Справа № 405/3673/15-к
УХВАЛА
20 квітня 2018 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

адвокатів: ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

обвинувачених: ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький справу за кримінальним провадженням №0001472 від 24.02.2015 року, за обвинуваченням: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.146, ч.3 ст.289, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали Ленінського райсуду м. Кіровограда від 22.02.2018року обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжено термін тримання під вартою на 60 днів, до 22.04.2018р.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинувачених під вартою, оскільки такий термін спливає 22.04.2018року.

В судовому засіданні прокурором зазначено про необхідність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під вартою, оскільки, ризики кримінального провадження які існували на час обрання запобіжного заходу не відпали. Так ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні ряду корисливих злочинів, що є ризиком вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім цього, прокурором зазначено, що у справі не допитані свідки, що є ризиком незаконного впливу на останніх. На думку прокурора жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосований до обвинувачених. За таких обставин, прокурор вважає, що обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 доцільно продовжити термін тримання під вартою на строк 60 днів.

Адвокати обвинувачених заперечили проти продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що прокурором не доведені ризики кримінального провадження. Разом з цим, адвокатами зазначено, що обвинувачені тривалий час перебувають під вартою, мають родини, неповнолітнх дітей, що свідчить про сталі соціальні зв`язки. За наведених обставин, адвокати вважають, що обвинуваченим можливо змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтримали позицію адвокатів.

Заслухавши доводи прокурора, думку адвокатів, обвинувачених, колегія суддів прийшла до висновку про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під вартою, виходячи з такого.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
При вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Колегією суддів також взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Судом враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких вони обвинувачуються, міцність соціальних зв`язків обвинувачених та існування ризиків кримінального провадження.

Так, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні ряду корисливих злочинів, у тому числі особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства до потерпілого, що є ризиком переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене. Обвинувачений ОСОБА_10 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, що вказує на схильність до вчинення злочинів та є ризиком вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, судом взято до уваги вік обвинувачених, стан здоров`я, а також те що обвинувачені, до затримання не займалися суспільно-корисною працею, не мали стабільного джерела доходу, що є ризиком вчинення іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин колегія суддів прийшла до переконання про наявність ризиків кримінального провадження, а саме ризик переховуватися від суду і ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що тримання обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою виконання обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покладених на них процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає доцільним продовжити тримання обвинувачених під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 18 червня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 331 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 18 червня 2018 року.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк шістдесят днів до 18 червня 2018 року.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк шістдесят днів до 18 червня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2