Справа № 206/6267/16-к
Провадження № 1-кп/206/20/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" березня 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000814 від 07.07.2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровобад Азербайджан, громадянина України, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з середньо-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 15.11.2005 року Самарським районним судом
м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;
- 28.03.2011 року Самарським районним судом
м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; 19.11.2012 звільнився умовно-достроково, не відбутий строк 10 місяців 26 днів;
- 02.10.2013 року Самарським районним судом
м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2011 року до відбуття 2 роки позбавлення волі, звільнився 25.09.2015 по відбуттю покарання,
- 05.04.2017 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_10 ,
потерпілого ОСОБА_11 ,
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 06.07.2016 року близько 13 год. 15 хвилин, проходячи повз магазину « АТБ- Маркет», розташованого в будинку № 78 по вул. Романовського в Самарському району міста Дніпро, побачив в парку, розташованому на протилежній частині вулиці, сидячого на лаві раніше знайомого йому гр. ОСОБА_12 з невідомим чоловіком похилого віку, з яким останній розпивав спиртні напої, підійшовши до вказаних осіб, ОСОБА_4 в ході розмови з чоловіками побачив у раніше йому незнайомого ОСОБА_11 в лівій нагрудній кишені вдягненої на ньому сорочки грошові кошти декілька купюр номіналом по 200 грн., які було видно через тканину сорочки, і в цей час у нього раптово виник злочинний умисел на відкрите заволодіння даними грошовими коштами, реалізуючи який, обвинувачений в той же день близько 13 год. 30 хвилин, відійшовши за ОСОБА_13 на відстань близько 10 метрів до торгівельних яток ,знаходячись в безпосередній близькості з потерпілим на відстані витягнутої руки, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, відкрито шляхом ривка вихопив своєю рукою з кишені потерпілого грошові кошти в сумі 1850 грн., та утримуючи їх при собі, з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду неодноразово змінював свою позицію щодо визнання своєї вини в скоєнні інкримінованого йому злочину, як повного визнання своєї вини в скоєнні злочину, так і до повного заперечення своєї причетності до нього, в подальшому частково визнаючи себе винним в скоєнні злочину, при цьому суду показав, що того дня він дійсно побачив раніше незнайомого йому потерпілого, який був у компанії з ОСОБА_14 , побачивши у потерпілого в кишені сорочки гроші, відкликав його до торгівельних яток та вихопивши гроші, покинув місце злочину.

В подальшому обвинувачений змінивши свою позицію, вказав, що даного злочину не скоював, потерпілий обмовляє його, а працівники поліції намагаються будь що «посадити» його за злочини, які він не скоював. При цьому сказав, що конфлікт між ним та потерпілим виник з приводу того, що потерпілий образив його на національному підґрунті,за що він вдарив останнього.

В подальшому обвинувачений знову зайняв позицію повного визнання своєї провини, підтвердивши вище зазначені обставини злочину. Просив застосувати до нього положення ст.ст. 69, 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_11 суду показав, що того дня він знаходився в компанії декількох чоловіків на ім`я ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ОСОБА_17 він не знає. З ОСОБА_16 вони вжили пиво, він також за свої кошти пригостив пивом і ОСОБА_15 , з Нерсесяном вони спиртні напої не вживали. Він, потерпілий, пішов до торгівельних яток і біля кіоску «Гаврилівські курчата» його хтось вдарив, як пізніше з`ясувалось - це був обвинувачений, та вихопив з кишені гроші - це була його пенсія, яку він отримав цього дня та деяку частку витратив на придбання продуктів харчування. Потерпілий заперечував факт образи обвинуваченого на національному підґрунті.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомив, що він в той день був очевидцем якогось конфлікту між чоловіком похилого віку та Нерсесяном, якого знає декілька років як жителя селища Ігрень. Він бачив як Нерсесян щось вихопив з кишені чоловіка та став тікати в сторону аптеки, а чоловік біг за ним.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що влітку 2016 року він перебував у сквері біля магазину «АТБ» в ж/м Ігрень, був в компанії з іншими жителями селища. Свідок зазначив, що був очевидцем конфлікту між чоловіком похилого віку та Нерсесяном, який слідував за потерпілим, потім у них був конфлікт, при цьому чоловіки штовхали один одного, а потім він побачив, як Нерсесян зник з поля зору, а потерпілий кричав йому вслід, щоб той віддав гроші.

Крім показів потерпілого та свідків винуватість ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення в об`ємі пред`явленого обвинувачення також знайшла своє підтвердження і іншими доказами, належність і допустимість яких ніким не спростована та не оспорена.

-так згідно протоколу огляду місця події від 06.07.2016 року встановлена територія місцевості, де саме обвинувачений відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 ( т.1 а.п. 9-11), при цьому потерпілий в судовому засіданні підтвердив, що саме на цьому місці було скоєно злочин;

- даними ВАТ « Державний ощадний банк України» про отримання у відділенні банку потерпілим ОСОБА_11 саме 06.07.2016 року пенсійної виплати в сумі 1870,93 грн. ( т.1 а.п.16);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 19.10.2016 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 серед представлених йому фотографій осіб чоловічої статі впевнено впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, яка відносно нього скоїла злочин ( т.1 а.п. 23-25).

Таким чином аналіз належних і допустимих доказів в їх сукупності дають суду підстави зробити однозначний висновок про те, що обвинувачений ОСОБА_4 06.07.2016 року скоїв кримінальне правопорушення, що виразилось у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, оскільки останній вже раніше (15.06.2016 року) вчинив аналогічний злочин, за який його засуджено вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 05.04.2017 року.

Неодноразове змінення обвинуваченим показів в суді стосовно обставин скоєння злочину суд розцінює як намагання обвинуваченого поліпшити своє становище.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що покази потерпілого є послідовні і логічні, узгоджуються з показами свідків та іншими матеріалами справи, тому у суду не має підстав піддавати їх сумніву, а покази обвинуваченого про відсутність в його діях складу суспільно-небезпечного діяння на думку суду є такими, що не відповідають дійсності та спростовуються як показами самого ж обвинуваченого, так і комплексом вище вказаних доказів, належність і допустимість яких не піддається сумніву судом та вони відповідають вимогам ст.ст. 85, 86 КПК України.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

А тому суд не вправі вийти за межі висунутого обвинувачення та кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_4 за більший об`єм обвинувачення, на який вказує потерпілий, а прокурор під час судового розгляду не скористався правом змінити обвинувачення чи висунути додаткове обвинувачення в розумінні положень ч. 2 ст. 337 КПК України.

При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно (т. 1 а.п. 39), на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 38), має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , з урахуванням положень ст.ст. 65-66 КК України, ст. 50 КК України, суд приходить до однозначного висновку про те, що до останнього слід застосувати покарання, передбачене санкцією статті, у вигляді позбавлення волі, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, оскільки вказаний злочин він вчинив до засудження Самарським районним судом м. Дніпропетровська 05.04.2017 року.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 75 КК України.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування до нього положень ст. 69 КК України, суд враховує положення п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 (з послідуючими змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання, (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Отже зважаючи на те, що під час розгляду кримінального провадження не встановлено наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд не вбачає підстав при призначенні ОСОБА_4 покарання для застосування положень ст. 69 КК України.
Крім того враховуючи те, що обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.07.2017 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 13.09.2016 року по 20.06.2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а покарання за даним вироком призначається із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, то останньому при визначенні остаточного покарання, підлягає до зарахування вказаний період.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, до покарання, обраного за даним вироком, частково приєднати покарання, обране за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2017 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання період часу попереднього ув`язнення з 13.09.2016 року по 20.06.2017 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з 13.09.2016 року.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1