Справа № 357/7092/17
1-кп/357/938/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.09.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, розлученого, має на утриманні малолітню дитину 2009 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336КК України,
в с т а н о в и в:
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992, військовозобов`язані особи перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Будучи військовозобов`язаним, ОСОБА_4 09.07.2015 на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію» для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду з`явився за викликом до Білоцерківського ОМВК та в подальшому пройшов обстеження і медичний огляд за результатами якого його було визнано придатним за станом здоров`я для проходження військової служби.
Цього ж дня, в приміщенні Білоцерківського ОМВК ОСОБА_4 було вручено повістку про необхідність прибуття 17.07.2015 о 8 годині 00 хвилин до Білоцерківського ОМВК Київської області для відправлення на військові навчання, в якій ОСОБА_4 власноруч поставив свій особистий підпис, чим підтвердив факт її отримання.
Однак, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію», з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином повідомленим про день та час явки до Білоцерківського ОМВК Київської області, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не з`явився без поважних причин до призовного пункту, а саме до Білоцерківського ОМВК Київської області, що розташований за адресою: вул. Павліченко, 14, м. Біла Церква Київської області о 8 годині 00 хвилин 17.07.2015 для подальшого проходження служби у Збройних Силах України.
Між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 21 червня 2017 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ст. 336 КК України як умисне ухилення від призову за мобілізацією.
Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ст.336 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України , а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до злочинів середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4,5 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України, зокрема, вимогам ст.ст. 52, 63КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.
Суд також визнає зазначені в обвинувальному акті як пом`якшуючі покарання обставини вчинення злочину щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Водночас ОСОБА_4 є особою, що не позбавлений батьківських прав та на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» має на утриманні дитину якій не виповнилося 18 років ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на клопотання свого захисника про застосування до нього положень даного Закону дав свою згоду про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор проти застосування даного Закону не заперечує.

У зв`язку з цим суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від покарання за вчинення даного злочину на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» суд,-
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 21 червня 2017 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому покарання:
- за ст.336 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.
Судові витрати у справі відсутні.
Речові докази у справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1