Справа № 755/9946/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0007578 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-04.12.2000 року Сосновським районним судом міста Черкаси, за ч.2 ст.140 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.46-1 КК України, відстрочено призначення покарання на 1 рік та призначено штраф в розмірі 680 грн.;

-14.10.2003 року Драбовським районним судом Черкаської області, за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, 70, 71КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 19.09.2008 року з Черкаської виправної колонії №62 по відбуттю строку покарання;

-27.01.2010 року Придніпровським районним судом міста Черкаси, за ч.2 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі рішення Уманського міськрайонного суду від 10.02.2014 року невідбуту частину покарання змінено на більш м`яку у вигляді обмеження свободи на невідбуту частину покарання у вигляді 3 років 8 місяців 27 днів; звільнений 28.04.2016 з Устинівського виправного центру Кіровоградської області №37, на підставі рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 20.04.2016 умовно достроково на невідбутий строк призначеного покарання 7 місяців, 3 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця: с. Писарівка, Ямпільського р-ну, Вінницької обл., громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 , 01.06.2017 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, перебував за адресою: м. Київ, вул. Жмаченка, 2, в ПКіВ «Перемога», з метою вчинення відкритого викрадення чужого майна із застосуванням насильства, вступив у попередню змову з ОСОБА_6 , побачивши на лавці потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_7 , дотримуючись раніше обумовленого плану, почали бігти в напрямку потерпілих, від чого останні, підвівшись з лавки розбіглися в сторони.

В подальшому, ОСОБА_6 , з метою досягнення бажаного результату, та незаконного збагачення побіг за потерпілою, ОСОБА_8 , та наздогнавши її із застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я, яке виразилося в поштовху рукою в спину, повалив її на землю, обличчям до низу. Після чого, ОСОБА_6 , словесно погрожуючи застосуванням подальшого фізичного насилля, у вигляді спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, повторно, відкрито заволодів належними потерпілій золотими виробами а саме: золотим ланцюжком, золотим хрестиком та золотою іконкою, загальною вартістю 5000 гривень, та парою золотих сережок, вартістю 3000 гривень, що належать потерпілій.

ОСОБА_7 , з метою досягнення бажаного результату, та незаконного збагачення побіг за потерпілим ОСОБА_9 , однак не наздогнавши останнього повернувся до лавки на якій сиділи потерпілі та забрав майно ОСОБА_9 , а саме: рюкзак фірми «New Balance», вартістю 500 гривень, всередині якого знаходився зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Samsung», вартістю 75 гривень, та паспорт громадянина України на ім`я останнього.

Після чого ОСОБА_6 , з ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю щиро розкаявся, показавши, що 01.06.2017 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, він перебуваючи в ПКіВ «Перемога», за адресою: м. Київ, вул. Жмаченка, 2, запропонував ОСОБА_6 відкрито викрасти майно потерпілих, які сиділи на лавці, на що останній погодився. Коли вони підбігли до лавки, то потерпілі розбіглися і він побіг за хлопцем, однак наздогнати його не зміг тому повернувся назад до лавки та відкрито викрав рюкзак фірми «New Balance», всередині якого лежав мобільний телефон марки «Samsung» та паспорт громадянина України. Після чого разом з ОСОБА_6 пішов власних справах.

Цивільний позов не визнав, оскільки після затримання працівниками поліції, викрадене майно було повернуто потерпілим, а моральну шкоду він не зможе відшкодувати так як у нього відсутні кошти.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся показавши, що 01.06.2017 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, він перебуваючи в ПКіВ «Перемога», за адресою: м. Київ, вул. Жмаченка, 2, разом з ОСОБА_7 , який запропонував йому відкрито викрасти майно потерпілих, які сиділи на лавці, на що він погодився. Коли вони підбігли до лавки, то потерпілі розбіглися і він побіг за дівчиною, яку наздогнавши штовхнув рукою в спину, поваливши її на землю зірвав з її шиї золотий ланцюжок з хрестиком та іконкою, після чого наказав віддати йому пару золотих сережок. Після чого разом з ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину.

Цивільний позов не визнав, оскільки після затримання працівниками поліції, викрадене майно було повернуто потерпілим, а моральну шкоду він не зможе відшкодувати так як у нього відсутні кошти.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила обставини вчиненого на неї нападу, викладені у обвинувальному акті та підтримала свій цивільний позов в повному обсязі, зазначивши, що майно їй було повернуто, однак золоті вироби потребують відновлювального ремонту, крім того під час нападу вона загубила свої окуляри, але слідчого про це не повідомляла. Документи на підтвердження вартості відновлювального ремонту золотих виробів у неї відсутні. Після нападу обвинувачених на неї, до лікарів вона не зверталась, але вимушена була вживати заспокійливі ліки оскільки до теперішнього часу не оговталася від пережитого стресу внаслідок чого боїться виходити з дому.

Покази ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна /грабіж/, із погрозою застосування фізичного насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна /грабіж/, із погрозою застосування фізичного насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого, який одружений /а.п.61/, не працює, за місцем реєстрації характеризується з позитивної сторони /а.п.62/, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_7 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинувачених, згідно ст.66 КК України, суд визнає, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинувачених до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинувачених, суд вважає, що їх виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства неможливе, тому не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 /а.п. 63-67, 103-104/ про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 11 900 гривень 00 копійок матеріальної шкоди, 20 000 гривень 00 копійок моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 600 гривень 00 копійок витрат пов`язаних з правовою допомогою, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Що стосується відшкодування витрат пов`язаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого майна, які просить стягнути ОСОБА_8 з обвинувачених, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.7 КПК України, загальними засадами кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частино 5 статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд не вбачає підстав для задоволення цієї частини позовних вимог потерпілої ОСОБА_8 , оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які підтверджують вартість відновлювального ремонту майна.

Крім того, згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

В судовому засіданні судом було встановлено, що потерпілій - цивільному позивачу було завдано моральну /немайнову/ шкоду, розмір якої суд визначає з урахуванням характеру та обсягу страждань, фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає за необхідне задовольнити вимоги потерпілої/цивільного позивача в повному обсязі та стягнути з обвинувачених на її користь 20 000 гривень 00 копійок.

Крім того, підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з обвинувачених витрат пов`язаних з правовою допомогою потерпілій в розмірі 600 гривень 00 копійок.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обчислювати з 01 червня 2017 року зарахувавши їм строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою відповідно до ч.5 ст.72 КК України /в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.215 року/ до 21.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні: золотий ланцюжок, золотий хрестик, золоту іконку, пару золотих сережок - залишити у володінні власника ОСОБА_8 ; спортивний рюкзак фірми «New Balance», і зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Samsung» - залишити у володінні власника ОСОБА_9 .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково. /а.п. 63-67, 103-104/

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень 00 копійок та 300 гривень 00 копійок на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень 00 копійок та 300 гривень 00 копійок на правову допомогу.

Процесуальні витрати не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя: