Дата документу 21.09.2017 Справа № 554/7350/17
Провадження № 1-кс/554/6344/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2017 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУ НП в Полтавській області звернувся з клопотанням про арешт майна, яке мотивує наступним.
У ході досудового розслідування встановлено, що 18.09.2017 року, близько 02.00 години в м. Кобеляки по вул.Покрівська в напрямку вул. Михайлівська рухався автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого на перехресті з вул. Покрівська-Михайлівська, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та скоїв зіткнення з автомобілем МАN F 2000 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі . На момент пригоди в автомобілі ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 знаходилося три чоловіка, які після ДТП з тілесними ушкодженнями у непритомному стані були доставлено до реанімаційного відділення Кобеляцької ЦРЛ. Один з постраждалих- ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих тілесних ушкоджень, в цей же день, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні. Другий постраждалий- ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та третій, особа якого встановлюється, залишаються у непритомному стані.
18.09.2017 року проведено огляд місця вказаної дорожньо-транспортної пригоди, під час якого оглянуто транспортні засоби: 1) автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ належить гр. ОСОБА_7 , зареєстрований АДРЕСА_1 . На момент огляду автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 мав механічні пошкодження у вигляді деформацій переднього бампера, капоту, передньої панелі, передніх фар, передніх крил, дверей, лобового та заднього скла, керма, панелі приборів. 2) автомобіль МАN F 2000 д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ належить ТОВ «Агроконд», м.Київ вул.Алма-Атинська,6, мав механічні пошкодження у вигляді деформацій переднього бампера, передньої панелі, решітки радіатора, правої підніжки, правої блок фари.
За результатами огляду вказані вище транспортні засіб було тимчасового вилучено та поміщено на зберігання до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м.Кобеляки вул. Шевченка,17.
З огляду на вказане, враховуючи те, що автомобіль МАN F 2000 д.н.з. НОМЕР_2 зберіг на собі сліди злочину, є доказом в кримінальному провадженні, може бути використаний для встановлення обставин, що встановлюються під час кримінального провадження - 18.09.2017 року постановою слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області визнані та залучені як речовий доказ у вказаному кримінальному провадженні.
В ході огляду місця події 18.09.2017 року автомобіль МАN F 2000 д.н.з. НОМЕР_2 був вилучений та він є тимчасово вилученим майном і відповідає критеріям п.1 ч.2 ст.167 КПК України.
Слідчий вказав, що на даний час виникла необхідність у арешті автомобіля МАN F 2000 д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на майданчику і стоянці для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.01.2012 року. Згідно із вимогами ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ № 1104 від 19.01.2012 року не передбачено можливість передачі речових доказів - транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задовольнити.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій вказав, що згоден з клопотанням.
Суд, вислухавши думку слідчого, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучений, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.09.2017 року, автомобіль МАN F 2000 д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ належить ТОВ «Агроконд», м.Київ вул. Алма-Атинська,6, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Як убачається з клопотання слідчого накладення арешту на автомобіль він вважає необхідною мірою для збереження інформації у зв`язку з проведенням експертних досліджень та слідчих дій, а також запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження автомобіля.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За таких обставин слідчий суддя вважає доводи клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на автомобіль, який є предметом, який зберіг на собі сліди злочину, у кримінальному провадженні переконливими.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Накласти арешт на автомобіль МАN F 2000 д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ належить ТОВ «Агроконд», м.Київ вул.Алма-Атинська,6, з позбавленням права його відчуження, та проведення будь яких ремонтних робіт, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1