ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/478/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0014758 від 30.12.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, із середньою - спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2016 близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 прибув до ресторану «Мисливський двір», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Славгородська, 49, для святкування корпоративу з іншими працівниками ТОВ «АПТ-Україна».

28.12.2016 приблизно о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_7 разом із товаришем ОСОБА_8 перебував у службовому приміщенні ресторану, куди зайшли офіціанти закладу ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . Останні запропонували ОСОБА_7 і ОСОБА_8 покинути ресторан. ОСОБА_5 та ОСОБА_9 вивели ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вулицю, де останні вступили у словесний конфлікт. ОСОБА_7 , будучи на вулиці біля ресторану «Мисливський двір», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, схопив двома руками за одяг ОСОБА_5 та, діючи з необережності, передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, повалив ОСОБА_5 на землю.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої гомілки: уламкового гвинтоподібного перелому діафізу великогомілкової кістки в дистальній третині, уламкового перелому проксимального кінця діафізу малогомілкової кістки зі зміщенням уламків.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто скоїв злочин, передбачений ст. 128 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково та суду пояснив, що 27.12.2016 близько 17 год. 00 хв. він разом з колегами по роботі святкував новорічний корпоратив в ресторані «Мисливський двір» за адресою: м. Київ, вул. Славгородська, 49, де він відпочивав та вживав алкогольні напої приблизно до 02.00 год. наступного дня. Подальші події, які відбувались в ресторані він не пам`ятає, оскільки перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Пам`ятає, що приблизно о 02.00 год. приїхали працівники поліції та бригада швидкої допомоги, після чого його доставили до управління поліції, де йому повідомили поліцейські, що він зламав ногу потерпілому ОСОБА_5 . Обставин виникнення конфлікту з ОСОБА_5 в ресторані «Мисливський двір» він не запам`ятав, але допускав, що внаслідок падіння при викладених в обвинувальному акті обставинах потерпілий міг отримати зазначені в обвинувальному акті тілесні ушкодження.

Проте, вина обвинуваченого ОСОБА_7 в об`ємі дій, зазначеному у мотивувальній частині вироку, підтверджується сукупністю наступних доказів, встановлених та досліджених у судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 27.12.2016 в ресторані «Мисливський двір» за адресою: м. Київ, вул. Славгородська, 49, де він працює офіціантом, проводився новорічний корпоратив, який почався приблизно з 17-00 год. та закінчився приблизно о 00.30 год. наступного дня. Приблизно о 02.30 год. 28.12.2016 р. він направився в бік приміщення роздягальні в ресторані та помітив, як через службовий вхід ресторану зайшли двоє невідомих осіб, серед яких був обвинувачений ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння. Він провів цих осіб до виходу з приміщення ресторану, де вони почали висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою, а ОСОБА_7 в свою чергу схопив його за плечі і повалив на землю, після чого ОСОБА_7 також впав зверху на нього. Внаслідок цього падіння він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, які перелічені в обвинувальному акті.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона працює офіціантом в ресторані «Мисливський двір» за адресою: м. Київ, вул. Славгородська, 49, де 27.12.2016 проводився новорічний корпоратив, який закінчився після опівночі. Біля 02.00 год. 28.12.2016 р. вона перебувала в службовому приміщенні ресторану та почула голосну розмову. Вона вийшла та побачила обвинуваченого ОСОБА_7 , який зайшов до ресторану з невідомим чоловіком, які перебували в стані алкогольного сп`яніння, та колег по роботі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , які намагались супроводити цих осіб до виходу з ресторану. На виході з ресторану обвинувачений ОСОБА_7 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , після чого схопив ОСОБА_5 за плечі та повалив на землю, впавши зверху на нього.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 28.12.2016 р. після 02.00 год. він перебував разом з потепілим ОСОБА_5 в роздягалці ресторану «Мисливський двір», де опівночі закінчився новорічний корпоратив. В цей час вони почули, як хтось зайшов до приміщення ресторану. Вийшовши з роздягальні, вони побачили обвинуваченого ОСОБА_7 разом з іншою особою, які перебували з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Вони стали супроводжувати цих осіб до виходу з приміщення ресторану, після чого вивели їх на вулицю, де ці особи почали нецензурно лаятись на їх адресу, після чого в його присутності обвинувачений ОСОБА_7 схопив потерпілого ОСОБА_5 та штовхнув на землю, одночасно впавши зверху на ногу потерпілого.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілий ОСОБА_5 29.12.2016 р. звернувся до Дарницького УП ГУНП у м. Києві із заявою про спричинення йому невідомою особою тілесних ушкоджень біля ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 » /а.с.74-75/.

Відповідно до медичної довідки ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді уламкового перелому кісток лівої гомілки /а.с.76/.

Відповідно до висновку судово медичної експертизи внаслідок необережних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_11 була спричинена закрита травма лівої гомілки: уламковий гвинтоподібний перелом діафізу великогомілкової кістки в дистальній третині, уламковий перелом проксимального кінця діафізу малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу /а.с. 79-82/.

При проведенні слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, серед пред`явлених на фотознімках осіб потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_7 як особу, що спричинила йому тілесні ушкодження /а.с.83-85/.

При проведенні слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, серед пред`явлених на фотознімках осіб свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 як особу, що спричинила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 /а.с.86-88/.

Під час проведення слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, серед пред`явлених на фотознімках осіб свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 як особу, що спричинила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 /а.с.89-91/.

Аналіз наведених обставин та доказів у їх сукупності дозволяє суду зробити висновок про те, що ОСОБА_7 спричинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу та його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст.128 КК України.

Крім того, судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував, що внаслідок його необережних дій, зумовлених переважно його перебуванням в стані алкогольного сп`яніння, потерпілий ОСОБА_5 міг зазнати тілесних ушкоджень, які перелічені у висновку судово-медичної експертизи.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , 2005 року народження, ОСОБА_13 , 2006 р.н., ОСОБА_12 2010 р.н.

Обставин, які б помякшували покарання обвинуваченому, передбачених ст.ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого на підставі ст. 67 КК України суд визнає факт вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи особу обвинуваченого, його вік та майновий стан, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

Разом з тим в судовому засіданні обвинуваченим було заявлено клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.», оскільки він має трьох неповнолітніх дітей.

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 р.».

Відповідно до положень п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.» - звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Оцінивши можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень Закону України «Про амністію у 2016 р.», суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 має неповнолітніх дітей ОСОБА_12 , 2005 року народження, ОСОБА_13 , 2006 р.н., ОСОБА_12 2010 р.н., щодо яких не позбавлений батьківських прав, обвинувачується у скоєнні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є необережним злочином невеликої тяжкості. Заборон щодо застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 р.» до ОСОБА_7 судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі положень п.в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.».

Обговорюючи законність та обґрунтованість цивільного позову потерпілого, суд приходить до наступних висновків.

Потерпілим до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому він просив суд стягнути з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в розмірі 25 820 грн. 14 коп. В обґрунтування позову потерпілий зазначив, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень він перебував на стаціонарному лікуванні, де йому було проведено операційне втручання, після чого він тривалий час перебував на реабілітаційному та амбулаторному лікуванні, поніс матеріальні витрати на лікування, а саме: на проведення медичних досліджень, діагностики, придбання ліків, лікарських матеріалів та медичної спецтехніки, витрати на сторонній догляд та посилене харчування, що підтверджено документально. У зв`язку з цим на лікування потерпілим було витрачено 25820 грн. 14 коп. Крім того, потерпілим було витрачено 2 560 грн. на правову допомогу. Разом з тим, потерпілим були понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, які становлять 1600 грн.

Крім того потерпілим було заявлено вимогу про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 55 000 грн. Такий розмір моральної шкоди на його думку обґрунтований тим, що внаслідок завданих обвинуваченим йому тілесних ушкоджень він зазнав душевних страждань, пов`язаних з довготривалим лікуванням, потребою у реабілітації понад півроку, потребою сторонньої допомоги в самообслуговуванні, постійним відчуттям фізичного болю, а також байдужою поведінкою обвинуваченого, який не поніс витрат, пов`язаних з його лікуванням та реабілітацією, а також з витратою особистого часу, необхідного для звернення до юристів, до суду, лікарів. Крім того, зазначив, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень йому ще чекає операція на нозі.

Обвинувачений вважав заявлений потерпілим розмір матеріальної та моральної шкоди завищеним, та позов визнав частково.

Дослідивши цивільний позов потерпілого суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом об`єктивно встановлено та підтверджено документально, що внаслідок заподіяння потерпілому ОСОБА_5 , тілесних ушкоджень, ним були понесені витрати на лікування в сумі 20552, 42 грн.

Разом з тим, заслуговує на увагу позиція захисника ОСОБА_6 про те, що витрати на оплату потерпілим послуг з масажу в СПА-салоні в загальній сумі 5000 грн. необґрунтовані, оскільки не зумовлені необхідністю реабілітації внаслідок зазнаних тілесних ушкоджень, враховуючи, що вказані процедури відсутні в переліку рекомендаці після виписки потерпілого з травматологічного відділення /а.с.44/. Крім того, з наданих чеків не вбачається масажні процедури яких саме ділянок тіла були проведені потерпілому із зазначенням медичних показань до їх застосування, а також не вказано яким саме лікарем було проведено ці процедури із вказівкою на відповідну кваліфікацію цього лікаря. Таким чином суд вважає, що зазначені витрати не пов`язані із лікуванням та реабілітацією потерпілого у зв`язку із неналежністю доказів на їх обгрунтування.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної потерпілому у зв`язку із необхідністю проходження лікування доведений на суму 20552 грн. 42 коп., яка підлягає відшкодуванню обвинуваченим на користь потерпілого.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог щодо відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 2560 грн. суд керується наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 120 КПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законодавством.
На підставі п.1 ч.1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат, а ч.5 ст. 128 цього ж кодексу визначає, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо ж процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Таким чином в даному випадку підлягають застосуванню положення ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», відповідно до яких розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що процесуальні витрати, понесені потерпілим ОСОБА_5 склали 2560 грн., на підтвердження чого суду було надано відповідну квитанцію.
При визначенні відповідно до вищезазначених положень закону граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Так, з журналів судових засідань вбачається, що загальна кількість часу, протягом якого представник потерпілого ОСОБА_5 брав участь у 8 судових засіданнях при розгляді вищезазначеної кримінальної справи становить 2 години (21.07.17 12 хв.; 28.08.17 7 хв.; 26.09.17 12 хв; 26.10.17 34 хв; 28.11.17- 3 хв; 27.12.17 14 хв.; 07.02.18 22 хв; 14.02.18 10 хв.). Крім того, з огляду на відсутність в договорах про надання правової допомоги конкретного переліку дій, які зобов`язаний вчинити адвокат на користь потерпілого, суд вважає доцільним зарахувати до часу загальної участі представника у судових засіданнях час, потрібний представнику на надання консультацій потерпілому стосовно написання позовних заяв (враховуючи, що позовні заяви були написані особисто потерпілим ОСОБА_5 ), час, потрібний для надання консультацій з інших питань, пов`язаних із розглядом кримінальної справи, час, потрібний для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження. Таким чином, з огляду на відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про обсяг часу, який було затрачено представником потерпілого на вчинення окремих процесуальних дій поза судових засідань, суд вважає за доцільне визначити такий час, який становить 2 години. Таким чином загальний обсяг часу, протягом якого потерпілому було надано правову допомогу при розгляді кримінального провадження становить 2 години. З огляду на викладене та враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне встановити граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, надану потерпілому, яка становить 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, що складає 2560 грн., та задовольнити вимоги потерпілого в цій частині в повному обсязі.
Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого документально підтверджений розмір сплаченого потерпілим судового збору в сумі 1600 грн.
Щодо вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом об`єктивно встановлено, що внаслідок завданих обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_5 зазнав душевних страждань, пов`язаних із необхідністю проходити лікування із здійсненням оперативних втручань та подальшу тривалу реабілітацію, що свідчить про заподіяння потерпілому з вини обвинуваченого моральної шкоди.
Враховуючи наведені обставини, тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, тяжкість тілесних ушкоджень, завданих потерпілому, та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в цій частині у розмірі 30 000 тисяч гривень.
А в цілому цивільний позов потерпілого підлягає частковому задоволенню.
Речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у вигляді 240 / двісті сорок/ годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі положень п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Стягнути з ОСОБА_7 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 54712 /п`ятдесят чотири тисячі сімсот дванадцять/ гривень 42 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1