Провадження № 1кп/201/83/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0004041 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-11 липня 2001 року Індустріальним райсудом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-24 квітня 2003 року Індустріальним райсудом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 15 ч.3 ст. 185, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
-4 лютого 2010 року Бабушкінським райсудом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 358, ст..ст. 70, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;
-17 червня 2011 року Індустріальним райсудом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 701 КК України до 3 років позбавлення волі;
-9 серпня 2011 року Бабушкінським райсудом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 358, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 9 листопада 2012 року умовно-достроково на 5 місяців 24 дні;
-10 листопада 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 309, ст.. 75 КК України до двох років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком /судимість погашена, зазначається з метою правильного розрахунку переривання погашення строків судимості за попередніми вироками/,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

28.11.2017 о 02:30 годин ОСОБА_3 , маючи умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись за адресою: м. Дніпро пр. Героїв, 4 біля під`їзду №1, маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет для відкриття автомобіля та приведення його двигуна у дію, реалізуючи злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до автомобіля Nissan Sanni, д/н НОМЕР_1 , красно-сірого кольору, 1986 року випуску, який визначив як предмет злочинного посягання, діючи з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь заготовлений предмета призначеного для відкриття автомобіля та приведення його двигуна у дію, відчинив передні дверцята з боку водія, сів за кермо та за допомогою вказаного предмета, привів у дію двигун, після чого автомобіль рушив, тим самим ОСОБА_3 заволодів транспортним засобом Nissan Sanni, д/н НОМЕР_1 , красно-сірого кольору, 1986 року випуску, що належить потерплому ОСОБА_5 та на якому він з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 289 КК України, а саме, незаконне заволодіння транспортним засобом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті обставин, у скоєному розкаявся та пояснив, що в ту ніч, близько третьої години він повертався з м. Синельникова на таксі і таксист висадив на ж/м Перемога-6, так як обвинувачений не зміг розрахуватись. Обвинувачений пішов пішки в бік дому і коли проходив повз двори то побачив автомобіль Нісан, який належить потерпілому і у нього виник умисел на його викрадення з метою поїздки додому. За допомогою наявних у нього китайських ножиць він відчинив двері, завів двигун та вирушив бік дому, однак коли вже майже доїхав, то подумав, що автомобіль можна здати на металобрухт, а тому поїхав до м. Новомосковська де здав авто на металобрухт за що отримав 4000 гривень. Приблизно через дві доби до нього дому приїхали поліцейські і він їм все розповів, після чого вони разом з потерпілим їздили до м. Новомосковська, де потерпілий забрав свій автомобіль з металобрухту та говорив про те, що в автомобілі замінені колеса та відсутній акумулятор, однак автомобіль не був розібраний так як потерпілий на ньому поїхав самостійно.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження в показаннях потерпілого ОСОБА_5 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що напередодні викрадення автомобіля ввечері, близько 19-00 годин він залишив автомобіль в дворі, а коли прокинувся вранці, то виявив, що автомобіль відсутній. Він викликав поліцію і, так як камери зовнішнього спостереження зафіксували крадія, то поліцейські його швидко відшукали і запросили потерпілого до відділку поліції, звідки з понятими поїхали до м. Новомосковська, де обвинувачений показав місцезнаходження його автомобіля. Автомобіль був в ангарі під кришкою Газелі і коли його викотили, то з`ясувалось, що на ньому замінені колеса, відсутній акумулятор. Потерпілий спробував його завести, однак автомобіль не заводився і тоді потерпілий виявив, що двигун також частково розібраний, однак обвинуваченого в цей час вже поряд не було, так як поліцейського його відвезли. Після цього потерпілий відтягнув автомобіль до поліцейського відділку, де залишив, а забрав лише через два тижні.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють обставини кримінального провадження викладені в обвинувальному акті і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, в межах висунутого обвинувачення, доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середнього ступеню тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває,

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України суд відносить рецидив злочину, обставин, що пом`якшують його покарання не встановлено, так як каяття, висловлене в судовому засіданні не є щиросердним і, на думку суду, направлене на пом`якшення покарання.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки більш м`яке покарання не забезпечить його превентивну функцію, з урахуванням обставин злочину та обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, обставини злочину, що описано вище, а також позицію потерпілого і висновок досудової доповіді, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 , положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 17 959 гривень, яка складається з витрат на придбання колес, акумуляторної батареї та комплектуючих до двигуна автомобіля, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню так як в судовому засіданні встановлено, що внаслідок дій обвинуваченого потерпілому спричинено шкоду у вигляді зникнення коліс та акумуляторної батареї, вартість яких, згідно наданих чеків складає 2640 гривень та 1950 гривень відповідно. Інші ж обставини, щодо розборки двигуна автомобіля в судовому засіданні потерпілим не доведені. Враховуючи принцип змагальності та диспозитивності суд позбавлений права самостійно вирішувати питання про дослідження таких доказів як протоколу огляду автомобіля з метою встановлення факту розбору автомобіля, а потерпілий на пропозицію суду заявити таке клопотання відмовився, що позбавляє суд можливості встановити факт розборки двигуна автомобіля і, відповідно, факт спричинення шкоди потерпілому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 4590 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.
Суддя: ОСОБА_1