Справа №200/6830/18
провадження №1-кс/200/4596/18
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
13 квітня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_4 у кримінальному проваджені №0000401 від 12.04.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чувашія, громадянина України, українеця, пенсіонера за віком, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
13 квітня 2018 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000401 від 12.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_5 , 12.04.2018 року близько 18 год. 40 хв. знаходячись за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з власним сином ОСОБА_7 , з належної йому рушниці МЦ 2001 кал.20 № НОМЕР_1 , бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, діючи умисно, здійснив один постріл в область грудної клітини ОСОБА_7 , чим спричинив одне вогнепальне поранення, від якого настала смерть потерпілого.

13.04.2018 року СУ ГУНП в Дніпропетровській області за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР за № 0000401, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

12.04.2018 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13.04.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Враховуючи те, що до підозрюваного ОСОБА_8 застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, оскільки підозрюваний не працює, осіб які перебувають на його утриманні не має, що свідчить про те, що останній не має стійких соціальних зв`язків за місцем мешкання, що у свою чергу свідчить про те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; також ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, де його підозра ґрунтується на свідченнях свідків, які є близьким колом оточення останнього, у зв`язку з чим перебуваючи на свободі підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою зміни останніми раніше наданих свідчень, а тому сторона обвинувачення вважає, що наявно достатньо доказів, які вказують на існування ризиків передбачених п.1 п.3 п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд, заслухавши слідчого, прокурора, які підтримали клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваного, який просив суд не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому що він прямого умислу на вбивство сина не мав, до того ж зазначив, що раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, де він зареєстрований, а тому просить застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, захисника, який погодився з думкою підозрюваного та підтримав його клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції(правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Таким чином, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу підозрюваному, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, в яких викладено принципи, яких дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону відповідно до якого обвинувачується ОСОБА_5 , суд безпосередньо керується нормою прямої дії - статтею 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості підозрюваного, тому під час розгляду клопотання судом вивчається можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які продовжують існувати.

Відтак, оцінюючи сукупність обставин, а саме: не доведення стороною обвинувачення обставин, що ризики, які існують та виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне застосувати запобіжний захід, який є співмірним з існуючими ризиками, а також враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а саме раніше не судимого, маючого постійне місце проживання, де він зареєстрований, до того ж який є доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і може забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків. Таким запобіжним заходом на думку суду є домашній арешт з покладенням на підозрюваного ряду обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею було з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, за адресою АДРЕСА_1 , де він і зареєстрований.

Слідчий суддя оцінивши усі обставини в сукупності, достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам визначеним у ст.. 177 КПК України, зокрема спробам підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування, та/або суду тощо.

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, те, що він раніше не судимий, крім того слід зазначити, що лише тяжкість злочину не може бути підставою для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає, а до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту , який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.
Разом з тим, слідчий суддя вважає за доцільне та необхідне надати підозрюваному можливість забезпечувати себе продуктами харчування та належними умовами життя, у зв`язку з чим до підозрюваного може бути застосовано домашній арешт у певний період доби.

При застосуванні домашнього арешту за умовами якого забороняється залишати житло в певний період доби до підозрюваного, якого було затримано 12.04.2018 о 21:00 год. на виконання вимог ч.3 ст. 202 КПК України орган поліції, уповноваженою службовою особою, якою затримано підозрювану, забезпечує негайне звільнення з-під варти.

Згідно п.2 ч.3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 202, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_4 у кримінальному проваджені №0000401 від 12.04.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 (шістдесят) днів, тобто терміном до 11 червня 2018 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- не залишати місце постійного проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду з 21:00 год. до 07:00 год.

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;
- не покидати межі м. Дніпро, без письмової згоди слідчого, прокурора, судді.

Негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти, який зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання АДРЕСА_1 .

Контроль за виконанням запобiжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваним покласти на орган національної поліції за мiсцем його проживання.
Строк дії ухвали закінчується 11 червня 2018 року.
Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області в термін 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1