154/225/18
1-кп/154/66/18
ВИРОК
іменем України
30 січня 2018 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня,
не одруженого, не працюючого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.369 КК України,-
21 листопада 2017 року, близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , прибув на автомобілі марки BMW 318 номерний знак НОМЕР_1 до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг - Зосін», який розташований в м. Устилуг, Володимир- Волинського району, Волинської області та маючі на меті перетнути державний кордон позачергово, підійшов до службового приміщення інспекторів прикордонної служби, яке розміщене біля воріт в пункт пропуску зі сторони України, де в цей час на чергуванні по охороні державного кордону перебувала старшина відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 , яка виконувала службові обов`язки в прикордонному наряді «Вартовий біля шлагбауму» (тил).
Згідно Закону України «Про Державну прикордонну службу України» старшина ОСОБА_6 є особою, яка наділена спеціальними повноваженнями на здійснення функцій представника влади, а саме є службовою особою правоохоронного органу.
При цьому, ОСОБА_4 , побачивши військовослужбовця ОСОБА_6 , яка знаходилася у форменому одязі, достовірно знаючи, що остання є службовою особою та знаходиться при виконанні службових обов`язків по охороні державного кордону України, до яких зокрема входить контроль за транспортними засобами, які в`їжджають у пункт пропуску, приблизно о 15 годині 30 хвилин, підійшов до останньої та діючи умисно, переслідуючи мету позачергового проїзду у пункт пропуску, висловив словесну пропозицію наміру надати їй особисто неправомірну вигоду за позачерговий проїзд у пункт пропуску та усвідомлюючи, що, передає незаконну винагороду саме як неправомірну вигоду службовій особі за вчинення останньою дій в його користь, з використанням наданого їй службового становища, передав у руки ОСОБА_6 належний йому паспорт громадянина України для виїзду за кордон у який вклав грошові кошти в розмірі 200 гривень, однією банкнотою серії НОМЕР_2 , тим самим надав службовій особі неправомірну вигоду, після чого вжив заходів щодо умовляння службової особи вчинити дії на його користь.
Під час досудового розслідування між прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 23 січня 2018 року укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з угодою, ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди йому буде призначене покарання за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.00 коп.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального кодексу України, зокрема, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Речові докази вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.00 коп.
Речові докази DVD-R диск з відеозаписом з камери відео реєстратора - залишити в матеріалах кримінального провадження, грошові кошти в сумі 200 грн. конфіскувати в дохід держави.
Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: /-/ підпис.

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського
міського суду ОСОБА_1