Справа № 405/894/17
УХВАЛА
02 листопада 2017 року Ленінський районний суду м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвокатів: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

перекладача: ОСОБА_6

потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0009974 від 16.11.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Ленінського райсуду м. Кіровограда від 06 вересня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_9 було продовжено термін перебування під вартою на строк шістдесят днів до 04 листопада 2017 року.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, оскільки такий термін спливає 04.11.2017 року.

Прокурор в судовому засіданні зазначив про необхідність продовження терміну перебування обвинуваченого під вартою, оскільки ОСОБА_9 вчинив умисний тяжкий злочин, по справі не допитані всі свідки, що може бути ризиком незаконного впливу на них та перешкоджанню встановленню істини у справі. За наведених обставин прокурор вважає, що ОСОБА_9 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Потерпілий ОСОБА_8 вказане питання залишив на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_7 та його адвокат підтримали позицію прокурора, при цьому адвокатом потерпілого зазначено, що існують ризики кримінального провадження, які не відпали на час розгляду справи в суді.

Адвокатом обвинуваченого, ОСОБА_4 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання мотивовано тим, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, ризики кримінального провадження, на які посилається прокурор та які були підставами для тримання обвинуваченого під вартою, не доведені та на даний час втратили свою актуальність. Разом з цим, адвокатом зазначено, що під час вирішення питання щодо екстрадиції ОСОБА_9 , останній перебував під заставою та виконував всі процесуальні обов`язки, покладені на нього судом. Крім цього, адвокатом наголошено, що обвинувачений ОСОБА_9 має місце проживання в м.Кропивницький, оскільки його матір ОСОБА_10 15.02.2017 року уклала договір оренди квартири, розташованої по АДРЕСА_1 з власницею вищевказаної квартири ОСОБА_11 для себе та свого сина ОСОБА_9 . Власниця квартири перебуває в родинних стосунках з рідним дядьком обвинуваченого ОСОБА_12 , що свідчить про наявність сталих родинних та соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_9 . За таких обставин, адвокат вважає, що тримання під вартою обвинуваченого є невиправданим та підлягає зміні на альтернативний більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Разом з цим, адвокат послався на практику Європейського суду з прав людини щодо обставин тримання особи під вартою, зокрема послався на ряд рішень та правових позицій ЄСПЛ щодо розумності строку тримання під вартою. За цих підстав, адвокат вважає, що ОСОБА_9 можливо змінити запобіжний захід та застосувати альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши доводи прокурора, думку потерпілих, думку адвоката потерпілого, беручи до уваги клопотання адвоката обвинуваченого, суд прийшов до висновку про достатність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.
В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Так, вказана норма забороняє переміщати тягар доведення необхідності звільнення на особу, щодо якої вирішується питання про позбавлення її волі.
Загальне положення щодо розумних строків викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі «Харченко проти України», згідно якого «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. (п.79, п.80 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р.)
Європейським судом з прав людини у справах «Вемгофф проти Німеччини», «Летельє проти Франції», «Смірнов проти Росії» визначено, що тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі ці ризики мають бути реальними і обгрунтованими, аргументи на предмет цього не повинні бути загальними і абстрактними.
Разом з цим, суд прийшов до переконання, що прокурором не доведено необхідність застосування виняткового запобіжного заходу до обвинуваченого як тримання під вартою, а також те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження. Також суд вважає, що прокурором не надано доказів та обгрунтувань щодо того, що обвинувачений може ухилятись від суду та перешкоджати встановленню істини по справі.
Враховуючи викладене, ґрунтуючись на вимогах ч.3 ст.5 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, беручи до уваги приписи ст.197 КПК України, суд прийшов до переконання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 на домашній арешт.
Відповідно до ч.1, ч.2, ч.5 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Під час вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує наступне. Обвинувачений ОСОБА_9 позитивно характеризується за місцем проживання, має родину та місце проживання в м.Кропивницький. Крім того, суд бере до уваги поведінку обвинуваченого протягом судового провадження, який не створює перешкод у розгляді справи, та обставини, які свідчать про існування у обвинуваченого тісних соціальних зв`язків, оскільки у нього є мати та рідний дядько, які проживають у м.Кропивницький, що підтверджується доданими до клопотання документами. Так, згідно доданої до клопотання копії договору оренди від 15.02.2017 року, матір`ю обвинуваченого ОСОБА_10 укладено договір оренди на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців з автоматичним продовженням на той же строк. Відповідно до умов даного договору метою орендного користування є проживання орендаря разом з сином ОСОБА_9 . Кім цього, власниця вказаної квартири ОСОБА_11 , згідно довідки квартального комітету №6, проживає за вищевказаною адресою разом з ОСОБА_13 , який є рідним дядьком обвинуваченого. Вказане свідчить про наявність сталих соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_9 . Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що під час екстрадиції ОСОБА_9 міграційною службою у нього відібрано паспорт. Зазначене теж може бути свідченням того, що обвинувачений не зможе покинути межі України без документа, який посвідчує особу.
Наведені обставини свідчать про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Суд прийшов до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України є необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 та запобігання ризикам кримінального провадження.
На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт цілодобово, на строк 2 місяці до 02 січня 2017 року.
Обвинуваченого ОСОБА_9 звільнити з-під варти в залі судового засідання.
Заборонити ОСОБА_9 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, крім виклику до суду для розгляду даного кримінального провадження.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 додаткові обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- повідомляти суд про зміну місця проживання;
- утримуватись від спілкування з потерпілими і свідками у даному кримінальному провадженні;
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Копію ухвали для виконання, щодо обвинуваченого ОСОБА_9 направити до Кропивницького відділу поліції ГУНП України в Кіровоградській області, в частині здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_9 .
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Кіровоградська установа виконання покарань» (№14).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1