У Х В А Л А

09.11.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_5 ,, розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під - вартою стосовно ОСОБА_5 -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодження із прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під- вартою стосовно ОСОБА_5 яке мотивуєтим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи у відповідності до Наказу № 68-к від 18.11.2013 р. на посаді майстра лісу Загаттянського лісництва ДП «Довжанське ЛМГ», будучи згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, вчинив умисний, корисливий злочин у сфері службової діяльності, при наступних обставинах.
Так, на початку 21.10.2017 в АДРЕСА_1 по місцю проживання ОСОБА_5 , до останнього звернувся громадянин ОСОБА_6 з питанням щодо відпуску ділової деревини породи «Дуб» (кругляка) в кількості 5 кбм. При цьому ОСОБА_5 , вирішивши використати виниклу ситуацію у власних корисливих цілях, діючи умисно, бажаючи отримати неправомірну вигоду, запропонував ОСОБА_6 придбати у нього зазначену деревину без облікових документів, вирубану у ході самовільної вирубки в його обході, за матеріальну винагороду в сумі по 100 доларів США за 1 кбм., тобто в загальній сумі 500 доларів США. При цьому ОСОБА_5 обумовив, що з зазначених коштів 200 доларів США ОСОБА_6 повинен передати йому в якості авансу для вирішення питання з керівництвом ДП «Довжанське ЛМГ» про надання дозволу на проведення самовільної вирубки та вивезення такої деревини за межі лісництва, а інші гроші в сумі 300 доларів США ОСОБА_6 повинен передати йому при отриманні деревини. При цьому зазначив, що без передачі йому зазначених коштів, ОСОБА_6 деревину в лісгоспі не отримає, чим вчинив вимагання неправомірної вигоди. Після отримання вказаних коштів ОСОБА_5 зобов`язувався власними силами провести самовільну вирубку деревини, здійснити її волок до місця завантаження, передати ОСОБА_6 та, з використанням свого службового становища, надати останньому можливість безперешкодно вивезти деревину за межі лісництва.

31.10.2017 біля 9.00 год., перебуваючи в кафе-магазин «АВС» в с. Брід по вул. Центральній, 89, ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем з метою неправомірного збагачення, для вирішення питання з керівництвом ДП «Довжанське ЛМГ» про надання дозволу на проведення самовільної вирубки та вивезення такої деревини за межі лісництва, отримав в якості авансу від ОСОБА_6 неправомірну вигоду - грошові кошти в сумі 200 доларів США, станом на 31.10.2017 згідно офіційного курсу валют НБУ, складало 5366 грн.

В подальшому, 07.11.2016 близько 15.00 год., після організації ОСОБА_5 самовільної вирубки двох дерев породи «Дуб», розкряжування їх та передачі ОСОБА_6 , в біля кафе-магазину «АВС» в с. Брід по вул. Центральній, 89, ОСОБА_5 отримав від останнього неправомірну вигоду у розмірі 8200 грн., за сприяння, з використанням свого службового становища, у подальшому безперешкодному вивезенні деревини за межі лісництва та приховання слідів вчиненого правопорушення, після чого був викритий працівниками прокуратури та відділу УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕ НПУ на місці вчинення вказаного злочину.

Всього, за організацію самовільної вирубки деревини, передачу її ОСОБА_6 та сприяння в безперешкодному її вивезенні за межі лісництва, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 неправомірної вигоди в загальній сумі 13566 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений

ч. 3 ст. 368 КК України, а тому 02.11.2017 йому повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого вказаною статтею, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, протоколом заяви ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення від 26.10.2017, протоколом допиту заявника ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події та фіксації виявлення неправомірної вигоди у ОСОБА_5 , протоколом прослухування відеозапису розмов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та іншими матеріалами в їх сукупності.

07.11.2017 року о 16.40 хв. ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України як особу, яку застали під час вчинення злочину та особу, на яку вказує заявник, як на такого, що вчинив зазначений вище злочин.
Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
З огляду на те, що ОСОБА_5 вчинили корупційний злочин з використанням свого службового становища, орган досудового розслідування не виключає можливості, що останній з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у тому числі за межами області на непідконтрольних територіях Донецької і Луганської областей та Автономної Республіки Крим, може вчиняти тиск на свідків у кримінальному провадженні та залучати до здійснення такого інших працівників лісової охорони.

З метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_5 будь-яку з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_5 .

З метою уникнення ризиків передбачених ст. 177 КпКУ , слідчий просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене слідчим клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захистник в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання слідчого, погодженого прокурором, просили суд обрати запобіжний захід не пов"язаний з триманням під вартою .

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 177 КПКУкраїни - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на ньогопроцесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під- вартою , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч.1 ст. 176 КПК України.

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що громадянин ОСОБА_5 , має постійне місце проживання, на утриманні має дружину яка хворіє та доньку яка зараз перебуває у лікарні на лікуванні, від слідства та суду не переховується.

Згідно з п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов до переконання про відсутність підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту внаслідок відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, оскільки прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 179 КПК України, особисте зобовязання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобовязання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обовязки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини, зазначені у ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість скоєного правопорушення, наявність постійного місця проживання , наявність на утриманні хворих дитини та жінки.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов"язання .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді майстра лісу Загаттянського лісництва ДП «Довжанське ЛМГ», раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обовязки: прибувати до слідчого, який розслідує кримінальне провадження та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Дані зобов`язання застосовуються з дати винесення ухвали - 09.11.2017 до 07.01.2018 включно. Продовження даного строку можливе у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обовязків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п"яти днів з дня її проголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1