справа № 208/7400/17
№ провадження 1-кп/208/291/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000844 від 14.04.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, раніше не судимого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
25.03.2017р., приблизно о 21-00 год. ОСОБА_6 відпочивав разом з ОСОБА_7 у центральній частині м.Кам`янське на пр.Тараса Шевченко.

У вказаний час, приблизно о 21-00 год. 25.03.2017 р., (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , знаходячись по пр.Т.Шевченко, 3-Г у м.Кам`янське біля торгівельного павільйону «Вулик» побачив раніше малознайомого йому гр. ОСОБА_8 , до якого у ОСОБА_6 склалося неприязне ставлення через образу ОСОБА_8 , їх спільної знайомої ОСОБА_9 , у зв`язку з чим у ОСОБА_6 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, 25.03.2017 приблизно о 21-00 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 підійшов до останнього, та, знаходячись з правого боку від ОСОБА_11 , умисно протиправно наніс останньому удар кулаком правої руки у нижню частину обличчя. Від отриманого удару потерпілий ОСОБА_8 , втратив рівновагу та впав на праву ногу. Після скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 , місце вчинення такого залишив. У результаті злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_10 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 503-Н від 18.05.2017 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани слизової кута роту з розповсюдженням на щоку праворуч з переломом коронки 2-го зубу на верхній щелепі праворуч, рани з синцем правої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та мають незначні скороминущі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що потерпілого він колись бачив, знав і знає що це саме ОСОБА_12 . Йому відомо, що потерпілий звертався з заявою до міліції про викрадення мобільного телефону, і у крадіжці звинувачував дівчину на ім`я ОСОБА_9 . На його думку ( ОСОБА_6 ), таким чином потерпілий ОСОБА_13 намагався повернути цю дівчину до себе, тобто шантажував її тим що, якщо вона не повернеться до нього, він дасть ходу своїй заяві про викрадення мобільного телефону. З цією дівчиною його нічого не пов`язує, вона йому не скаржилася, після цього випадку пройшло більше року. 25.03.2017 р. близько 21-00 він біля «Вулику» по пр. Т.Шевченка побачив ОСОБА_4 , він підійшов до нього і наніс кулаком правої руки у обличчя один удар, від удару потерпілий не падав, зачепився за щось правою ногою. Зробив він це, бо як чоловік не може пробачити образу по відношенню до жінки. Крім того, вони з потерпілим спілкувалися в мережах Інтернету і той в образливій формі допускав висловлювання по відношенню до нього.

Обставини справи не оспорює, вважає недоцільним досліджувати докази.

Потерпілий ОСОБА_12 у судовому засіданні вказав, що 25.03.2017 року, ввечері, вже темніло, він зупинився біля кіоску, купував сигарети, коли хотів розрахуватися, збоку, з правої частини обличчя він отримав вздовж щелепи удар кулаком по обличчю. Вдарив його ОСОБА_6 , дійсно він спілкувався з останнім в мережах Інтернету, якихось образливих висловів по відношенню до нього не висказував. Дівчину на ім`я ОСОБА_9 в крадіжці свого мобільного телефону він не звинувачував, заяву в поліцію подав по факту крадіжки мобільного телефону, не вказуючи конкретне прізвище. Позов по справі не заявляє. На його думку, обвинуваченому потрібно призначити найсуворіше покарання, яке передбачає санкція статті, бо ОСОБА_6 потрібно задуматися над своєю поведінкою і зробити висновок щодо недопущення в подальшому необґрунтовано безпідставних агресивних дій по відношенню до інших осіб, щоб уникнути відповідальності за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка не проводилася.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_6 у вчинені злочину, а саме в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, встановлена та доведена повністю, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід правильно кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

При обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст.65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно ст.66 КК України є повне визнання вини у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують відповідно ст.67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні не встановлені.

При призначені покарання ОСОБА_6 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч.2 ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Потерпілий та його представник вважали призначити обвинуваченому найсуворіше покарання, передбачене ч.1 ст.125 КК України

Відповідно до санкції ч.1 ст.125 КК України, найсуворішим видом покарань є виправні роботи.

На думку суду, не зважаючи на повне визнання вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не було встановлено такої обставини, яка пом`якшує покарання - як щире каяття, бо обвинувачений не висловив жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, в тому числі відшкодувати потерпілому витрати на лікування, навпаки в судовому засіданні допустив висловлювання на адресу потерпілого, які містили образи.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, згідно до вимог ст.12 КК України, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення та попередження нових злочинів з його сторони є покарання у виді громадських робіт, при цьому суд враховує наступне.

ОСОБА_6 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується в побуті, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, повністю визнав свою вину, при повному визнанні вини ОСОБА_6 відсутнє його щире каяття, про що свідчить відношення обвинуваченого ОСОБА_6 до скоєного.

Потерпілий ОСОБА_12 та його представник вважають призначити обвинуваченому найсуворіше покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.125 КК України, враховуючи обставини справи, думку прокурора, потерпілого, його представника, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт, а не виправних робіт, оскільки покарання у виді виправних робіт відбувається за місцем роботи засудженого. Тобто, обов`язкова умова відбування такого виду покарання як виправні роботи передбачає обов`язкове відбуття за місцем роботи засудженого, який, як це було встановлено у судовому засіданні, офіційно не працює.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349,368,370,371,373,374,376 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1