Справа № 408/3775/17-к
Провадження № 11-сс/782/233/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 року колегія суддів апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Біловодського районного суду Луганської області від 23.08.2017 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

в с т а н о в и л а :
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого Біловодського ВП ГУНП України в Луганської області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , та накладено арешт на тимчасово вилучене 22.08.2017 року в ході проведення обшуку майно, а саме автомобіль «Фольксваген Тігуан» державний номер НОМЕР_1 , номер шасі VIN- НОМЕР_2 2010 року випуску, у кримінальному провадженні №0000181 від 23.06.2017 року, внесеному до ЄРДР за п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 289 КК України.

При цьому слідчому відмовлено у задоволенні клопотання в частині встановлення місця зберігання транспортного засобу на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, розташованому на території Біловодського відділу поліції, натомість слідчий суддя ухвалив передати арештований автомобіль власнику ОСОБА_9 для зберігання за адресою: АДРЕСА_1 до скасування арешту або вирішення в судовому порядку питання про долю речових доказів.

Згідно запису у ЄРДР в ніч з 26 на 27 серпня 2016 року у буд. 13 по вул. Волкова у смт. Дзержинський м.Ровеньки Луганської області невстановлені особи вчинили умисне вбивство ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , після чого заволоділи їх майном, зокрема, автомобілем «Фольксваген Тігуан» державний номер НОМЕР_3 номер шасі VIN- НОМЕР_2 2010 року випуску.

Потерпілим у цьому кримінальному провадженні визнано ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , просить змінити ухвалу слідчого судді, а саме: скасувати ухвалу слідчого судді в частині відмови слідчому у встановленні місця зберігання арештованого автомобіля і постановити в цій частині нове рішення, яким встановити місце зберігання транспортного засобу на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, розташованому на території Біловодського відділу поліції. В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Посилається на те, що слідчий суддя вийшов за межі клопотання і з власної ініціативи вирішив питання про передачу арештованого автомобіля на зберігання власнику, оскільки сам ОСОБА_9 про це не просив і ніяких документів до суду не подавав. На думку апелянта, слідчий суддя цим рішенням фактично визнав право власності на автомобіль за ОСОБА_9 , який може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення.

Діючим законодавством не передбачено право слідчого судді відмовити слідчому в частині визначення місця зберігання арештованого майна і надання переваги іншій особі, яка називає себе власником.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про винесення ухвали він дізнався 06.09.2017 року.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та надав аналогічні їх змісту пояснення, просив скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого в повному обсязі; прокурора, який просив задовольнити апеляційні вимоги; дослідивши надані матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги та вислухавши судові дебати, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судове засідання відбулося без участі потерпілого, отже, строк на апеляційне оскарження для нього розпочався після вручення йому копії оскаржуваної ухвали, тобто з 06.09.2017 року.

За таких умов колегія суддів вважає, що апелянтом не пропущено строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У цьому випадку, відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, накладення арешту на автомобіль «Фольксваген Тігуан» державний номер НОМЕР_1 , який є об`єктом кримінально-протиправних дій, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, здійснено відповідно до закону і в цій частині ніким не оспорюється.

Приймаючи рішення про передачу арештованого майна на зберігання його теперішньому власнику, а саме ОСОБА_9 , слідчий суддя виходив з того, що на час накладення арешту відсутні рішення суду, які позбавляли би ОСОБА_9 , який є добросовісним набувачем, права власності на це майно.

Всупереч доводам апелянта, таке рішення слідчого судді не встановлює наперед право власності на арештований автомобіль за ОСОБА_9 .

Прокурор не зміг надати пояснення колегії суддів щодо обсягу слідчих дій, які планується провести щодо арештованого автомобілю, пояснивши, що з матеріалами кримінального провадження він не знайомився, йому невідомо, чи проводився огляд автомобілю та чи були виявлені на ньому сліди злочину.

Проте колегія суддів вважає, що неналежне виконання прокурором своїх обов`язків не може тягти за собою обмеження прав потерпілої особи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, прийнявши рішення про передачу арештованого автомобіля ОСОБА_9 з власної ініціативи, без обговорення цього питання у судовому засіданні і без з`ясування думки сторін, розглянувши в цій частині клопотання за відсутності ОСОБА_9 і його письмової згоди прийняти арештоване майно на зберігання, вийшов за межі клопотання слідчого і ця обставина вплинула на законність прийнятого слідчим суддею рішення.

Разом з тим, не виключена можливість проведення щодо арештованого майна слідчих дій, зокрема, його огляду та експертиз, тощо.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає рішення слідчого судді в частині встановлення місця зберігання автомобілю, на який накладено арешт, за місцем мешкання ОСОБА_9 незаконним, а ухвалу слідчого судді такою, що підлягає скасуванню, задовольнивши відповідні апеляційні вимоги адвоката.

Керуючись ст. ст. 172, 173, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Біловодського районного суду Луганської області від 23.08.2017 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Біловодського районного суду Луганської області від 23.08.2017 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого Біловодського ВП ГУНП України в Луганської області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , та накласти арешт на тимчасово вилучене 22.08.2017 року в ході проведення обшуку майно, а саме автомобіль «Фольксваген Тігуан» державний номер НОМЕР_1 , номер шасі VIN- НОМЕР_2 2010 року випуску.

Місцем зберігання автомобіля «Фольксваген Тігуан», державний номер НОМЕР_1 , визначити майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, розташований на території Біловодського відділу поліції Головного управління національної поліції в Луганській області за адресою: Луганська область, смт Біловодськ, вул. Центральна, 75.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2