Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

№109/2010

23 лютого 2010 року Апеляційний суд Житомирської області

в складі:

головуючого - судді Романова О.В.,

суддів: Михайловського В.І. та Фоміна Ю.В.,

з участю: прокурора Філя С.В.,

захисника ОСОБА_1,

представника потерпілого ОСОБА_2,

цивільного відповідача ОСОБА_3,

підсудного ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та потерпілого ОСОБА_5 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2009 року, -

встановив:

Цією постановою, на підставі ст. 49 КК України та ст. 11-1 КПК України, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальна справа закрита.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_6 до набрання постановою чинності залишений попередній - підписку про невиїзд.

Судові витрати за проведення експертиз стягнуто з підсудного в розмірі 994 гривень 40 коп.

Речові докази - автомобіль Мерседес-Бенц 308Д, д.н.з. 00990 В А, повернуто власнику, лампочки в кількості 2 штук з автомобіля НОМЕР_1, повернуто власнику.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у за ст. 286 ч. 1 КК України за наступних обставин. 9.12.2006 біля 19 години 45 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухаючись по проспекту ОСОБА_7 в районі будинку № 37 в м. Житомирі в напрямку вул. ОСОБА_7, змінив напрямок руху, пересік дорожню розмітку 1.3 ПДР України, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, виконуючи маневр лівого повороту у невстановленому місці, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП, водій та пасажир автомобіля «Вольксваген Гольф-2» отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В даних умовах дорожнього руху водій ОСОБА_4 порушив вимоги пп. 1.3, 1.5, 2.1 (б), 2.3 (б), 10.1., 11.4 ПДР України та дорожньої розмітки 1.3 ПДР, порушення вказаних вимог знаходяться в прямому причинному зв'язку з виникненням даної пригоди та її наслідків.

В судовому засіданні підсудний заявив клопотання про закриття кримінальної справи у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільненні його від відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки вважав, що справа не можу бути закрита, так як підсудний не визнає свою вину у скоєному. Потерпілий та представник потерпілого заперечували проти задоволення заявленого клопотання. Цивільний відповідач, захисник просили провадження по справі закрити у зв'язку із закінченням строків давності, підтримавши клопотання.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, інших учасників процесу, вважав клопотання таким, що підлягає задоволенню, а справа закриттю, оскільки строки давності притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка скоїла даний злочин, закінчились.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, минуло 3 роки.

Судом встановлено, що 9.12.2006 року підсудним було вчинено дії, порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто підсудний обвинувачується у вчиненні злочину за ст. 286 ч. 1 КК України. Вчинений злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості та з часу його вчинення пройшло більше трьох років. Матеріалами справи не встановлено, що підсудний протягом цього часу скоїв новий злочин та притягувався до кримінальної відповідальності.

Цивільні позови залишені без розгляду, роз'яснено потерпілому його право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

В апеляціях:

-прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи підстави закриття справи, просить постанову суду змінити, виключивши із резолютивної частини постанови рішення суду щодо стягнення судових витрат з підсудного ОСОБА_4, оскільки вимоги ст. 248 КПК України цього не передбачають;

-потерпілий ОСОБА_5 просить скасувати постанову суду, а справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що висновки суду про закриття справи, у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, необґрунтовані, оскільки підсудний ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину не визнав, але не заперечував проти закриття справи, вина особи може бути встановлена тільки обвинувальним вироком суду. Суд також не вирішив цивільний позов, залишивши його без розгляду, роз'яснивши йому право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та заперечував проти апеляції потерпілого, пояснення представника потерпілого ОСОБА_2, який підтримав апеляцію потерпілого ОСОБА_5, а щодо апеляції прокурора полагався на розсуд суду, пояснення підсудного ОСОБА_4, захисника ОСОБА_8, цивільного відповідача ОСОБА_3, які підтримали апеляцію прокурора та заперечували проти апеляції потерпілого, обговоривши доводи апеляцій, вивчивши справу, апеляційний суд вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а апеляція потерпілого задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що, оскільки підсудний ОСОБА_6 9.12.2006 року вчинив дії, порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто підсудний обвинувачується у вчиненні злочину за ст. 286 ч. 1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, тобто з моменту його вчинення до розгляду справи в суді пройшло більше ніж три роки, в матеріалах справи не має даних про те, що підсудний протягом цього часу скоїв новий злочин та притягувався до кримінальної відповідальності, а тому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у порядку, передбаченому ст. 11-1 КПК України, то він підлягав звільненню від кримінальної відповідальності, у звязку із закінченням строків давності, а кримінальна справа щодо нього - закриттю, на підставі ст. 282 КПК України, тому що засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні дав на це згоду, заявивши відповідне клопотання.

Аналіз вище зазначених норм кримінального та кримінально-процесуального законів свідчить про те, що суд першої інстанції був зобовязаний винести постанову про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України у зв'язку з закінченням строків

давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальну справу щодо нього - закрити. Вказаними нормами та вимогами постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності не передбачено однією із умов такого звільнення визнання підсудним своєї вини.

В апеляції прокурора обгрунтовано зазначено, що відповідно до ст. 248 КПК України при наявності обставин, передбачених ст. 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Але суд в своїй постанові вирішив питання про стягнення з підсудного ОСОБА_4 судових витрат за проведення експертиз. Тому вказана вказівка суду підлягає виключенню із резолютивної частини постанови. Діючим кримінально-процесуальним законом не передбачено, що при закритті справи, суд повинен розвязати заявлений по справі цивільний позов, як про це ставиться питання в апеляції потерпілого, а навпаки вказано, що суд повинен скасувати заходи забезпечення цивільного позову.

На підставі викладеного постанова суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, - ухвалив:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити. Апеляцію потерпілого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2009 року, якою ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальна справа закрита, змінити.

Виключити із резолютивної частини постанови вказівку суду щодо стягнення судових витрат з підсудного ОСОБА_4 за проведення експертиз в розмірі 994 гривень 40 кой.

В решті вказану постанову залиши ти без зміни.

Судді: