КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №552/7761/17
Провадження № 1-кп/552/55/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.04.2018 року Київський райсуд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5

потерпілих - ОСОБА_6 та ОСОБА_7

представника потерпілих адвоката - ОСОБА_8

відповідача - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002161 від 25.08.2017 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр. України, освіта середня, неодруженого, працюючого за цивільними угодами, раніше не судимого
у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 25.08.2017 року о 06:30 год. на проїжджій частині, що знаходиться неподалік автостанції Полтава-3, та розташована за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 6Б, керуючи автомобілем марки ГАЗ 330202-01СПГ (вантажний фургон), номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч, не переконався в безпечності свого маневру та в тому, що зміна напрямку руху не створить перешкод або небезпеку іншим учасникам руху, допустив зіткнення з мотоциклом марки КМЗ 650, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 в попутному напрямку.

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, водій мотоциклу марки КМЗ 650 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого повного розриву лівого ключично-акроміального сполучення, забою грудної клітини, закритого перелому заднього відрізку 2-го ребра зліва, зі зміщенням та закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, які згідно висновку експерта № 1382 від 17.11.2017 кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я. Крім того, пасажир мотоциклу потерпіла ОСОБА_7 отримала легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 460 від 28.09.2017, причиною дорожньо-транспортної події та її наслідків стало порушення водієм автомобіля марки ГАЗ 330202-01СПГ (вантажний фургон), номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, згідно яких:

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і останній мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, для чого у нього не було жодних перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати вимоги зазначених вище Правил.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та не заперечував фактичних обставин справи. Проте на ряду з цим звертав увагу суду про наявність вини і іншого учасника дорожнього руху, а саме водія мотоцикла ОСОБА_6 , який також порушив правила дорожнього руху України, а саме п. 12.3, який знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і останній мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, для чого у нього не було жодних перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати вимоги зазначених вище Правил. Цивільні позови потерпілих не визнав, оскільки вважає винними обох водіїв в рівних частинах. Пояснив, що він свою вину у вчиненому визнає повністю та розкаюється. Просив суд суворо його не карати.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що він 25.08.2017 року о 06:30 год., керував мотоциклом марки КМЗ 650 та рухаючись на проїжджій частині, що знаходиться неподалік автостанції Полтава-3, і розташована за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 6б. Разом з ним на мотоциклі перебувала і його дружина. Продовжуючи прямолінійний рух за вказаною адресою, автомобіль марки ГАЗ 330202-01СПГ, під керуванням ОСОБА_4 , що рухався попереду, спочатку здійснив маневр праворуч, а потім різко повернув вліво, створивши перешкоду для його руху, внаслідок чого і відбулося ДТП. В ході зазначених подій він та його дружина отримали тілесні ушкодження. Окрім цього, потерпілий стверджує, що водій автомобіля показник повороту вліво не вмикав. Цивільний позов підтримав та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю підтримала показання потерпілого ОСОБА_6 .. Також підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Крім показань обвинуваченого та потерпілого, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується показаннями свідків та наданими прокурором в судовому засіданні письмовими доказами по справі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , зазначив, що самої події не бачив, але першим прибув на місце пригоди та надавав потерпілим допомогу і викликав швидку та поліцію.

Отже, вищезазначений свідок вказує про наявність вказаної події саме за участі водія ОСОБА_4 за обставин, встановлених при огляді місця події.

Вина обвинуваченого також підтверджується наданими стороною обвинувачення письмовими доказами, зокрема:

- Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.08.2017 року, з якого вбачається, що на вул. Зіньківській 6Б в м. Полтава відбулась дорожньо-транспортна пригода, встановлено місцезнаходження автомобіля і мотоцикла та зафіксовано сліди події. Крім того, слідчим було проведено фотографування слідів події та складено схему пригоди, яка учасниками події не оспорювалась.

- Висновком судово-медичної експертизи №1189 від 30.08.2017 року, відповідно до якого встановлено тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_7 , які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

- Висновком судово-медичної експертизи №1382 від 18.10.2017 року, відповідно до якого встановлено тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_6 , які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я .

- Висновком судової авто-технічної експертизи № 460 від 28.09.2017 року відповідно до якого причиною дорожньо транспортної пригоди та насталих наслідків є невідповідність вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України з боку водія автомобіля марки ГАЗ 330202-01СПГ (вантажний фургон), номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням автопригоди.

Крім того експерт дійшов до висновку що і в діях водія мотоцикла КМЗ 650, номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 є невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які також з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

-Висновком щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння від 25.08.2017 року відповідно до якого водій ОСОБА_4 не перебував у стані сп`яніння.

На підставі досліджених доказів суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У силу ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого є каяття та сприяння встановленню істини у справі.

У силу ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно, до відповідальності притягується вперше, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставин, що пом`якшують покарання, приходить до переконання про необхідність призначення покарання у виді штрафу в межах санкції статті 286 ч. 1 КК України та не застосовувати до нього додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки раніше до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху він не притягувався, в момент вчинення ДТП 25.08.2017 року був тверезий та на даний має можливість влаштуватись на роботу водієм, що є його єдиним джерелом заробітку, а тому суд вважає, що підстави для застосування додаткової міри покарання відсутні.

По справі було заявлено цивільний позов

-потерпілим ОСОБА_6 про стягнення солідарно з обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_9 заподіяної матеріальної шкоди в сумі 17 077 грн. 40 коп. та заподіяної моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., а також судові витрати на послуги адвокат в розмірі 1500 грн.

-потерпілою ОСОБА_7 про стягнення солідарно з обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_9 заподіяної матеріальної шкоди в сумі 350 грн. та заподіяної моральної шкоди в розмірі 4 000 грн., а також судові витрати на послуги адвокат в розмірі 300 грн.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілих в частині належної особи відповідача, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В судовому засіданні потерпілі та їх представник посилались на те, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 існують трудові відносини, а тому вважають,що відповідальність повинна бути солідарною.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
В судовому засіданні був допитаний як відповідач ОСОБА_9 , який повністю заперечив трудові відносини з ОСОБА_4 .. Вказаний факт заперечив і обвинувачений. Будь-яких доказів про наявність між ними трудових відносин позивачем не надано так і не містить їх і матеріали кримінального провадження.
Як встановлено в судовому засіданні, автомобілем на час вчинення ДТП керував ОСОБА_4 на підставі усного доручення власника автомобіля ОСОБА_9 , а тому суд вважає, що питання відшкодування заподіяної шкоди потерпілім повинна вирішуватися виключно в межах відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 ..

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача ОСОБА_9 не підлягають до задоволення. З цих же підстав не підлягає до задоволення і заяви потерпілих про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на автомобіль, власником якого є ОСОБА_9 ..

Вирішуючи позовні вимоги потерпілих в частині стягнення заподіяної шкоди її розміру, суд виходить з наступного.
В судовому засіданні встановлено вину ОСОБА_4 як особи яка вчинила ДТП, внаслідок чого заподіяно потерпілим тілесні ушкодження.

Поряд з тим обвинувачений та його захисник просили відмовити у задоволенні позовних вимог потерпілих спираючись на те, що цивільна відповідальність обвинуваченого застрахована і потерпілі мали-б звернутися до страхової компанії. Крім того вказували на те, що матеріалами кримінально провадження встановлено і вину самого потерпілого ОСОБА_6 , а тому цивільну відповідальність повинні нести обоє водії.

Суд дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до наступних висновків.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що вказана при розгляді цивільної справи № 6-2808 цс15 від 20.01.2016 року, судова палата у цивільних справах зробила правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.
За таких обставин відповідачем у справі є обвинувачений ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання позовних вимог в частині розміру заподіяної шкоди судом враховується наступне.

Об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, включає три обов`язкові ознаки: а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху); б) суспільно небезпечні наслідки (заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень); в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що вказана при розгляді кримінальної справи № 5-18кс14 від 20.11.2014 року, судова палата у кримінальних справах зробила правовий висновок, відповідно до якого у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.
Судом встановлено, що ДТП сталися за участі двох водіїв транспортних засобів. Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність у таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв.
На таку особливість у правозастосуванні орієнтує Пленум Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Як встановлено судом першочергове порушенням правил дорожнього руху відбулося з боку водія ОСОБА_4 який увімкнувши правий покажчик повороту раптово змінив напрямок руху вліво, внаслідок чого перегородив рух водію мотоцикла ОСОБА_6 який рухався позаду прямолінійно.
В матеріалах експертного дослідження зазначено, що водій мотоцикла ОСОБА_6 порушив вимоги пункту 12.3 ПДР, тому що не вжив заходів для зниження швидкості шляхом «екстреного» гальмування.
Суд вважає, що такий характер дій водія мотоцикла ОСОБА_6 був викликаний діями іншого учасника дорожнього руху - водієм автомобіля Газ НОМЕР_3 ОСОБА_4 , автомобіль якого змінив напрямок свого руху у напрямку руху мотоцикла ОСОБА_6 , і який, у порушення вимог пункту 10.1 ПДР, не пересвідчився у безпеці виконання такого маневру із розворотом вліво.
Відповідно до п.1.4. ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила.

З огляду на ситуацію, яка виникла на дорозі за участю автомобіля під керуванням обвинуваченого ОСОБА_4 та мотоцикла під керуванням водія ОСОБА_6 , суд вважає, що перший, створивши небезпеку для другого, мав більше можливостей уникнути зіткнення, зупинивши свій автомобіль. Проте ОСОБА_4 цього не зробив. Він розпочав і продовжував маневрувати автомобілем, не переконавшись у безпечності руху як на початку руху, так і під час руху.
За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен повністю нести цивільно-правову відповідальність за наслідки що стались без урахування дій потерпілого ОСОБА_6 .
В частині стягнення матеріальних збитків позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають задоволенню повністю та підлягають до стягнення з ОСОБА_4 в сумі 17 077 грн. 40 коп., що відповідає доказам фіскальними чеками, які були надані суду позивачем.

В частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають до часткового задоволення. В судовому засіданні потерпілим та його представником подавались докази щодо заподіяння йому моральних страждань, що виразились у заподіяні тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, в зв`язку з чим потерпілий відчував сильний біль, фізичні страждання, не мав можливості тривалий час самостійно пересуватися, змінив звичний спосіб життя та потребував стороннього догляду. Крім того, в значній мірі були порушені його нормальні життєві зв`язки, оскільки був вимушений лікуватись, потребував сторонньої допомоги. Враховуючи викладене, суд вважає, що потерпілому ОСОБА_6 заподіяна моральна шкода, сума якої підлягає до стягненню в розмірі 15 000 грн. з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню. В частині позовних вимог матеріального характеру в сумі 350 грн. не підлягає до задоволення, оскільки не надано суду документів які підтверджують фактично понесені витрати. Визначаючи розмір моральної шкоди, яку зазнала потерпіла, суд враховує характер, ступінь, обсяг та тривалість моральних страждань, яких вона зазнала, враховуючи викладене, проаналізувавши наявні у справі докази, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, те що обвинуваченим спричинено потерпілій тілесні ушкодження легкого ступеню, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 на відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 4 000 грн.

Відповідно до ст.. 124 КПК України процесуальні витрати покласти на обвинуваченого та стягнути на користь держави витрати пов`язані з проведенням судових експертиз та на користь потерпілого ОСОБА_6 1500 грн. а на користь ОСОБА_7 300 грн. в рахунок судових витрат пов`язаних з наданням правової допомоги. Разом з тим суд вважає, що до стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_6 підлягає до стягненню і судові витрати у виді судового збору за позовні вимоги не матеріального характеру пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. без позбавлення права керування транспортним засобом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати у виді особистого зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 790 грн. 96 коп.

Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 17 077 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, 15 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, 1500 грн. в рахунок понесених витрат на правову допомогу,211 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування судового збору, а всього 33 788 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_7 4 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, 300 грн. в рахунок понесених витрат на правову допомогу, а всього 4300 грн.

Речові докази у справі повернути за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Полтави

Головуючий ОСОБА_1