Справа № 584/360/18
Провадження №1-кс/584/129/18
30.03.2018 м. Путивль

встановив :
До суду надійшло вказане клопотання, погоджене із прокурором Путивльського відділу Конотопської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_4 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно - сокиру звичайну, яка належить ОСОБА_5 та вилучена 27.03.2018 в ході огляду місця події - квадрату № 49 лісу неподалік с. Спадщина Путивльського району.
Клопотання обґрунтоване тим, що 27.03.2018 до Путивльського ВП надійшло повідомлення від лісничого ДП «Конотопського ЛМГ» про те, що в кварталі № 49 поряд с. Спадщина Путивльського району невстановлена особа здійснила незаконний поруб двох дерев сироростучої липи. В подальшому, під час проведення слідчих дій, було виявлено на місці ОСОБА_5 , який пояснив, що 27.03.2018 з метою заготівлі дров прийшов до лісу з сокирою та зрубав два дерева породи липи.
Посилаючись на ці обставини та на те, що вказане тимчасово вилучене майно є знаряддям вчинення злочину, тобто може бути речовим доказами в кримінальному провадженні, з метою недопущення її відчуження у будь-який спосіб, просила накласти арешт на це майно.
ОСОБА_5 на розгляд клопотання не з`явився, надав письмову заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити за його відсутності, проти задоволення клопотання заперечень не мав.
Слідчий в судове засідання не з`явилася.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Згідно протоколу огляду місця події від 27.03.2018, яким є квадрат лісу № 49 неподалік с. спадщина Путивльського району, на місці вчинення порубу двох дерев породи липа було виявлено ОСОБА_5 , який пояснив, що 27.03.2018 з метою заготівлі дров прийшов до лісу з сокирою та зрубав два дерева.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводить огляд місцевості, приміщення, речей та документів. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Частинами 2 і 3 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.
Статтею ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, яке вилучене під час огляду місця події 27.03.2018, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Таке тимчасово вилучене майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий, прокурор довели слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, вважаю, що є правові підстави для арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешти майна підлягають задоволенню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив :
Клопотання слідчого Кролевецького відділення поліції Глухівського відділу поліції ГУНП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити повністю.
Накласти арешт на сокиру звичайну, вилучену у ОСОБА_5 27.03.2018 під час огляду місця події.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: підпис
З оригіналом згідно:
Суддя
Путивльського районного суду ОСОБА_1