Справа № 344/3646/18
Провадження № 1-кс/344/1453/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000246 від 09.09.2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що 09 вересня 2017 року водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «DAEWOO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою Н-09 «Мукачеве Львів» у напрямку м. Львів. Приблизно о 10 годині проїжджаючи населеним пунктом с. Черче Рогатинського району Івано-Франківської області, де проїзна частина має по одній смузі для руху у кожному напрямку, що розділені між собою лінією дорожньої розмітки 1.1 - вузька суцільна лінія та ігноруючи вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_5 рухався із швидкістю не меншою ніж 74…79км/год, що перевищувала максимально допустиму на даній ділянці дороги.

В цей час, попереду автомобіля «DAEWOO» та в попутному з ним напрямку, рухався автомобіль «Москвич» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який при наближенні до другорядної дороги, маючи намір здійснити маневр повороту ліворуч, увімкнув покажчик лівого повороту та зупинився у місці, де зустрічні потоки руху транспорту розмежовані лінією дорожньої розмітки 1.7 - переривчаста лінія з короткими штрихами і рівними їм проміжками, що позначає смуги руху в межах перехрестя та пропускав зустрічний транспортний засіб.

Водій ОСОБА_5 маючи об`єктивну можливість завчасно виявити в межах своєї смуги перешкоду для руху у вигляді автомобіля марки «Москвич» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зупинився, проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, своєчасно не вжив заходів для негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, чим поставив себе в такі умови, при яких не мав технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зупинки автомобіля «Москвич» реєстраційний номер НОМЕР_2 та допустив із ним зіткнення, внаслідок чого автомобіль «DAEWOO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 виїхав за межі проїзної частини, де на правому узбіччі вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

При цьому ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п.п. 1.10., в частині визначення терміну «перешкода для руху», 2.3.б), 12.1., 12.3., 12.4. та 13.1.

У результаті порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України, трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_8 , згідно висновку експерта № 33 від 12.10.2017 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку тяжкого ступеня, крововиливами в м`які покриви голови, крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку, синцями та саднами обличчя, що ускладнилася набряком та набуханням головного мозку, від яких настала її смерть.

22.03.2018 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обґрунтована підозра у вчиненні якого на думку слідчого підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Матеріалами клопотання також зазначено про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 , усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення за яке передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, в подальшому може переховуватись від органів слідства та суду.

Враховуючи, що ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин, а тому застосування до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не є недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді особистої поруки є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не встановлено близьких родичів, чи інших осіб які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Застосування запобіжного заходу у виді застави до ОСОБА_5 є недоцільним, оскільки він офіційно не працевлаштований, немає постійного джерела доходів, а також запобіжний захід є недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про достатню наявність підстав застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло, та покладення на нього обов`язків, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечив, просив врахувати те, що підозрюваний навчається на денній формі навчання, а також стан здоров`я підозрюваного, та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів клопотання вбачається, що 22 березня 2018 року ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 даного злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, висновками інженерно-транспортних експертиз, судово-медичних експертиз, протоколами допиту свідків та іншими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаного злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я (інвалід третьої групи) та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, неодружений, навчається на денній формі навчання та раніше не судимий.

Так, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, яке згідно з ст. 179 КПК України полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Відтак з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, враховуючи те, що підозрюваний навчається на денній формі навчання у м. Львів та стан його здоров`я, вважаю, щодо останнього достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього додаткових обов`язків в межах строку досудового розслідвання, і саме такий запобіжний захід може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 на строк до 21 травня 2018 року включно обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

В решті вимог клопотання відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання зазначених обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_5 доручити здійснювати старшому слідчому в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 .

Ухвала в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення, в решті ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 27 березня 2018 року.