УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції з ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу прокурора прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24.04.2017року, стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, українця, громадянина України, із вищою освітою, працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-якою заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задоволено. Засудженого ОСОБА_6 звільнено умовно-достроково від відбування покарання, призначеного за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 27.09.2016р. строком на 9 місяців 15 днів.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
захисник ОСОБА_7
в режимі відео конференції з ДУ «Херсонський слідчий ізолятор»

засуджений ОСОБА_6
представник
ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» ОСОБА_9

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в заяві захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 ..

Короткий зміст заперечень засудженого та захисника.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_6 просить передати справу на розгляд до суду іншої області, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу прокурора відхилити, ухвалу сулу Херсонського міського суду Херсонської області від 27.04.2017р. залишити без змін.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою суду задоволено заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 умовно-достроково звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі призначеного за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 27.09.2016р. строком на 9 місяців 15 днів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор посилаючись на постанову Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про практику застосування судами України законодавства про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну покарання більш м`яким», відповідно до якої суди, вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засуджених від покарання, повинні забезпечити суворо індивідуальний підхід до кожного засудженого, маючи на увазі, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до тих засуджених, які відбули передбачену законом частину покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення.

Зазначає, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, а саме вбивства двох осіб, який вчинив перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Вважає, що суд при прийнятті рішення належним чином не дослідив матеріали справи ОСОБА_6 , не дав належної оцінки доказам у їх сукупності, не з`ясував дійсного ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, а також його наміру щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в надані допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Зауважує, що в характеристиці на засудженого приведені суперечливі відомості щодо доведення останнім свого виправлення та потайного характеру засудженого.

На думку прокурора така обставина, як заохочення, не може впливати на висновок про виправлення засудженого, оскільки відповідно до ст.ст.9, 107 КВК України дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Крім того, апелянт вказує, що судом безпідставно взято до уваги надана на ОСОБА_6 характеристика, яка не відображає процесу виправлення засудженого, оскільки останній перебуває під вартою з 2011 року, а заохочення отримував на передодні настання заохочувальної норми, а саме з листопада 2016 року мав два заохочення та вже після подання заяви до суду отримав 4 заохочення.

Зазначає, що висновки суду про те, що ОСОБА_6 довів своє виправлення є передчасними та викликають сумніви, а при прийнятті рішення судом не враховано поведінку засудженого за весь період відбування покарання, оскільки факт виправлення ґрунтується на його поведінці незадовго до розгляду судом матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Звертає увагу, що судом не врахований факт подання заяви про застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення раніше виникнення права останнього на цю заохочувальну норму, оскільки вирок Голопристанського районного суду від 27.09.2016р. щодо ОСОБА_6 набрав законної сили лише 30.11.2016р.

Узагальнені доводи заперечень засудженого та його захисника
В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, засуджений ОСОБА_6 зазначає, що апеляційна скарга прокурора є необгунтованою, а викладені в ній висновки не підтверджуються матеріалами справи.

Звертає увагу суду, що в діях прокурора вбачається особиста неприязнь до нього.

Зауважує, що неодноразово заохочувався правами начальником СІЗО, брав участь у роботах з благоустрою установи та має намір працювати після звільнення, що на думку засудженого, доводить його виправлення.

Вважає, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування не відбутої частини покарання призначеного за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_7 не погоджується з викладеними в апеляційній скарзі прокурора доводами.
Зазначає, що ОСОБА_6 осудив свої злочини, щиро покаявся у скоєному, спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя у суспільстві та не має установок на повернення до злочинної діяльності.

Зауважує, що засуджений за період відбування покарання неодноразово залучався до суспільно - корисної праці, за що й був заохочений.

Вважає, що твердження прокурора про те, що засуджений на виробництві працевлаштований не був і тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, не відповідає дійсності, оскільки закон не передбачає обов`язковості саме такої організаційно - правової форми праці, як робота на виробництві, головне - щоб трудова діяльність була добровільною та суспільно - корисною.

Вказує, що незважаючи на відсутність в СІЗО промислового виробництва, за ініціативою самого ОСОБА_6 він залучався до робіт з благоустрою установи, при цьому дотримувався обов`язків, своєчасно та якісно виконував завдання, для цього з власної ініціативи освоював нові будівельні професії та ніяких дорікань чи примусу до нього не було.

Не погоджується захисник із посиланням прокурора на те, що у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 подана касаційна скарга у зв`язку з м`якістю призначеного останньому покарання, а застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення перешкодить розгляду справи у суді касаційної інстанції, що на думку захисника є надуманим, безпідставним, а головне - незаконним.

Вважає, що ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 27.04.2017 р., якою до засудженого ОСОБА_6 застосовано умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на 9 місяців 15 днів є обґрунтованою та законною, а апеляція прокурора безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
До Херсонського міського суду Херсонської області захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 подала заяву про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, так як він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_6 , просили задовольнити заяву, вказуючи, що засуджений ОСОБА_6 , своєю зразковою поведінкою та ставленням до праці заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Прокурор у судовому засіданні заперечив проти умовно-дострокового звільнення засудженого, вказуючи, що незалежно від його характеристики він є засудженим, який тільки становиться на путь виправлення, однак не є таким, що довів своє виправлення, в тому числі за весь час відбування покарання не залучався до виробничої праці.
Представник слідчого ізолятору проти задоволення заяви не заперечував.
Задовольняючи заяву захисника суд зазначив, що ОСОБА_6 відбув більш трьох чвертей призначеного йому строку покарання, за час утримання в установі засуджений ОСОБА_6 , мав одне стягнення у 2013 році, яке давно погашено, в той ж час, має шість заохочень за сумлінне виконання обов`язків чергового по камерному приміщенні, наведення та підтримання санітарного стану в камері, за участь у роботах з благоустрою установи.
Вказав, що про його сумлінну поведінку та щире каяття у вчиненому свідчать також його характеристики, які надані Українською Православною Церквою, в яких зазначено, що він систематично відвідує релігійні заходи, свідомо осудив свої злочини дії та щиро покаявся у скоєному, не залишається байдужим до осіб яким потрібна допомога, добрий сім`янин та, більш того, зазначено, що його поведінка дає підставу сподіватися в тому, що у подальшому житті ОСОБА_6 буде дотримуватися суспільно-моральних принципів, що є свідченням його виправлення.
Суд прийшов до висновку, що зазначені вище факти сумлінної поведінки та ставлення до праці ОСОБА_6 , свідчать про його виправлення, тому у силу ч.ч.2,3 ст.81 КК України до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, заперечення засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , вивчивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Згідно зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно - дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно до вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Суд першої інстанції розглядаючи заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно - дострокове звільнення останнього від відбування покарання, належним чином не врахував загальну характеристику особи за весь період відбуття покарання, яка є посередньою, не зважаючи на наявність 1 заохочення та 1 стягнення, хоча і погашеного, на час подачі захисником заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого, що не може свідчити про виправлення засудженого.
Крім того, ОСОБА_6 та його захисник не надали суду конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт його залучення до суспільно - корисної праці та отримання заохочень з листопада 2016 року (мав 2 заохочення) а 4 отримав вже після подання заяви його захисника до суду упродовж декількох місяців за весь період фактичного відбування покарання, який становить більше 10 років ( з урахуванням вимог ч.5 ст. 72 КК України), не свідчить про сумлінне ставлення останнього до праці.
Не надано судом і належної оцінки поведінки засудженого за весь період відбування покарання, оскільки висновок суду першої інстанції про виправлення засудженого ґрунтується на його поведінці незадовго до розгляду судом матеріалів про його умовно-дострокове звільнення.
Ухвалюючи рішення про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 судом безпідставно взято до уваги характеристики засудженого, які надані ОСОБА_10 , оскільки вони не мають законодавчо визначеного відношення до вирішення питань, передбачених ст. 81 КК України, тобто до умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Працевлаштування, а також заохочення у зв`язку з цим, самі по собі не доводять виправлення засудженого в сенсі положень ч. 2 ст. 81 КК України, та як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.
Окрім того, задовольняючи клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції визнав доведеним не виправлення засудженого в силу сумлінної поведінки та ставленням до праці, як того вимагає положення ч. 2 ст. 81 КК України, а визнав можливим застування такого звільнення, так як засуджений ОСОБА_6 твердо став на шлях виправлення.
Таким чином, як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, висновки суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання не відповідають обставинам кримінального провадження, даним про особу і поведінку засудженого. З огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення, що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала щодо засудженого ОСОБА_6 - скасуванню з постановленням нової ухвали на підставі п.4 ч.1 ст. 407, 411 КПК України, якою слід відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 ..

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24.04.2017року, якою задоволено заяву захисника ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 27.09.2016 року відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
судді