УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 20 жовтня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно,
прокурора ОСОБА_6 ,
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що вказана ухвала є незаконною та такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що тимчасово вилучені вибухові речовини є безпосереднім предметом злочину, передбаченого як ст.267 КК України, так і ст.263 КК України, та відповідно і доказом наявності в діянні складу кримінального правопорушення.
Вважає, що є безпідставним твердження слідчого судді про не доведення слідчим, прокурором існування підстав вважати, що майно, зазначене у клопотанні є засобом чи знаряддям злочину.
Вказав, що слідчим суддею не враховано суспільну небезпечність кримінального правопорушення, а також те, що порушення правил поводження із вибуховими речовинами могло мати наслідком спричинення вибухів та/або пожеж, зокрема на території міста.
Послався на те, що лише висновок експерта може мати доказове значення у даному випадку. Після проведення експертизи вилучені детонатори, у разі підтвердження їх належності до вибухових речовин, набудуть статусу речового доказу у кримінальному провадженні.
Вказав, що слідчим суддею проігноровано доводи процесуального керівника, наведені в ході судового засідання, про те, що водієм автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення встановленого та затвердженого маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів (погодження №13748901-2 НВ) здійснено заїзд до м. Житомира, що підтверджується даними протоколу огляду місця події від 11.10.2017 в частині місця виявлення та проведення огляду транспортного засобу.
Зазначив, що вилучене в ході огляду місця події 11.10.2017, майно є доказом кримінального правопорушення, а тому клопотання про накладення арешту подано з метою його збереження, як речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Разом з тим, зазначає, що є достатні обґрунтовані підстави вважати, що відмова в арешті майна призведе до переміщення вказаного майна на іншу територію, до його зникнення, знищення, використання, передачі, або ж відчуження іншим особам, ще вкрай негативно відобразиться на проведенні досудового розслідування і як наслідок на доказуванні у вчиненні злочину через втрату основних доказів.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що слідчим та прокурором не доведено, що існують достатні підстави вважати, що майно на яке просять накласти арешт, є засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.10.2017 року, близько 02 годин 30 хвилин, на перехресті вулиць І.Сльоти-Київська в м. Житомирі, було зупинено автомобіль "Рено" державний номерний знак НОМЕР_1 , який має дозвіл на перевезення небезпечних вантажів та в ході огляду якого виявлено детонатори проміжні в кількості 1602 штуки.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, адвоката ОСОБА_7 , який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог ч.1ст.170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2)спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положення ч.3 ст.170 КПК України зазначає, що у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначених у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.1ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Однак колегія суддів не може погодитися з таким висновком слідчого судді.
Так, судом прийнято до уваги, що в матеріалах провадження є документи, які умовно підтверджують належність виявлених та вилучених в ході огляду місця події детонаторів до вибухових матеріалів та речовин (свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення небезпечних вантажів №С014156, договір про надання послуг з збереження вибухових матеріалів від 26.09.2017, погодження №13748901-2 НВ маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів).
Звертаючись до суду із вказаним клопотанням, слідчий послався на те, що згідно протоколу огляду місця події від 11.10.2017 - місця виявлення та проведення огляду транспортного засобу, водієм автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення встановленого та затвердженого маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів (погодження №13748901-2 НВ), здійснено заїзд до м. Житомира,
Постановою слідчого 11.10.2017 року призначено вибухотехнічну експертизу, яка триває. Вилучене під час огляду місця події майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1ст. 267 КК України.
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що існує сукупність підстав вважати, що вилучене в ході огляду місця події 11.10.2017 року майно є доказом кримінального правопорушення, а тому клопотання про накладення арешту подано з метою його збереження, як речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну прокурора ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 20 жовтня 2017 року , якою відмовлено в накладенні арешту на майно, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого відділу Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: