Справа № 367/310/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/443/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 11.04.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
« 11 » квітня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2018 року, якою клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - залишено без задоволення,

в с т а н о в и л а:

До Ірпінського міського суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» обґрунтоване тим, що він має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 та хвору матір.

Ухвалою Ірпінського міського суду від 31.01.2018р. клопотання засудженого - залишено без задоволення,

Своє рішення суд І інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 вчинив нові умисні злочини після ухвалення вироку та до повного відбуття призначеного покарання, а тому до нього не може бути застосовано Закон України «Про амністію у 2016 році».

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу суду І інстанції та застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт послався на те, що оскільки покарання призначене вироком від 30.10.2015р. не було пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі, до нього можливо застосувати положення Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що на ОСОБА_7 не розповсюджується дія закону «Про амністію у 2016р.», перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого залишення без задоволення клопотання засудженого про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році» колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відмовляючи ОСОБА_7 у застосуванні амністії 2016р. суд послався на п. «а» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 р.», згідно якого амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин, вказавши при цьому на те, що ОСОБА_7 після ухвалення вироку від 30.10.2015р., але до повного відбуття покарання, знову вчинив умисні злочини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду І інстанції, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів провадження за клопотанням ОСОБА_7 вбачається, що він раніше судимий: 30.10.2015р. Броварським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.
Вказане покарання ОСОБА_7 не відбуто, оскільки згідно довідки від не працював та йому залишилось до відбуття 196 годин громадських робіт.
Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 1.06.2016р. ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.10.2015р. та ОСОБА_7 остаточно засуджено на 3 роки 20 днів позбавлення волі.
Таким чином, злочини, передбачені ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України які є умисними, вчинені ОСОБА_7 після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що за вироком від 30.10.2015р. йому було призначено покарання не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі, а тому вказане покарання не повинно враховуватися судом при вирішення питання про застосування до нього амністії, не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. «а» ст. 9 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб , які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Вказана норма стосується всіх видів покарань, передбачених ст.51 КК України, в тому числі і громадських робіт, а тому доводи апелянта є безпідставними.

Враховуючи наведене, рішення суду І інстанції про те, що на засудженого ОСОБА_7 не розповсюджується дія Закону України «Про амністію у 2016 році» є правильним.

За таких обставин, ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2018 року, якою клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» залишено без задоволення - залишити без зміни.

Судді