Справа № 443/523/17
Провадження № 1-кп/456/314/2017
ВИРОК

іменем України

"16" листопада 2017 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Стрию кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пчани Жидачівського району Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, пенсіонера, розлученого, раніше згідно ст. 89 КК України не судимого, в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
встановив:

ОСОБА_4 , 20.04.2017 року приблизно о 23 год. 00 хв., керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на викрадення чужого майна, зайшов на горище багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , де знайшов металічну телевізійну антену загального користування вартістю 220 гривень, яка є власністю Жидачівського міського виробничого управління комунального господарства, яку намагався таємно викрасти, але свій злочинний умисел не довів до кінця, з причини, що не залежали від його волі, так як був затриманий в під`їзді мешканцем будинку ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та показав, що дійсно знайшов на стриху будинку антену, яка ніким не використовувалася і була на стриху будинку, взявши дану антену мав намір здати її на металобрухт однак, зустрів по дорозі Михайла, жителя будинку, який зателефонував в поліції, яка його затримала. Просить його суворо не карати.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, а фактичні обставини справи, а саме факт незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, згідно обвинувального акту не оспорюються учасниками кримінального провадження,суд впевнившись у правильному розумінні обвинуваченим ОСОБА_4 , змісту обставин справи та у відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи.

Аналізуючи представлені суду докази та їх в сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 , в скоєнні ним кримінального правопорушення доведеною в судовому засіданні повністю.

Дії ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив незакінчений замах та таємне викрадення чужого майна.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих вину обставин не встановлено. Згідно заяви представника потерпілого Жидачівського міського виробничого управління комунального господарства, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру немає. Шкоду відшкодовано в повному обсязі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , заявив клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення будучи особою пенсійного віку, повністю визнає свою вину, з наслідками застосування амністії ознайомлений.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.« ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п." ґ " ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З долучених до матеріалів кримінального провадження копії документів, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 , є особою пенсійного віку. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, на обліку в лікаря нарколога не перебуває. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 20.04.2017р., тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 , поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 , наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.
Речові докази визначити відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст.85,86 КК України, ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», п.« ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.370,374 КПК України суд, -
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.
Речові докази, а саме:

-металічну телевізійну антену, яка передана на зберігання представнику потерпілого Жидачівського міського виробничого управління комунального господарства- залишити у їх власності;

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб, шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1