Справа № 135/974/18
Провадження №11-сс/772/553/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000161 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 31.07.2018, згідно якої відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, задоволено клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з моменту затримання.
в с т а н о в и в:
До слідчого судді надійшло клопотання від слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину незакінченого замаху на вбивство.

Слідчий зазначив, докази на яких ґрунтується клопотання, ризики за яких застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 неможливе.

Слідчий суддя визнав обґрунтованим клопотання слідчого та задовольнив його, посилаючись, що клопотання відповідає вимогам статті 183 кримінального процесуального кодексу України, а тримання під вартою є виправданим запобіжним заходом, який забезпечує належне і своєчасне здійснення досудового слідства.

Адвокат в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та постановити нову із застосуванням особистого зобов`язання або домашнього арешту, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри оголошеної ОСОБА_8 , відсутність ризиків для застосування тримання під вартою та враховуючи його особу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступи в судових дебатах захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги; доводи прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги; дослідивши її доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Будь-який запобіжний захід застосовується лише в разі, якщо особа обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обгрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Тому суд не оцінює доводи сторони захисту щодо не доведення винуватості обвинуваченого за ст.115 КК України та виходить з наявності обґрунтованої підозри, що знайшла своє відображення та викладена в клопотанні слідчого.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд враховує, що ОСОБА_8 характеризується посередньо, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, ніде не працює, зник із місця скоєння кримінального правопорушення, забравши із собою знаряддя вчинення злочину. Дані обставини, а також загроза покарання від 7 до 15 років позбавлення волі дає суду підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків та потерпілого тобто наявні ризики передбачені ст.177 КПК України.

Наявність у підозрюваного двох братів не може вплинути на обраний запобіжний захід, оскільки ця обставина не зупинила ОСОБА_8 від вчинення особливо тяжкого злочину, а тому і не може бути розцінена судом, як соціально-стримуючий фактор.

Характеристика на підозрюваного, що надана директором ДПТНЗ «Вінницьке МВПУ» не береться судом до уваги, оскільки ОСОБА_8 на даний час не навчається у вказаному навчальному закладі, а тому ця характеристика не може бути актуальною.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Оскільки ОСОБА_8 вчинив злочин із застосуванням насильства, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суд має право не визначати розмір застави.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали підозрюваному перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Тому, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 31.07.2018 про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу строком на 60 днів підозрюваному ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: