АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 11 січня 2018 року апеляційні скарги прокурора групи прокурорів Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року, щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кременчук Полтавської області, одруженого, працюючого приватним підприємцем, маючого на утриманні двох дітей та батьків похилого віку, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , яке погоджене із прокурором, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, яким заборонено цілодобово залишати квартиру АДРЕСА_2 до 10 лютого 2018 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив, що слідчим у клопотанні не наведено та належним чином не обґрунтовано підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор та захисник в інтересах підозрюваного, кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року та постановити нову ухвалу.
При цьому, прокурор просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вважає, оскаржувану ухвалу незаконною, невмотивованою та необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
На думку сторони обвинувачення слідчий суддя необґрунтовано зробив висновки про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України є надуманими, недоведеними та непідтвердженими об`єктивними даними. Крім того, не враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а наявність у нього постійного місця проживання та роботи не позбавляє його можливості переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків, а також інформувати співучасників злочину про відомі йому обставини досудового слідства.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просить зобов`язати слідчого надати оригінали документів, доданих до клопотання,визнати недопустимими докази, а саме витяги з системи обліку заяв про правопорушення стосовно ОСОБА_7 , визнати неналежними докази - копії: документу іноземною мовою, датованого 18 квітня 2012 року без перекладу; наказу № 540-ОС від 24 листопада 2014 року про звільнення ОСОБА_7 з посади; наказу № 424-ОС від 08 жовтня 2012 року про переведення ОСОБА_7 на посаду Першого заступника Голови правління ПАТ "АКБ Банк"; наказу № 65-ОС від 03 березня 2011 року про вступ до виконання обов`язків голови правління ПAT "АКБ Банк"; листа НБУ від 04 липня 2005 року № 12/1462-1; довідки щодо перевірки ПАТ "Автокразбанк" без дати; статуту ПАТ "АКБ Банк" від 20 лютого 2014 року; положення про Спостережну раду від 31 березня 2011 року; рапорт старшого оперуповноваженого ОСОБА_11 без дати.Крім того, просить постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу.

Автор апеляційної скарги зазначає, що в порушення ст. 84, 85, 99 КПК України, слідчим не надано жодних показань, речових доказів, документів, висновків експертів в підтвердження фактів, викладених у клопотанні про обрання запобіжного заходу. Крім того вважає,що усі додані копії документів взагалі не мають ознак доказів.
Разом з тим захисник наголошує на тому, що в порушення ст. 177 КПК України слідчим суддею застосовано запобіжний захід за відсутності обґрунтованої підозри, а лише на здогадках слідчого та припущеннях.
Також звертає увагу на те, що ОСОБА_7 ні прямо, ні опосередковано не пов`язаний з компаніями ТОВ «Лендгранд», ТОВ «Краєвид», ТОВ «С.І. Компані» чи їх керівниками. За даних обставин, факт заволодіння ОСОБА_7 чужим майном повністю не відповідає дійсності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування і застосувати до підозрюваного запобіжний у вигляді особистого зобов`язання, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 26 квітня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001125, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 364-1 та ч. 2 ст. 367 КК України.

12 грудня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України.

14 грудня 2017 року старший слідчий в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , за погодженням прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, яким заборонено цілодобово залишати квартиру АДРЕСА_2 до 10 лютого 2018 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухані думки прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосування засобу електронного контролю, забезпечить належне проведення досудового розслідування та явку підозрюваного для надання показань.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, слідчим суддею правильно було враховано дані про особу підозрюваного та характер інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме те, що, хоча ОСОБА_7 і підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, однак особисті обставини його життя, а саме вік останнього та те, що підозрюваний має визначене місце реєстрації та проживання, одружений, працює, має на утриманні двох дітей та батьків похилого віку, а також потребує медичного нагляду, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, враховуючи матеріальний стан підозрюваного, а також конкретні обставини, наведені у клопотанні щодо вчинення ним кримінального правопорушення, що свідчить про зменшення ризику переховування підозрюваного від досудового розслідування та суду у вказаному кримінальному провадженні, з чим погоджується і колегія суддів.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що слідчий суддя необґрунтовано зробив висновки щодо ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, то вони є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Разом з тим, безпідставними є посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що пред`явлена підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою, оскільки оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування, колегія суддів вважає, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати його, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Також слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Крім того, сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_7 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційні скарги прокурора та захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобово домашнього арешту без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких прокурор та захисник просять скасувати ухвалу судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у справі не виявлено.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характеризуючих даних про його особу, обрав запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , яке погоджене із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, яким заборонено йому цілодобово залишати квартиру АДРЕСА_2 до 10 лютого 2018 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора групи прокурорів Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/651/2018 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1