Справа № 467/143/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.02.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка спільне подання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року за ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 119 КК України, з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло спільне подання начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , засудженого вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року за ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 119 КК України, з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі.

В поданні вказується, що ОСОБА_4 відбув більш за 3/4 частин строку покарання, призначеного за вироком суду, за період відбування покарання двічі допустив порушення вимог режиму утримання, які на даний час погашені, двічі заохочувався правами начальника колонії за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Крім того, засуджений працевлаштований на виробництві колонії каменотесом у цеху ручного обробітку граніту, під час роботи дотримується вимог техніки безпеки та правил поводження з устаткуванням, до праці ставиться сумлінно.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Дбайливо ставиться до майна установи, здійснює за ними належний догляд.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Своїми діями надає позитивний приклад іншим засудженим. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», «Фізкультура та спорт». Приймає участь у суспільно-корисній праці, в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Виконавчого листа не має.

На профілактичному обліку не перебуває.

Таким чином засуджений ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Представник Арбузинської ВК № 83 та представник спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, причину неявки суду не повідомили.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, з поданням згодний, просить його задовольнити.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали подання та особову справу засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року за ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 119 КК України, з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі.

Згідно вироку засудженому ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 22 травня 2014 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку 22 травня 2014 року. Кінець строку 16 січня 2020 року.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З аналізу чинного законодавства можна зробити висновок, що під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційовано-виховного впливу.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, що засуджений працевлаштований, самостійно без додаткової мотивації виходить на роботу, належно виконує роботу, бережно ставиться до робочого інструменту, не порушує правил техніки безпеки.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Однак, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 та матеріали клопотання, в судовому засіданні встановлено, що останній за весь період відбуття покарання мав 5 стягнень за порушення вимог режиму утримання, зокрема за зберігання заборонених предметів, намагання встановити міжкамерний зв`язок та інші, які на сьогоднішній день погашені в установленому законом порядку, та лише 2 заохочення, які оголошені лише 03.10.2017 року та 16.01.2018 року, тобто протягом 2014-2017 років поведінкової активності не виявляв.
Крім цього, характеристики на засудженого ОСОБА_4 від 25.05.2017 року та 25.01.2018 року протирічать одна одній, що дає суду підстави сумніватись, що за таких короткий період відбування покарання засуджений виправився і кардинально змінив свою поведінку та ставлення до праці.

Так, з характеристики засудженого ОСОБА_4 , затвердженої начальником виправної колонії 25.05.2017 року, вбачається, що ОСОБА_4 під час тримання у СІЗО м. Артемівська 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО, стягнення погашено. Під час утримання в СІЗО м. Дніпропетровська двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені. Згідно ст. 133 КВК України визнаний злісним порушником режиму відбування покарання. Згідно ч. 1 ст. 118 ч. 1 КВК України має право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи, але працювати не бажає.

В характеристиці, затвердженій начальником колонії 25 січня 2018 року, не відображено інформації щодо порушення режиму відбування покарання засудженим ОСОБА_4 під час утримання у СІЗО м. Артемівська та СІЗО м. Дніпропетровська.

З витягу протоколу № 12 від 25 травня 2017 року вбачається, що комісією колонії засудженому ОСОБА_4 відмовлено у зверненні до суду з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, як такому, що не став на шлях виправлення.

В характеристиці, затвердженій начальником колонії 25 січня 2018 року, зазначено, що засуджений ОСОБА_4 працевлаштований на виробництві колонії каменотесом у цеху ручного обробітку граніту. Але, підтверджуючих документів щодо працевлаштування засудженого, крім довідки про виконання норми виробітку засудженим ОСОБА_4 відділення СПС № 6 за 2016-2017 роки, матеріали подання та особової справи засудженого не містять.

З вищезазначеної довідки вбачається, що засуджений працював лише з травня 2017 року по листопад 2017 року включно.

Згідно до вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Однак досліджуючи надані суду докази, суд керувався принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» і за яким доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Зокрема, суд враховував, що в матеріалах, доданих до клопотання, а також в матеріалах особової справи засудженого відсутні докази, на підставі яких можна було б зробити висновок «поза розумним сумнівом» про виправлення засудженого.

Встановлена судом суперечливість характеристик на засудженого, нетривалий час його роботи під час відбування покарання, наявність матеріалів, які свідчать про його негативну поведінку в установі відбування покарання свідчить про те, що він своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення та перевиховання, при цьому аналіз його поведінки дає підстави зробити висновок, що він не готовий до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки.

Підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, передбачені ст. 81 КК України, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1