АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1414/17 Справа № 183/5637/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

законного представника

неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10

психолога ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, студента 2 курсу Новомосковського технікуму НМетАУ, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6, п.12 ч.2 ст.155 КК України,

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року було задоволено клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , погоджене з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_13 , у кримінальному провадженні, внесеному 04.11.2017 року до ЄРДР за № 0003573, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 грудня 2017 року без визначення застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, визначений тим, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії особливо тяжких, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років з конфіскацією майна. Крім того, слідчий суддя вважає, що у ОСОБА_8 відсутні стійкі соціальні зв`язки, оскільки у останнього відсутній контроль за його поведінкою з боку батьків, це полягає в тому, що злочин, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , було скоєно в нічний час, однак батьками не було здійснено ніяких заходів щодо недопущення перебування неповнолітнього в такий час поза межами місця мешкання без супроводу батьків, що свідчить про можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду, а тому дійшов висновку про доцільність обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування вимог скарги апелянт вказує на те, що сторона обвинувачення не довела, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до його підзахисного буде недостатньо для запобігання ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України, і не забезпечить його належну процесуальну поведінку; висновки слідчого судді в оскаржуваній ухвалі ґрунтуються на припущеннях і не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, пояснення інших учасників судового провадження, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів вбачається що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого п.6, п.12 ч.2 ст.155 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існує обґрунтований ризик, що ОСОБА_8 , знаходячись на свободі, може переховуватися від органів досудового слідства та суду, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.

Згідно ст.. 485 КПК України, під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 КПК України, також з`ясовуються:

1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними;

2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння;

3) умови життя та виховання неповнолітнього;

4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Апеляційним переглядом встановлено, що слідчий суддя з урахуванням вимог чинного законодавства з`ясував, що підозрюваному ОСОБА_8 на момент кримінального правопорушення, в скоєнні якого він підозрюється, виповнилося 17 років,стан його здоров`я є задовільним, ні захисником, ні законним представником неповнолітнього підозрюваного слідчому судді не було надано доказів щодо спростування зазначеної інформації. Сам підозрюваний зазначив, що він усвідомлює те, в чому він підозрюється, розкаюється та співпрацює з органами досудового розслідування. Неповнолітній підозрюваний ОСОБА_8 повідомив слідчого суддю про те, що він мешкає разом з батьками, де мати домогосподарка, батько займається суспільно корисною працею. Крім того, разом з ними мешкають дві його старші сестри, одна з яких працює, інша навчається. Також слідчий суддя врахував, що кримінальне правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , скоєно за попередньою змовою групою осіб, де інший учасник є повнолітній, але на теперішній час досудовим розслідуванням не надано доказів про роль кожного з учасників злочину.

Таким чином, доводи апеляційної скарги сторони захисту є безпідставним, оскільки суд при постановленні ухвали врахував вищенаведене та дані, які характеризують підозрюваного, однак з метою запобігти встановленому ризику, беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, міру покарання, яка передбачена за нього у виді позбавлення волі, судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3