АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №636/389/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/1966/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
ВИРОК
Іменем України
14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника, прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілих на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 14.06.2017р. відносно ОСОБА_11 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджець м. Чугуєва, Харківської області, громадянин України, українець, з середньотехнічною освітою, непрацюючий, пенсіонер, розлучений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч.1 ст.286 КК України до 2(двох) років обмеження воліз позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1(один) рік.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку 1(один) рік не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього обов`язки.
Цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів, процесуальних витрат та розв`язані цивільні позови.

Згідно вироку, ОСОБА_11 25.11.2016р. близько 16год. 35хв. керував технічно-справним автомобілем ВАЗ-111930 ЗНГ, р.н. НОМЕР_1 , без навантаження, на якому він рухався зі швидкістю близько 55км/год. по автодорозі Чугуїв - Печеніги - Великий Бурлук, зі сторони смт. Кочеток в напрямку м. Чугуєва, яка в той день була засніжена та слизька. Під час руху в районі 1км + 300м, він не впорався з керуванням транспортного засобу, в результаті чого здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки АЗЛК-2140, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 .

ОСОБА_11 , порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_11 , виразилося в тому, що він, керуючи технічно-справним автомобілем, в залежності від дорожньої обстановки, на слизькій дорозі, перед перестроюванням, а саме: перед початком маневру на зустрічну смугу руху не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він виїхав вільна від транспортних засобів на достатній для об`їзду відстані пішоходів, які здійснювали рух в попутному напрямку по правому краю дороги, у зв`язку з чим втратив керування автомобілем, який під час гальмування на слизькій дорозі допустив зіткнення з зустрічним автомобілем під керуванням ОСОБА_7 . В результаті зіткнення пасажири автомобіля марки АЗЛК-2140, ОСОБА_8 , отримала середньої тяжкості тілесні пошкодження, у вигляді: закритого переламу 5-7 лівих ребер, закритий перелом виростків лівої стегнової кістки, закритий перелом правої променевої кістки в типовому місці, закритий перелом зовнішньої кісточки правого гомілковостопного суглоба, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я більше 21 доби; водій зазначеного транспортного засобу ОСОБА_7 , отримав середньої тяжкості тілесні пошкодження у вигляді: закритого перелому 2-4 плеснових кісток лівої стопи, вивих 5-го пальця лівої стопи в плюснефаланговом суглобі, пошкодження сухожилля біцепса правого плеча, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я більше 21 доби.

В апеляційній скарзі захисник, не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію, просить вирок змінити та призначити покарання у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, в останній редакції, не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок, яким призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 250 неоподаткованим мінімумів доходів громадян, а саме 4250грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1(один) рік.

В апеляційній скарзі представник потерпілих, в останній редакції не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію, просить вирок скасувати та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 250 неоподаткованим мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1(один) рік.

Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника, який підтримав свої апеляційні вимоги і просив призначити покарання у вигляді 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керувати транспортними засобами аналогічну позицію висказав і обвинувачений; інші учасники судового провадження настоювали на більш суворому покаранні передбаченому в апеляції прокурора та представника потерпілих; перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляції всіх учасників підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

З вироку суду (т.1 а.с.111-116) вбачається, що фактичні обставини встановлені в загальному порядку, на підставі досліджених у суді доказах.

Дії обвинуваченого, що виразились у спричиненні гр.-м ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, колегія суддів вважає вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Як свідчать матеріали кримінального провадження (т.1 а.с.3, 111) ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг пенсійного віку.

Отже, як вірно вказують апелянти, відповідно до ч.3 ст.61 КК України до нього не може бути застосоване покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що районний суд призначаючи покарання ОСОБА_11 допустив порушення передбачене п.1 ч.1 ст.413 КПК України тобто не застосував закон передбачений ч.3 ст.61 КК України, який підлягає застосуванню, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, призначаючи покарання районний суд врахував, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином, невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який раніше не судимий, злочин вчинив вперше, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризуються задовільно, думку потерпілих про відсутність підстав для суворого покарання обвинуваченого, та обставини, які обтяжують і пом`якшують його покарання.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд вказав визнання обвинуваченим своєї провини та щире каяття обвинуваченого за відсутністю обставин, які обтяжують покарання.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що всі апеляції в частині призначення штрафу підлягають задоволенню, а вирок Чугуївського міського суду Харківської області в частині призначення покарання скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.

Оскільки, ОСОБА_11 є особою яка раніше не судима, не одружений, пенсіонер, не працює, щиро розкаявся у вчиненому та притягається до кримінальної відповідальності вперше, за відсутністю обставин, що обтяжують покарання колегія суддів вважає за можливе призначити йому мінімальне покарання передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Разом з цим, враховуючи позицію потерпілих, які в категоричній формі наполягали на позбавлені обвинуваченого права керувати транспортними засобами обґрунтовуючи, що вони досі страждають від отриманих ушкоджень і зазнали значних матеріальних збитків, які обвинувачений не в змозі їм відшкодувати, приймаючи до уваги, що ОСОБА_11 не є особою яка регулярно заробляє гроші завдяки автомобільним перевезенням то колегія суддів приходить до висновку про можливість призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Поряд з цим, згідно п.«ґ» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» особи які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, підлягають звільненню від відбування покарання за вчинення умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Згідно п.2 ч.2 ст.10 того ж Закону застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, яких засуджено до покарання у виді штрафу, якщо на день набрання чинності цим Законом це покарання не виконано, - за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Оскільки в судовому засіданні ОСОБА_11 заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» і він є суб`єктом амністії то колегія суддів приходить до висновку про необхідність його звільнення від призначеного покарання за ч.1 ст.286 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.405, 407, п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника, прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілих задовольнити частково.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 14.06.2017р. відносно ОСОБА_11 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_11 за ч.1 ст.286 КК України покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1(один) рік.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Звільнити від вище призначеного цим вироком основного та додаткового покарання ОСОБА_11 на підставі п.«ґ» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», як особу яка досягла пенсійного віку.

Вирок апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді