Дата документу 04.05.2018 Справа № 554/3144/18
Провадження № 1-кс/554/3857/2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2018 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , у якому просив накласти арешт на автомобіль «HYUNDAI TUCSON» державний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане 21.12.2017 зареєстрований на приватне підприємство «Техно Вендор» АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Досудовим розслідуванням установлено, що 30.04.2018 року, близько 11 години ОСОБА_5 керуючи автомобілем «HYUNDAI TUCSON» державний номер НОМЕР_1 та рухаючись на 206 км. автошляху Київ-Харків-Довжанський в Лубенському районі Полтавської області допустив зіткнення із мопедом SABUR SB50QT-3B державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.
Відповідно до протоколу огляду автомобіля «HYUNDAI TUCSON» державний номер НОМЕР_1 , даний автомобіль, на якому виявлено сліди дорожньо-транспортної пригоди, після огляду направлено для зберігання на майданчик тимчасового тримання Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою м. Лубни, вул. Київська 2.
01.05.2018 року автомобіль «HYUNDAI TUCSON» державний номер НОМЕР_1 у пошкодженому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди стані на підставі ст.ст. 84, 98 КПК України визнаний у даному кримінальному провадженні речовим доказом.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане 21.12.2017, автомобіль «HYUNDAI TUCSON» державний номер НОМЕР_1 зареєстрований на приватне підприємство «Техно Вендор» АДРЕСА_1 .
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі просив задовольнити клопотання.
Представник власника майна ПП «Техно вендор» в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заперечення, відповідно до яких просив відмовити слідчому у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки у даному кримінальному провадженні підозра нікому не пред`явлена, ПП «Техно вендор» не є особою, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану підозрюваним.
Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.04.2018 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучений, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.04.2018 року автомобіль «HYUNDAI TUCSON» державний номер НОМЕР_1 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Як убачається з клопотання слідчого, накладення арешту на автомобіль він вважає необхідною мірою для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, для збереження слідової інформації, у зв`язку з проведенням транспортно-трасологічної та судової автотехнічної експертизи, експертизи технічного стану транспортного засобу, для встановлення механізму дорожньо-транспортної пригоди, всіх обставин вчиненого злочину, є потреба накладення арешту на автомобіль «HYUNDAI TUCSON» державний номер НОМЕР_1 .
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За таких обставин слідчий суддя вважає доводи клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на автомобіль, який є предметом, який зберіг на собі сліди злочину, у кримінальному провадженні переконливими.
Однак, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, прийнявши до уваги, що злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України відноситься до категорії необережних, особа, яка керувала транспортним засобом, не чинить перешкод слідству на стадії досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню - наклавши арешт на майно у виді заборони відчуження та проведення будь яких ремонтних робіт автомобіля «HYUNDAI TUCSON» державний номер НОМЕР_1 .
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 174,309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Накласти арешт на на автомобіль «HYUNDAI TUCSON» державний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане 21.12.2017 зареєстрований на приватне підприємство «Техно Вендор» АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження та проведення будь-яких ремонтних робіт, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
В іншій частині клопотання відмовити.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1