Справа № 729/1310/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/633/2018
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000472 від 11 серпня 2017 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, не працюючого, одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 3 958 грн 40 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Судом визнано доведеним, що 10.08.2017 року о 15 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, під час здійснення обгону біля будинку № 69-Б по вул. Незалежності с. Кобижча Бобровицького району Чернігівської області, автобуса марки «ПАЗ-205307» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, проявив неуважність, не переконався у безпечності свого маневру, а саме у відсутності на смузі зустрічного руху транспортних засобів на відстані достатній для обгону, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де наїхав на велосипедиста ОСОБА_9 , який рухався у попутному напрямку по смузі зустрічного руху, біля лівого її краю.

Внаслідок наїзду автомобіля велосипедист ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження і загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 2.3 «б» (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі), п. 2.9 «а» (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), п. 14.2 «в» (перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що стало причиною і умовою настання дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться у прямому причинному зв`язку з її наслідками.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити, пом`якшити покарання шляхом застосування ст. 75 КК України або ж згідно ст. 69 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що ОСОБА_6 повністю визнав провину, розкаявся, сприяв у розкритті злочину.

Незважаючи на наявність висновку лабораторного дослідження, не заперечував своєї винуватості в порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Просить прийняти до уваги, що ОСОБА_6 неодноразово просив вибачення у потерпілих, намагався з ними примиритись та не зважаючи на їх позицію, самостійно направив два грошових перекази на суму 20 000 гривень.

Згідно висновку служби з питань виконання кримінальних покарань, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим є невеликим, а його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про пом`якшення покарання, потерпілих та прокурора, які заперечували проти доводів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в цій частині вирок суду не перевіряється.

Призначаючи покарання, згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обираючи вид та строк покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, проте вчинений з необережності, обставини справи, наслідки, що настали, думку потерпілих, які наполягали на реальному позбавленні волі, зважаючи на стан сп`яніння обвинуваченого, і з урахуванням позитивних характеристик, часткового добровільного відшкодування шкоди, призначив покарання у межах мінімальної санкції статті, яка передбачає покарання від 3 до 8 років позбавлення волі.

Прохання в апеляційній скарзі про звільнення від покарання та застосування ст. 69 КК України, не може бути задоволене, виходячи із загальних положень кримінального закону про призначення покарання.

При призначенні покарання кожному обвинуваченому мають суворо виконуватися загальні засади призначення покарання, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З огляду на характер злочину, його обставини, вкрай негативні наслідки, що настали для сім`ї потерпілих, характер порушень правил безпеки руху, стан сп`яніння водія, обране судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13