Ухвала
іменем україни

21 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Шепіт Косівського району Івано-Франківської області, який мешкає у АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
Згідно з вироком суду першої інстанції, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_6 засуджено ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 8 500 грн, що становить 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Вирішено питання про цивільний позов та судові витрати у кримінальному провадженні.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати зазначені судові рішення, а провадження у справі закрити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає про те, що справу в суді першої інстанції розглянуто незаконним складом суду, оскільки головуючий-суддя не вправі був її розглядати внаслідок його несправедливості і упередженості. Вказує, що суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, оскільки у вироку не відображені обставини спричинення потерпілому у кримінальному провадженні ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Вважає, що у діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, оскільки причиною дорожньо-транспортної пригоди став ефект аквапланування від утвореної на автомобільній дорозі калюжи після дощу, а не протиправні дії засудженого. Стверджує про порушення апеляційним судом вимог статей 23, 404 КПК.
Згідно з вироком суду, 08 червня 2014 року близько 19.20 год, ОСОБА_6 , після опадів у вигляді дощу, керуючи автомобілем марки «BMW-735», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год вулицею Чорновола, що у м. Косів, Івано-Франківської області у напрямку перехрестя з вул. Шевченка. У цей час, у зустрічному напрямку, своєю смугою руху, рухався автомобіль марки «Opel Kadet», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 з пасажирами ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у салоні. Під час руху водій ОСОБА_6 внаслідок порушення п.1.2, 2.3, 10.1, 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, що навпроти будинку № 17-А, по вул. Чорновола у м. Косів, де зіткнувся із зустрічним автомобілем «Opel Kadet» під керуванням водія ОСОБА_9 .
У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Opel Kadet» ОСОБА_9 та пасажир ОСОБА_10 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та потерпілого ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Отже, касаційний суд при касаційному розгляді виходить із обставин кримінального провадження, встановлених судами.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 ККта кваліфікацію його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку наведено докладні мотиви.
В основу вироку суд обґрунтовано поклав показання потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , а також свідка ОСОБА_11 , які детально повідомили обставини скоєння автопригоди; показання свідка ОСОБА_12 та експерта ОСОБА_13 , на спростування версії сторони захисту про можливу причину ДТП внаслідок ефекту аквапланування, а також дані висновків експертів, дані протоколу огляду місця події, тощо.
Вказані докази відповідають вимогам КПК на предмет їх належності й допустимості та у своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження.
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК кваліфіковано правильно. Вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК.
Також, матеріалами кримінального провадження спростовуються доводи захисника про порушення судом вимог ч. 1 ст. 337 КПК, оскільки суть обвинувачення викладена у вироку суду повністю відповідає змісту обвинувачення пред`явленогоОСОБА_6 та викладеного в обвинувальному акті.
Голослівними є доводи касаційної скарги відносно здійснення розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 незаконним складом суду в суді першої інстанції, оскільки жодними об`єктивними даними несправедливість, небезсторонність та упередженість головуючого-судді ОСОБА_14 стороною захисту не підтверджена.
Безпідставними є доводи про порушення судом вимог ст. 23 та ч. 3 ст. 404 КПК, оскільки захисник в своєму клопотанні про повторне дослідження доказів не навів належного обґрунтування у зв`язку з чим апеляційний суд має повторно перевірити докази та які порушення мають бути усунуті при цьому.
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі наведені в апеляціях доводи, належним чином було перевірено і визнано безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував у своєму рішенні, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним немає підстав. Ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Покарання ОСОБА_15 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК, воно є справедливим та достатнім для виправлення засудженого й попередження скоєння нових злочинів.
З огляду на те, що кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень кримінального процесуального закону не допущено, то касаційна скарга захисника ОСОБА_16 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3