, що виключає застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Підстав до застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69-1 КК України, суд не вбачає.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, враховуючи характер та суспільну небезпеку вчиненого діяння, конкретні обставини по справі, спосіб, обстановку вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив злочин передбачений ч.3 ст.368 КК України, який відповідно до ст.12 КК України класифікується, як тяжкий, з урахуванням думки потерпілого ОСОБА_6 , який вимог матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, беручи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, знаходить що обвинуваченому необхідно призначити покарання у межах санкції статі закону. Одночасно суд, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, із застосуванням до нього положень ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст. 368 КК України, суд враховує, що частиною 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки для тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Крім того, суд враховує, що якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК України передбачено вичерпний перелік покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. При прийнятті такого рішення у вироку мають бути наведені відповідні мотиви, посилання на статтю 69 КК України непотрібно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Розмір витрат на залучення експерта при проведенні судово-хімчної експертизи за №17 від 11.02.2014 року складає 735,50 грн. (а.с.163); судово-технічної експертизи документів за №078 від 20.02.2014 року складає 391,20 грн. (а.с.166); судово-фоноскопічної експертизи за №9 від 13.04.2014 року складає 8279,04 грн. (а.с.196).

Цивільний позов потерпілим не заявлений.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді застави, до набрання вироком законної сили залишити без змін

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до норм ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади в органах Державної влади, строком на три роки, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного цим вироком, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді застави, до набрання вироком законної сили залишити без змін

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави Україна витрати за проведення: судово-хімчної експертизи за №17 від 11.02.2014 року в розмірі 735 гривень 50 копійок; судово-технічної експертизи документів за №078 від 20.02.2014 року в розмірі 391 гривні 20 копійок; судово-фоноскопічної експертизи за №9 від 13.04.2014 року в розмірі 8279 гривень 04 копійок.

Речові докази по провадженню, після набрання вироком законної сили:

Грошові купюри у кількості 12 штук, номіналом по 500 гривень з серійними номерами: ЛА2244266, ВГ2373753, ВВ5999598, ВЗ5317074, ВЖ1033023, ЛВ7913891, БТ7078715, БН6854280, ВА3605221, ЛГ3733433, БН0578320, БР5742859 в сумі 6000 гривень, які знаходяться на зберіганні Філії-Харківське обласне управління «Державний ощадний банк України» повернути законному володільцю ОСОБА_6 ;

Грошові купюри, кошти у сумі 606 гривень, купюрами наступних номіналів, серій та номерів: номіналом 200 гривень: ЕЮ 1843550, ЕИ3140135; номіналом 100 гривень: ЕЕ1212576, КБ4984865; номіналом 5 гривень: НИ1652397; номіналом 1 гривня: РК9640065, а також грошові кошти у сумі 3000 гривень у кількості 15 штук номіналом 200 гривень наступних серій та номерів: КК9661487, КГ6570574, ЄД3749828, ВФ2650862, ЄЖ3424197, ЗА3348212, ЄА5020634, ЕШ9227229, АЖ6476029, АЗ9447489, ЗД5687555, ПА3528333, КБ7966990, ВГ1658026, ЄЄ8228304, які знаходяться на зберіганні Філії-Харківське обласне управління «Державний ощадний банк України» повернути законному володільцю ОСОБА_8 Володимировичу4

Мобільний телефон iPhone Model A1533, FCC ID:BCG-E2642A, IC:579C-E2642B, IMEI: НОМЕР_3 та SIM-картку з номером НОМЕР_4 , які знаходяться в камері зберігання речових доказів СУ ГУМВС України в Харківській області повернути законному володільцю ОСОБА_4 ;

Виконавче провадження №41542206 на 14 аркушах, виконавчий лист Харківського районного суду Харківської області по справі №635/10723/13-ц, копію розписки за підписом ОСОБА_7 про зобов`язання повернути ОСОБА_6 суму у розмірі 86000 гривень у строк до 01.06.2013 року, копію позовної заяви від 15.11.2013 року про стягнення боргу з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 у розмірі 86000 гривень, копію рішення Харківського районного суду Харківської області від 24.12.2013 року по справі №635/10723/13-ц, посадову інструкцію державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, наказ №317/4 від 03.06.2013 року про призначення ОСОБА_4 на посаду державного виконавця відділу державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, наказ №1261/5 від 07.08.2013 року про присвоєння ОСОБА_4 рангу державного службовця, корпуси карт пам`яті «Team MicroGD 8 GB» у адаптері з інв.№8нт з відео файлом « 140121_1243.avi», «GOOD RAM MicroSD 8 GB» у адаптері з інв.№37нт з відео файлом « 140124_1256.avi», «SP MicroSD 4 GB» у адаптері з інв.№41нт з звуковим файлом «Track.wav», «GOOD RAM MicroSD 8 GB» у адаптері з інв.№49нт з відео файлом « 140130_1521.avi» зберігати в матеріалах кримінального провадження за №0000053;

Пакети з ватними тампонами зі змивами з кистей рук ОСОБА_4 , пакет зі зразками вати та рідини, якими проводилися змиви з кистей рук ОСОБА_4 , пакет з аркушем паперу зі зразками люмінесцентного барвника «Світлячок-М», які знаходяться в камері зберігання речових доказів СУ ГУМВС України в Харківській області знищити;

Службове посвідчення державного виконавця ОСОБА_4 - повернути в Головне управління юстиції в Харківській області.

Ухвалу від 31 січня 2014 року про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , після вступу вироку в законну силу - скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник у частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1 .