Справа № 495/5296/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.09.2017 м. Білгород - Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В :
19.08.2017 року прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено, що в провадженні СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження за відомостями, які внесені 13.05.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001193 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.1971 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження на земельній ділянці напроти бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області є територія, яка огороджена металевим парканом коричневого кольору, на якій знаходяться будівельні матеріали та ведуться незаконні будівельні роботи.

Довжина вздовж огородженої території складає 19,8 м. Ширина вглиб огорожі складає 13,4 м. Таким чином площа огородженої території складає 265, 32 м2, що дорівнює 0,26532 га.

Також встановлено, що вищезазначена земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із тим, згідно інформації Державного земельного кадастру вищезазначеній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :02:019:0205. Цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, площа земельної ділянки 0,03 га.

Відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрація права власності на зазначену земельну ділянку не проводилась. Таким чином ця земельна ділянка Затоківською селищною радою нікому не відчужувалась, а отже є її власністю.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за вищезазначеною адресою розташовано дачний будинок площею 20,9 м.кв., який належить ОСОБА_4 .

Підставою виникнення права власності на вказаний дачний будинок є декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованого у Департаменті ДАБІ в Одеській області 28.04.2016 за № ОД 01.

Крім того, Затоківська селищна рада листом від 15.06.2017 з № 236/01-27 повідомила, що не приймала будь-яких рішень стосовно передачі у власність або надання в оренду ОСОБА_4 земельних ділянок, розташованих на території смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області.

З огляду на викладене земельна ділянка, яка огороджена металевим парканом за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 не належить.

З вище наведеного можна зробити висновок, що зазначена земельна ділянка зазнала протиправних посягань, була самовільно зайнята, є об`єктом кримінально протиправних дій, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 1971 КК України та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Також є реальні підстави вважати, що зазначена земельна ділянка може бути пошкоджена під час проведення незаконних будівельних робіт.
Постановою від 14.07.2017 вище зазначену земельну ділянку із кадастровим номером :02:019:0205 визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Положення ч. 2 ст. 170 КПК України передбачають, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів клопотання, за даним фактом 13.05.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001193 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.1971 КК України, та по вказаному кримінальному провадженню розпочате досудове розслідування.

З огляду на викладене земельна ділянка, яка огороджена металевим парканом за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський смт. Затока, вул. Лазурна, 2б ОСОБА_4 не належить.

З вище наведеного можна зробити висновок, що зазначена земельна ділянка зазнала протиправних посягань, була самовільно зайнята, є об`єктом кримінально протиправних дій, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 1971 КК України та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Також є реальні підстави вважати, що зазначена земельна ділянка може бути пошкоджена під час проведення незаконних будівельних робіт.
Слідчий стверджує, що з метою забезпечення наявності в кримінальному провадженні доказової бази доцільним буде застосування заходу по його забезпеченню, а саме арешту майна, яке є на даний час тимчасово вилученим відповідно проведеного огляду місця події, і в подальшому використанні відповідно ст.ст.84, 91 КПК України для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Враховуючи вищевикладене, під час проведення досудового розслідування виникла необхідність в забезпеченні кримінального провадження шляхом арешту вилучених предметів та речей, для створення збереженості тих об`єктів які на думку органу слідства мають статус речового доказу, й збереження таких речових доказів необхідне з самого початку встановлення їх наявності, для запобігання змінам, знищенню та відчуженню.

Враховуючи вище викладені обставини та те, що в ході досудового розслідування необхідно вжити певні заходи щодо всебічного, повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту.

На підставі викладеного, керуючись 40, 131, 132, 167, 170, ст.171 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити.

1.Накласти арешт на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:019:0205).

2.Заборонити ОСОБА_4 та будь-яким фізичним та юридичним особам на час проведення досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0001193 від 13.05.2017, проводити будівництво (підготовку до будівництва, роботу спеціальної техніки: екскаваторів, бульдозерів, автокранів, асфальтоукладників тощо), на зазначеній земельній ділянці.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1