11-кп/775/107/2018(м)
266/4175/17

Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1 11-кп/775/107/2018(м)
Доповідач: ОСОБА_2 266/4175/17

іменем У к р а ї н и
09 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Мангуш, Донецької області, громадянки України, яка має середньо-спеціальну освіту, працююча на ДП «ММТП», на посаді тальмана 3 вантажного району, раніше не судима, мешкаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,-
звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України закрито,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 листопада 2017 р. ОСОБА_7 звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України при наступних обставинах.
Відповідно до наказу директора Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» № 4068/к від 29.11.2012, ОСОБА_7 переведено на посаду тальмана 3 вантажного району Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» з 29.11.2012.
Відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є посадові особи юридичних осіб публічного права.
Так, ОСОБА_7 , будучи тальманом 3 вантажного району Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт», тобто суб`єктом декларування, визначеним пунктом 2 підпункту «а» частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», 28.02.2017 о 15 годині 51 хвилині подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2016 рік, в якій в порушення вимог статті 46 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, внесла завідомо неправдиві відомості - не задекларувала належний їй на праві власності, згідно договору купівлі-продажу № 2208/924МЗ від 22.08.2016, автомобіль марки Mazda3 SKYACTIV SDN 1.5L, AT Touring+, BPV4-ЕAK. кольору (42s), рік випуску 2016, номер кузову НОМЕР_1 , вартість якого, згідно договору купівлі-продажу № 2208/924МЗ від 22.08.2016 та рахунку № 2208/924МЗ від 22.08.2016 становить 533000 гривень, що відрізняється від достовірних відомостей на суму понад 250 прожиткових мінімумів для працездатної особи.
Не погодившись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, кримінальне провадження направити для подальшого судового розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що щире каяття не тотожне поняттю визнання вини, та суд не навів достатніх мотивів того, у чому полягає дійове каяття ОСОБА_7 , яким саме чином вона сприяла розкриттю злочину. Вважає, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, не врахувавши, що кримінальна відповідальність за порушення ЗУ «Про запобігання корупції» є частиною ефективної антикорупційної політики держави, тобто подолання корупції неможливо без невідворотнього настання відповідальності за такий злочин.
В своєму запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачена просить залишити її без задоволення, ухвалу суду залишити без зміни. Зазначає, що прокурор не врахував положення ст. 45 КК України, зокрема її примітку, за якою стаття 366-1 КК України не відноситься до корупційних правопорушень. Вона щиросердно розкаялася у вчиненому, добровільно усунула порушення, які були виявлені, внесла відповідні відомості про автомобіль, заповнивши декларацію належним чином. Вважає, що за таких підстав прокурор намагається порушити її право на звільнення від покарання.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає апеляцію такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Діючим кримінальним процесуальним законодавством, розділом ІХ, передбачені правові підстави та порядок звільнення осіб від кримінальної відповідальності, зокрема у зв`язку з дійовим каяттям, на підставі ст. 45 КК України.
Відповідно до положень ст. 286 ч.4 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Як вбачається з матеріалів провадження, під час судового засідання у суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 заявила клопотання про її звільнення від відбування покарання на підставі ст.45 КК України та закриття провадження у зв`язку із дійовим каяттям.
Відповідно до положень ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
При вирішенні питання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям, суд першої інстанції правильно врахував, що діяння, яке інкриміновано ОСОБА_7 , дійсно мало місце, що воно містить склад злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України, і обвинувачена винна в його вчиненні, щиросердно полякалася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, а тому і є умови та підстави для такого звільнення.
Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.
Колегія суддів вважає, що суд дійшов до правильного висновку про наявність всіх необхідних підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із дійовим каяттям за ст. 45 КК України. Зокрема зважив на те, що вона вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, працює, є стабільним платником податків в державний бюджет України, після вчинення злочину щиро покаялася та активно сприяла розкриттю злочину, це виявилося в тому, що вона надала слідчому на першу вимогу документи, підтверджуючі її право власності на автомобіль марки Mazda3, рік випуску 2016, номер кузову НОМЕР_1 з договором купівлі-продажу № 2208/924МЗ від 22.08.2016 року, визнавала свою вину на слідстві та в суді, відповідала на питання слідчого, не намагаючись чогось приховати або уникнути. Повні належні відомості у декларацію стосовно автомобіля вона не внесла, оскільки на підприємстві декларування проводилося централізовано та вона до кінця не простежила за тим, чи надійшла вся відповідна інформація щодо її майна до належного адресата, негайно усунула ці порушення, внесла відповідні відомості про свій автомобіль в декларацію, тяжкі або інші будь-які наслідки для державного бюджету або інших охоронюваних законом прав держави від дій ОСОБА_7 не настали.
Розцінюючи апеляційні вимоги прокурора, колегія суддів виходить з того, що будь які дані про те, що ОСОБА_7 намагалася уникнути відповідальності, приховати від слідства якісь обставини, які підлягають встановленню, відмовлялася від пояснень або видачі відомостей, документів які цікавили слідство, обвинувачення не має, будь-якої шкоди або збитків її діями не заподіяно, тому відшкодовувати їй нічого. Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , передбачене ст. 366-1 КК України згідно ст. 45 КК України не є корупційним, тому можливість її звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України кримінальним законом передбачена.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є виваженою, відповідає положенням кримінального закону, рекомендаціям викладеним в п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23.12.05 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», а апеляційні вимоги прокурора з посиланням на порушення судом Закону України «Про запобігання корупції» носять формальний характер.
За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, та підлягає залишенню без змін, а доводи прокурора є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Щодо вимог заступника прокурора області про направлення справи в суд першої інстанції для продовження судового розгляду, то вони суперечать вимогам ст.415 КПК України про підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, а стадія продовження розгляду після перегляду справи апеляційною інстанцією взагалі не передбачена.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 листопада 2017 року, якою ОСОБА_7 звільнена від кримінальної відповідальності за ст. 366-1 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та кримінальне провадження закрито - залишити без зміни.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Кримінального Касаційного Верховного Суду.
Судді: