Справа № 741/903/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/967/2017
Категорія - ч.1 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000207 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Києва, мешканець АДРЕСА_1 , розлучений, має на утриманні малолітню дитину, освіта середня, працює укладальником-пакувальником у ПАТ «Київхліб», раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1237 грн.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 , в період з 01 по 10 листопада 2016 року, в денний час, на території подвір`я свого господарства, по АДРЕСА_1 , зірвав декілька гілок та верхівок рослин дикоростучої коноплі, тобто незаконно їх придбав, частину яких переніс до господарського приміщення (літньої кухні), а частину на горище житлового будинку, де в подальшому їх висушив, тобто незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 373, 05 г., який зберігав без мети збуту до його вилучення 12 травня 2017 року працівниками поліції під час обшуку.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та звільнити його підзахисного від кримінальної відповідальності, на підставі ч.4 ст.309 КК України, та закрити кримінальне провадження. В обґрунтування скарги зазначив, що ОСОБА_8 добровільно звернувся із заявою до Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія», де перебував на лікуванні з 08.06.2017 року по 27.06.2017 року. Вказав, що за таких підстав, ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності відповідно до ч.4 ст.309 КПК України.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі захисником обвинуваченого не оспорюються.

Посилання апелянта на наявність підстав для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, згідно положень ч.4 ст.309 КК України, є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено, і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися у такий спосіб від відповідальності за вчинений злочин.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 , було пред`явлено обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Висновком судово-психіатричного експерта № 418 від 26.06.2017 року встановлено, що у ОСОБА_8 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів унаслідок вживання алкоголю та каннабіоїдів з синдромом залежності, у зв`язку з чим наркологічне лікування йому не показане. Даний висновок експерта, як убачається з його мотивувальної частини, зроблений з урахуванням, у тому числі, і пояснень підекспертного (а.к.п.87-89).

Згідно наявної в матеріалах кримінального провадження довідки № 751224 від 27.06.2017 року вбачається, що ОСОБА_8 , перебував на лікуванні в Київський міській наркологічній лікарні «Соціотерапія» у відділенні «Денний стаціонар» з 08.06.2017 року по 27.06.2017 року в режимі денного стаціонару з діагнозом: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання стимуляторів. Вживання зі шкідливими наслідками (а.к.п.86).

Беручи до уваги відсутність доказів того, що ОСОБА_8 , страждає на наркоманію і потребує відповідного лікування, а також те, що лікування, яке він проходив в Київській міській наркологічній лікарні «Соціотерапія», пов`язане із вживанням наркотичних засобів, і вищевказана довідка не підтверджує того, що розлади його психіки і поведінки пов`язані саме з вживанням каннабіоїдів та не свідчить про те, що ОСОБА_8 добровільно пройшов стаціонарне лікування, місцевий суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для застосування ч.4 ст. 309 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, всі обставини, на які посилається захисник, судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 ураховані, тому доводи про незаконність судового рішення не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його апеляційної скарги.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , місцевий суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину; його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, що обтяжують покарання; та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначити йому покарання у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.

Під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження від ОСОБА_8 надійшла письмова заява про звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Пунктом «в» статті 1 Закону України від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, осіб визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Із матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, до набрання чинності вищевказаним Законом та відповідно до ст.12 КК України, дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, у зв`язку з чим на нього поширюється дія ст.1 даного Закону.

Згідно наданої обвинуваченим у судовому засіданні апеляційної інстанції копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та наявної у матеріалах кримінального провадження копії актового запису про народження ОСОБА_10 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , у графі «батько» записаний ОСОБА_8 (а.к.п.57).

За таких підстав, заява обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає задоволенню.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2017 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4