АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1230/17 Справа № 182/4983/17 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-10.05.2017 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. (штраф сплачено);

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2017 року було задоволено клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах 60 днів, до 09 листопада 2017 року з визначенням застави в розмірі 40 000 гривень.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що Згідно витягу з ЄРДР 29.08.2017 року розпочате кримінальне провадження №0003690 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.п. 5), за фактом викрадення мобільного телефону потерпілого ОСОБА_9 , яке мало місце 25.08.2017 року о 04 годині ранку, в районі кафе «Малібу». Підозру по вказаному кримінальному провадженню 12.09.2017 року обґрунтовано оголошено ОСОБА_7 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно (а.п. 42-45), за якою ОСОБА_7 визнав себе винним. Крім того, в провадженні Нікопольського міськрайонного суду відносно ОСОБА_7 перебуває інше кримінальне провадження за вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, яке не розглянуто по суті з червня 2017 року, оскільки ОСОБА_7 ухиляється від явки до суду про що свідчить копія ухвали суду, надана прокурором слідчому судді про привід обвинуваченого у судове засідання. Крім того, ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 07.09.2017 року у кримінальному провадженні № 0000779 ОСОБА_7 оголошено у розшук та надано дозвіл на його затримання. Викладене свідчить про умисел ОСОБА_7 на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини. За таких обставин очевидно, що існує ризик того, що ОСОБА_7 може продовжити вчиняти інші злочини, оскільки немає постійного законного джерела доходу, до того ж він немає реєстрації навіть за адресою, де з його слів проживає постійно ( АДРЕСА_2 ). Слідчому судді також не надано доказів того, що він приймає участь у догляді та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_10 , який як стверджує підозрюваний є його біологічним сином. З урахуванням викладеного, ризики на які в даному випадку посилається прокурор та слідча є обґрунтованими.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог скарги апелянт вказує на те, що суд належним чином не врахував відсутність підстав та ризиків, передбачених КПК України, а ті, що зазначені в клопотанні, є безпідставними, а також те, що прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Також зазначає, що суд не врахував дані, що характеризують його підзахисного, а саме те, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, а саме сім`ю, до складу якої входить цивільна дружина і батьки, а також у нього нещодавно народилася дитина.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів вбачається що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема протоколами допитів потерпілого, свідків, підозрюваного, протоколами пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам тощо.Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики переховування підозрюваного від суду за скоєння тяжкого злочину, що підозрюваний, знаходячись на свободі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.

Посилання сторони захисту на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 органом досудового розслідування слідчим суддею в частині того, що останній вказував на те, що він заволодів мобільним телефоном потерпілої не відкрито, а шляхом омани у зв`язку з довірливістю останнього, є неприйнятним для колегії суддів, оскільки на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Доводи ж апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані, які характеризують особу її підзахисного, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки зазначені в апеляції підстави були враховані судом під час вирішення питання про обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, однак вони не вплинули на правильність висновків суду, тому що ризики, зазначені в ухвалі суду, є реальними, і запобігти їхньому уникненню, окрім як застосуванням найбільш суворого запобіжного заходу неможливо, а тому судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2