Справа № 606/1950/17
і м е н е м У к р а ї н и
14 березня 2018 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,
представника служби у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, в силу ст.89 КК України несудимого,
за ч.2 ст.185 КК України,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця строкової служби, несудимого,
за ч.2 ст.185 КК України, -
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 21 березня 2016 року у вечірню пору доби, перебуваючи у м.Теребовлі поблизу водонапірної станції та Теребовлянської військової частини НОМЕР_1 , за попередньою змовою між собою, використовуючи драбину, ключі та ножиці, з корисливих мотивів, таємно викрали із кам`яного стовпа, розташованого біля вказаної водонапірної станції, сонячну батарею марки EKS-50 M-36 Escolar-50 Bt-12B, чим заподіяли комунальному підприємству Теребовлянської міської ради «Теребовля» майнову шкоду на суму 1800 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та показав, що він запропонував ОСОБА_4 вчинити крадіжку сонячної батареї, яка була прикріплена до кам`яного стовпа, розміщеного поблизу водонапірної станції та Теребовлянської військової частини, на що останній погодився. З цією метою, вони взяли драбину, ключі та ножиці і 21 березня 2016 року у вечірню пору підійшли до місця знаходження сонячної батареї та таємно її викрали, після чого розпорядились нею на власний розсуд.
Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та показав, що він погодився на пропозицію ОСОБА_5 вчинити крадіжку сонячної батареї, яка була прикріплена до кам`яного стовпа, розміщеного поблизу водонапірної станції та Теребовлянської військової частини і 21 березня 2016 року у вечірній час разом із ним за допомогою драбини, ключів та ножиць таємно викрали вказану батарею, розпорядившись нею на власний розсуд.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаюються, погоджуються з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування і які доводять їх вину у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про відмову у дослідженні доказів, їх правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчинених ними кримінального правопорушення, вважає визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинувачених.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ознаками ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Також суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ознаками ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст.50,65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд відносить те, що він щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, сприяв органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину, добровільно відшкодував заподіяну злочином шкоду та вчинив злочин, будучи неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.50,65,69 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд відносить те, що він щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, сприяв органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину, добровільно відшкодував заподіяну злочином шкоду.
Аналізуючи в сукупності обставини, що помякшують ОСОБА_5 покарання, враховуючи особу обвинуваченого, який не судимий, думку представника потерпілого, який просить суд призначити йому несуворе покарання, суд вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням.
При цьому суд враховує негативну характеристику ОСОБА_5 за місцем проживання та високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник звернулись до суду із клопотанням про звільнення його від покарання у зв`язку із застосуванням Закону України «Про амністію у 2016 році», мотивуючи його тим, що ОСОБА_5 на час вчинення злочину був неповнолітнім.
Відповідно до п. «а» ст.1, ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України та які на момент вчинення злочину були неповнолітніми, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, якщо вони проти цього не заперечують і надали свою згоду в усній чи письмовій формі.
Злочин, який вчинив ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений ОСОБА_5 на момент вчинення злочину був неповнолітнім, надав суду письмову згоду про застосування до нього амністії.
За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного за цим вироком покарання на підставі п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Також, аналізуючи в сукупності обставини, що помякшують ОСОБА_4 покарання, враховуючи особу обвинуваченого, який не судимий, є особою молодого віку, думку представника потерпілого, який просить суд призначити йому несуворе покарання, в даний час проходить строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) та позитивно характеризується за місцем служби, суд визнає ці обставини та дані про його особу такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на помякшення покарання, а тому вважає за доцільне перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті обвинувачення, призначивши йому основне покарання у виді штрафу.
Керуючись ст.323,324 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:
за ч.2 ст.185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_5 обовязки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
На підставі п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:
за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України- штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.
Стягнути із ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України, з кожного, по 175.92 грн. за проведення Тернопільським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судової трасологічної експертизи № 1.5-355/16 від 27 липня 2016 року.
На вирок може бути апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.