Справа №463/1457/18
Провадження №1-в/463/89/18
УХВАЛА
про продовження застосування примусових заходів медичного характеру
02 квітня 2018 р. Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

лікаря-психіатра ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові подання лікаря-психіатра комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» ОСОБА_5 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, -

встановив:
до суду звернулася із заявою лікар-психіатр Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_7 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки він продовжує хворіти тяжким психічним розладом, вчиняє (виявляє) реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора та лікаря-психіатра, які підтримали подання; а також думку захисника особи, щодо якої обираються заходи примусового медичного характеру, який не заперечив відносно задоволення заяви, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст.95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК України порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі погіршення стану психічного здоров`я особи, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, та ухилення від виконання цією особою або її законним представником рішення суду про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку психіатрична допомога може надаватися на підставах та в порядку, передбачених статтями 14, 16 і 17 цього Закону.

Стаття 14 вказаного Закону визначає, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 постановою Галицького районного суду м. Львова від 28 березня 2011 року було застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 6 вересня 2011 року щодо ОСОБА_6 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 2 березня 2012 року хворому змінено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді лікування в психіатричному закладі зі звичайним наглядом в психіатричній лікарні на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В подальшому ухвалами судів було неодноразово продовжено застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, останній раз ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 2 жовтня 2017 року.

З висновку-обґрунтування ЛКК №14 від 15 березня 2018 року вбачається, що ОСОБА_6 встановлено діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, виражений дефект в емоційно-вольовій сфері на органічному грунті. Є інвалідом ІІ групи. Хворий на лікуванні перебуває з 2011 року, впродовж цього часу він диспансер відвідував регулярно, отримував рекомендоване психофармакологічне підтримуюче лікування. У психічному стані ОСОБА_6 особливих змін не відбулося, втримується виражений емоційно-вольовий дефект. Перебіг захворювання несприятливий, відмічаються часті загострення. У зв`язку з погіршенням психічного стану лікувався за усвідомленою згодою на загальних засадах в КЗ ЛОПЛЗ 23 грудня 2017 до 5 березня 2018 року. За час спостереження антисоціальних вчинків не скоював, приводів в міліцію не було. Оскільки у хворого не спостерігається покращення у психічному стані, такий потребує продовження застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (а.с.3-7).

Оскільки ОСОБА_6 перебуває на лікуванні у КЗ ЛОКПЛ з 2011 року, хворіє параноїчною шизофренією, за час лікування у його психічному стані особливих змін не відбулося, а тому суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та продовжити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку терміном на 6 місяців.

Керуючись ст. 514 КПК України, суд, -

постановив:
заяву лікаря-психіатра Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку терміном на 6 місяців.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1