Провадження 1-кп/505/76/2018р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.03.2018 року Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
за участю обвинуваченої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Подільську Одеської області кримінальне провадження №0000248 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Балта Одеської області, громадянки України, освіта вища, заміжньої, інваліда 2 групи, завідуючої Балтським районним сектором ГУ ДМС України в Одеській області, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої
у скоєнні правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_5 , 24.04.2012 року наказом Головного управління Державної міграційної служби № 241-к, була призначена на посаду завідуючої Балтського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області. До службових обов`язків ОСОБА_5 , передбачених п. 9.1, 9.12-9.14 Положення про Балтський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, затвердженого наказом Голови управління ДМС в Одеській області 04.02.2013 № 26, входить здійснення керівництва діяльністю Балтського районного сектору, несення персональної відповідальності за виконання покладених на сектор завдань, за зберігання печаток, штампів та бланків суворої звітності, а також організація, регулювання та контроль за своєчасним та якісним розглядом працівниками сектору звернень, розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладення адміністративних стягнень, у тому числі організація роботи з документами, контроль за станом трудової та виконавчої дисциплін.
В квітні 2015 року, більш точної дати встановити не надалося можливим, ОСОБА_5 перебуваючи на посаді завідуючої Балтського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, не маючи повноважень, згідно Закону України «Про громадянство» і Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України «Про питання організації виконання Закону України "Про громадянство України» № 215/2001 від 27.03.2001, на оформлення та видачу довідки про реєстрацію особи громадянином України, перебуваючи в своєму службовому кабінеті за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , яка тривалий час намагалася отримати паспорт громадянина України, ввела останню в оману, повідомивши неправдиві відомості про можливе притягнення її до адміністративної відповідальності по ст. ст. 203, 206 КУпАП. При цьому, ОСОБА_5 достовірно знаючи, що строк притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності давно скінчився, запевнила останню, що їй необхідно сплатити штраф у розмірі 8850 грн. В результаті неправдивих відомостей у ОСОБА_6 , склалося хибне уявлення, що сплата штрафу є обов`язковою законною умовою для отримання паспорту громадянина України. В подальшому, 24.07.2015 року, близько 11.00 години, ОСОБА_5 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння грішми ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, шляхом обману, тобто створення хибного уявлення наявності у неї повноважень на оформлення та видачу довідки про реєстрацію особи громадянином України та можливості притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності отримала від останньої грошові кошти в розмірі 4000 грн.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в заволодінні чужим майном шляхом обману не визнала.
Суду показала, що з 24 квітня 2012 року вона працює в міграційній службі, на посаді завідуючої Балтським районним сектором. В 2007 році до Балтського районного сектору, а раніше паспортного відділу звернулася ОСОБА_6 , з метою отримання паспорту громадянина України. Взагалі вся сім`я ОСОБА_7 отримувала документи з грубим порушенням термінів. З першої зустрічі зі ОСОБА_6 , останній було роз`яснено, що в її випадку необхідно пройти дуже кропітку та довготривалу процедуру, а саме: процедуру встановлення особи для громадян, які досягли 18 річного віку та підтвердити належність до громадянства України. Тільки після отримання довідки про належність до громадянства України, вона буде мати право подати до паспортного столу (міграційної служби), а станом на липень 2015 р. - до центру надання адміністративних послуг - заяву на отримання паспорту громадянина України. ОСОБА_6 дуже довго збирала документи, приходила до міграційної служби 2-3 рази на рік.
Відповідно до посадових інструкцій Балтського районного сектору, робота з іноземцями та особами без громадянства покладалася на головного спеціаліста ОСОБА_8 . Однак, остання на посаді працювала не тривалий час, а справа ОСОБА_6 була складна, тому останню вона консультувала особисто. 08.09.2009 року, висновком, затвердженим начальником Балтського РВ ГУМВС, ОСОБА_6 було надано довідку про те, що вона не належить до громадянства будь - якої держави, тобто являється особою без громадянства.
13 лютого 2014 року за заявою ОСОБА_6 було винесено рішення Балтського районного суду, щодо підтвердження факту її постійного проживання на території України з моменту народження і по теперішній час.
Наступною необхідною процедурою було оформлення документів, щодо належності ОСОБА_6 до громадянства України, та їх передачі до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в м. Одеса - для прийняття відповідного рішення. Останній було надано перелік необхідних для цього документів.
09.06.2015 року ОСОБА_6 знову звернулася до Балтського районного сектору міграційної служби, та надала нотаріально завірену копію свідоцтва про власність громадянки ОСОБА_9 на житловий будинок, а також нотаріально завірену заяву власника будинку ОСОБА_9 щодо можливості реєстрації (прописки) ОСОБА_6 у житловому будинку та копію паспорта власника будинку.
В липні 2015 року, коли вона була у відпустці, ОСОБА_6 їй телефонувала та запитувала коли вона буде на роботі, щоб надати документи.
Станом на 24.07.2015 року пакет документів відносно ОСОБА_6 був готовий і залишалося тільки направити його до Головного управління, ніяких перешкод в цьому вона не чинила. Так, як вона тривалий час спілкувалася зі ОСОБА_6 , і та неодноразово пропонувала їй кошти, вона вирішила обманути останню та заволодіти її грішми. При цьому, повідомила ОСОБА_6 , що їй загрожують штрафи по двом статтям кодексу України про адміністративні правопорушення в сумі 8500 грн та 850 грн., а всього на суму 9350 грн. Після чого сказала, щоб усім було добре, їй достатньо буде 4000 грн. із всієї суми штрафів, які нібито має сплатити ОСОБА_6 за порушення адміністративного законодавства. Таким чином, вона ввела останню в оману щодо необхідності сплати штрафу, так як в дійсності строк притягнення ОСОБА_6 по ст. ст. 203, 206 КУпАП давно скінчився, крім того, вона не мала службових повноважень на зменшення штрафу. Вона розуміє, що отримала гроші від ОСОБА_6 неправомірно, але отримала їх ні за що.
Винність обвинуваченої ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України підтверджується доказами, які суд визнає належними та допустимими.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що існує спеціальна процедура отримання паспорта. Особи, які не отримали паспорт до 18 років, повинні пройти процедуру встановлення особи. Після чого перевіряється належність особи до громадянства України. У разі коли особа громадянина встановлена їй видається висновок про належність до громадянства та рекомендовано надати документи для підтвердження громадянства. Наскільки йому відомо ОСОБА_6 мала набувати громадянство на підставі рішення суду, так як з 1991 року перебувала на території України, але не була зареєстрована. Такі справи направляються до територіального підрозділу Головного управління, там вони перевіряються і направляються до Державної міграційної служби України. Коли справа повертається з висновком про те,що підтверджено громадянство України, такій особі виписується довідка про належність до громадянства України. Вказана довідка є підставою для отримання паспорту громадянина України. ОСОБА_6 необхідна була довідка про належність до громадянства України, яка видається тільки Головним управлінням міграційної служби м. Одеси, тому Балтський районний сектор ніякого відношення до видачі цієї довідки не мав. В територіальних підрозділах здійснюється лише формування справи та направлення її до Головного управління міграційної служби. Щоб отримати паспорт громадянина України треба пройти саме такий чіткий перелік дій, в іншому випадку паспорт видано не буде. Також зазначив, що особи які перебувають на території України, але не зареєстровані та особи без громадянств або іноземці підлягають притягненню до адміністративної відповідальності та накладенню стягнення на них у виді штрафу.
Свідок також, доповнив, що з 1 жовтня 2015 року довідка із заявою про отримання паспорта вже подається до центру надання адміністративних послуг. Після цього, всі ці документи центр направляє до територіального управління міграційної служби, в даному випадку до Балтського районного сектору ГУ ДМС, де їх перевіряють і на протязі місяця оформляють паспорт. Після цього, паспорт та документи, крім довідки про громадянство, повертаються до центру надання адміністративних послуг. Тому, ОСОБА_5 не мала ніяких повноважень на видачу довідки про належність до громадянства та видачі паспорту ОСОБА_6 .
Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка суду показала, що з 26.12.2014 року вона працює провідним спеціалістом Балтського районного центру міграційної служби. Обвинувачена ОСОБА_12 її керівник, стосунки з останньою хороші. В її обв`язки входить ведення архівних карточок, виписка паспортів громадянам України відповіді на запити, знищення недійсних паспортів, складання актів про списання паспортів. Крім того, надала показання щодо процедури отримання паспортів громадянами України та особами, без громадянства, які є аналогічними показанням свідка ОСОБА_10 .
Показаннями свідка ОСОБА_6 яка суду показала, що з обвинуваченою ОСОБА_5 познайомилась під час оформлення паспорта. Приблизно 8 років тому, вона вирішила отримати паспорт та звернулася до Балтського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області. Тривалий час вона збирала документи, так як в неї не було свідоцтва про народження, не було документів у матері, прописки. Приблизно 5 років назад прийшла до ОСОБА_5 , принесла всі довідки, але деякі потрібно було переробляти, так як скінчився строк їх дії. Крім того, необхідно було зробити прописку. В 2015 році вона знову прийшла до ОСОБА_5 , щоб та допомогла отримати їй паспорт. Однак, остання сказала їй, що для оформлення паспорта необхідно сплатити 5000 грн. Вона запитала за що гроші, і на її питання для чого потрібна така сума, ОСОБА_5 відповіла, що так встановлено «для бомжів», тобто осіб, які не мають паспорта. Необхідну суму вона не могла зібрати, а тому через деякий час прийшла до ОСОБА_5 , щоб та зменшила суму, на що остання сказала, що тепер плата для таких як вона, без паспорта становить 8000 грн. В неї таких грошей не було, а тому ОСОБА_5 сказала, що після того, як вона збере необхідну суму, то може прийти до неї. Вона вважала, що вказані гроші - це штраф за те, що вона не має громадянства і відповідно не має паспорта. Про те, від знайомих дізналася, що таких великих штрафів не буває, після чого звернулася до СБУ в Одеській області з заявою. В СБУ запитали чи зможе вона знайти гроші, так як в неї було тільки 3000 грн., то вона позичила у знайомих необхідну суму. Вказані гроші передала працівнику СБУ, який опечатав їх та повернув назад. Після цього, разом з співробітниками СБУ пішла до Балтського сектору ДМС. Вона зайшла до ОСОБА_5 , сказала, що принесла гроші, але остання відмовилася їх брати, та сказала прийти пізніше, так я є можливість зробити паспорт швидше, через м. Київ. Приблизно через тиждень вона прийшла до ОСОБА_5 , яка сказала їй, що достатньо 4000 грн., і вона передала їй гроші. ОСОБА_5 взяла гроші та крім того, сказала сплатити штрафи у розмірі 130 грн. та 500 грн. на банківські рахунки. ОСОБА_5 гроші давала, так як вважала, що сплата штрафу - необхідна умова для того, щоб отримати паспорт.
Заявою ОСОБА_6 від 27.04.2015 року, в якій остання вказала, що ОСОБА_5 - керівник Балтського сектору ГУ ДМС в Одеській області схиляє її до передачі грошових коштів, які нібито необхідні для сплати обов`язкового штрафу у розмірі 5000 грн. та 1500 грн. для оформлення і видачі паспорту. Вказана заява відповідно до вимог ст.214 КПК України була внесена до ЄРДР 28.04.2015 року та розпочате досудове розслідування.
Протоколом огляду документів ОСОБА_6 , від 08.09.2015 року, вилучених під час проведення огляду кабінету ОСОБА_5 .
Ксерокопіями документів особової справи ОСОБА_6 , з яких вбачається, що станом на 24.07.2015 року пакет документів відносно ОСОБА_6 , був зібраний в повному обсязі та підлягав направленню до Головного управління документів щодо встановлення належності ОСОБА_6 до громадянства України.
Протоколом огляду місця події від 24.07.2015 року, згідно якого в приміщенні Балтського сектору ГУ ДМС в Одеській області, в службовому кабінеті ОСОБА_5 в сумці останньої було виявлено конверт білого кольору, в якому знаходилися грошові кошти номіналом по 200 грн. у кількості 20 купюр на загальну суму 4000 грн.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2015 року, якою було надано дозвіл старшому слідчому другого слідчого відділу управління прокуратури Одеської області на проведення обшуку в службовому кабінеті ОСОБА_5 та обшуку особистих речей останньої, який був проведений 25.07.2015 року.
В судовому засіданні також були досліджені слідуючі процесуальні документи:
Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області №17/1/2-1729т від 29.04.2015 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, відео контроль особи.
Клопотанням старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області №17/1/2-1828 т від 29.04.2015 року, про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових дій) зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з мобільних телефонів ОСОБА_5 .
Доручення №21/2-1823т від 29.04.2015 старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області заступника начальника управління - начальнику ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області стосовно виконання негласних слідчих дій відносно начальника Балтського районного сектору ГУ ДМС в Одеській області ОСОБА_5 .
Постанова прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_13 №21/2-1822т від 29.04.2015 року про проведення контролю за вчиненням злочину.
Постанова прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_13 №22/2-1821т від 29.04.2015 року про використання заздалегідь ідентифікованих помічених засобів.
Ухвала слідчого судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_14 №4147т від 30.04.2015 року про надання дозволу на проведення негласних (розшукових) слідчих дій стосовно ОСОБА_5 шляхом аудіо, відео контролю особи за місцем її знаходження.
Ухвала слідчого судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_14 №4148т від 30.04.2015 року про надання дозволу на проведення негласних (розшукових) слідчих дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_5 .
Вказані процесуальні документи були надані прокурором під час дослідження письмових доказів в судовому засіданні, в грудні 2017 року. При цьому, прокурор посилався на те, що процесуальні документи слідчого та прокурора були розсекречені тільки 16.11.2017 року, а ухвали слідчого судді - 21.12.2017 року, а тому не було можливості ознайомити з ними обвинувачену та захисника до направлення обвинувального акту до суду.
Суд звертає увагу, на те, що чинний КПК України не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній. Заборона адресована суду, який згідно з ч.12 ст. 290 КПК України, не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Надання стороною обвинувачення у суді матеріалів, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування.
Отже, факт ознайомлення з матеріалами справи після закінчення розслідування не є достатнім для відстоювання стороною захисту своєї позиції у кримінальному процесуальному змаганні. За таких умов, коли стороні обвинувачення відомі всі докази, а сторона захисту не володіє інформацією про них до завершення розслідування, порушується баланс інтересів у кримінальному процесі.
Частина 12 ст. 290 КПК України фактично передбачає кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, яка реалізується в разі невиконання сторонами обв`язку щодо відкриття матеріалів, яка полягає в тому, що в майбутньому суд не має права допустити відомості як докази у невідкритих матеріалах
Така правова позиція була висловлена Верховним судом України у постанові №5-364кс16 від 16 березня 2017 року .
На необхідності надавання дозволу стороні захисту до матеріалів, які стосуються негласних (розшукових) дій, як гарантії справедливого судового рішення йдеться і в рішенні Європейського суду «Едвардс і Льюіс проти сполучених штатів Королівства від 27.10.2004 року, в якому зазначено що, відповідно до вимоги справедливості, передбаченої ст. 6 Конвенції, прокуратура мала ознайомити захист з усіма доказами у справі, як на користь так, і проти обвинуваченого, що по даному кримінальному провадженню зроблено не було, хоча про існування зазначених процесуальних документів стороні обвинувачення було відомо на час звернення до суду з обвинувальним актом. Проте, вказані процесуальні документи не були долучені до матеріалів кримінального провадження та їх не було відкрито стороні захисту. Оскільки, обвинувачену ОСОБА_5 та її захисника не було ознайомлено із вказаними процесуальними документами, в порядку ст. 290 КПК України, то мало місце порушення прав на захист ОСОБА_5 , а відповідно, суд визнає вказані процесуальні документи не допустимими доказами.
Судом також досліджувалися слідуючі протоколи:
- Протокол від 19 серпня 2015 року за результатами проведення негласного розшукового заходу в рамках кримінального провадження № 0000248 та доданий до нього диск № 65/4-536 від 08.12.2014 року, в якому зафіксовано події від 09.06.2015 року та зазначено, що негласні слідчі дії проводилися на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_14 №4147т від 30.04.2015 року.
- Протокол від 19 серпня 2015 року за результатами проведення негласного розшукового заходу в рамках кримінального провадження № 0000248 та доданий до нього диск № 65/4-2245 від 18.08.2015 року, в якому зафіксовано події від 24.07.2015 року, та зазначено, що негласні слідчі дії відбувались на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_15 №5707т від 24.06.2015 року.
Вказані ухвали слідчих судів апеляційного суду Одеської області про дозвіл на проведення негласних слідчих дій також не були відкриті та надані стороні захисту для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України.
Крім того, ухвала судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_15 взагалі прокурором не надавалася та судом не досліджувалася. Зазначені ували слідчих суддів мають важливе значення для оцінки законності та обґрунтованості проведення негласних слідчих (розшукових) дій.
Так, для встановлення допустимості отриманого в рамках негласних слідчих (розшукових) дій доказового матеріалу має значення вмотивованість та обґрунтованість судового рішення, на підставі якого було проведено вказані дії, що дає можливість оцінити виправданість застосування таких правообмежувальних процедур.
Норми діючого кримінального процесуального законодавства (глава 21) дають підстави для висновку про те, що у випадах коли розсекречування матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій не загрожує національним інтересам України, сторона обвинувачення зобов`язана надати їх учасникам кримінального провадження та суду для ознайомлення з метою забезпечення реальної оцінки допустимості фактичних даних, як доказів.
Таким чином відсутність ухвали слідчого судді апеляційного суду ОСОБА_15 , визнання недопустимим доказом ухвали слідчого судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_14 , яка не була надана стороні захисту для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України, позбавляє суд можливості перевірити правомірність проведення негласних (розшукових) слідчих дій та приводить суд до висновку про визнання протоколів від 19.08.2015 року та доданих до них дисків № 65/4-536 від 08.12.2014 року та № 65/4-2245 від 18.08.2015 року недопустимими доказами.
Суд також визнає недопустимими доказами:
- протокол огляду та ідентифікації коштів наданих ОСОБА_6 від 08.06.2015 року;
- протокол вручення грошових коштів в сумі 8850 грн. ОСОБА_6 від 09.06.2015 року, оскільки підставами для складання вказаних протоколів була постанова прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_13 про проведення контролю за вчиненням злочину №21/2-1822т від 29.04.2015 року. Вказана постанова прокурора вже визнана судом недопустимим доказом, оскільки не була надана стороні захисту для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України.
Розписка ОСОБА_16 , згідно якої вона надала співробітникам УСБУ власні кошти в сумі 8850 грн. для використанні їх під час проведення слідчої дії, викликає у суду сумніви, так як в розписці зазначено, що ці кошти були передані 27.04.2015 року, тобто в день звернення до СБУ з заявою про вчинення злочину. Однак, в своїх показаннях, в судовому засіданні ОСОБА_6 стверджувала, що в день звернення із заявою, співробітники СБУ тільки запропонували їй надати свої кошти. Так як, в неї не було таких коштів, вона повернулася додому та позичила їх у знайомих, і тільки після того передала співробітникам СБУ. Крім того, вказана розписка не відповідає вимогам чинного КПК України оскільки, при отриманні від ОСОБА_6 коштів для проведення оперативних слідчих дій, слідчий повинен був винести відповідну постанову. Тому, вказану розписку суд також визнає недопустимим доказом.
Суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності, дійшов до висновку, що під час судового провадження не здобуто та не надано прокурором беззаперечних доказів, які б свідчили про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Таких висновків суд дійшов, виходячи з наступного.
Відповідно до обвинувального акту від 09.11.2017 року, ОСОБА_5 перебуваючи на посаді завідуючої Балтського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, 24.07.2015 близько 11.00 години, перебуваючи у службовому кабінеті в м. Балта, вул. Любомирська (Котовського), 294, отримала від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 4000 грн., за сприяння у безперешкодному оформленні та подальшому скеруванню документів ОСОБА_6 щодо встановлення належності до громадянства України до ГУ ДМС України в Одеській області і подальшої видачі паспорта громадянина України.
Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у отриманні від ОСОБА_6 неправомірної вигоди у сумі 4000 гривень за сприяння у безперешкодному оформленні та подальшому скеруванню документів ОСОБА_6 щодо встановлення належності до громадянства України до ГУ ДМС України в Одеській області і подальшої видачі паспорта громадянина України, обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
Відповідно до ч.3 ст. 63 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 стверджувала, що приблизно з 2007 року намагається отримати паспорт громадянина України. Під час звернення до начальника Балтського районного сектору ДМС ОСОБА_5 , остання надала перелік документів, необхідних для отримання паспорта. Крім того, вказала, що їй необхідно сплатити вартість вказаної адміністративної послуги та штрафи передбачені законом. Загальна сума штрафу та платежів становила 8850 гривень. Однак, 24.07.2015 року ОСОБА_5 , погодилась на зменшення штрафу до 4000 грн. за умови передачі цих грошей їй особисто.
З показань свідків ОСОБА_10 начальника управління з питань громадянства та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУ ДМС України в Одеській області та ОСОБА_11 , слідує, що державна міграційна служба має вичерпний перелік підстав для відмови у оформленні паспорту, особам які на момент досягнення 18 років не отримали паспорт громадянина України. Свідки також зазначили, що ОСОБА_6 перед отриманням паспорта громадянина України, необхідно було пройти процедуру встановлення належності до громадянства України та отримати довідку про реєстрацію особи громадянином України, яка складається та видається ГУ державної міграційної служби в Одеській області після погодження з ДМС України. Територіальний підрозділ державної міграційної служби не має повноважень щодо оформлення та видачі вказаної довідки.
Відповідно до положень розділу 4 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України «Про питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" № 215/2001 від 27.03.2001, питання щодо підтвердження документами наявності фактів, з якими закон пов`язує належність особи до громадянства України та набуття особою громадянства України, відносяться до компетенції головного управління міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
Згідно п. 117 вказаного Порядку, у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України. Такій особі видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України.
Статтею 21 Закону України «Про громадянство України» та розділом 4 вказаного Порядку, передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі довідки про реєстрацію громадянином України.
З досліджених в судовому засіданні ксерокопій документів особової справи ОСОБА_6 , слідує, що станом на 24.07.2015 року нею були зібрані всі необхідні документи для отримання довідки про належність до громадянства України та подальшого оформлення паспорта громадянина України..
Згідно вимог закону, рішення про реєстрацію ОСОБА_6 громадянкою України мало бути прийнято Головним управлінням ДМС України в Одеській області.
Відповідно до показань обвинуваченої ОСОБА_5 , вона ніяким чином не перешкоджала ОСОБА_6 в оформленні та подальшому скеруванню до Головного управління документів щодо встановлення належності до громадянства України. Навпаки, всіляко допомагала останній в збиранні документів та надавала необхідну консультацію. З вини самої ОСОБА_6 документи збиралися тривалий час. Станом на 24.07.2015 року всі документи відносно ОСОБА_6 були готові і вона, мала намір направити їх до Головного управління. Дійсно, вона обманула ОСОБА_6 , повідомивши їй неправдиві відомості про можливість притягнення до адміністративної відповідальності та сплати штрафу, і таким чином отримала від останньої 4000 грн.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Аналізуючи показання обвинуваченої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_6 , письмові докази, суд приходить до висновку, що прокурором не було надано будь - яких доказів, які б достовірно свідчили про те, що ОСОБА_5 , якимось чином перешкоджала ОСОБА_6 в оформленні та подальшому скеруванні до ГУ ДМС України в Одеській області документів, щодо встановлення належності особи до громадянства України. Пакет документів, зібраних ОСОБА_6 свідчить про те, що 24.07.2015 року в неї були зібрані всі необхідні документи для подачі їх до ГУ ДМС щодо встановлення належності до громадянства України. Сама ОСОБА_6 в судових засіданнях стверджувала, що саме ОСОБА_5 на протязі багатьох років надавала їй консультації та допомагала в зібранні необхідних документів. Судом встановлено, що ОСОБА_5 перебуваючи на посаді начальника Балтського районного сектору ДМС України в Одеській області, займалась лише прийомом та оформленням документів ОСОБА_6 , для подальшого їх скерування до обласного управління ДМС.
Однак, ОСОБА_5 , з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 під час особистого прийому на початку квітня 2015 року, в своєму службовому кабінеті начальника Балтського районного сектору ДМС України в Одеській області, ввела останню в оману, повідомивши про необхідність сплати штрафів за вчинені нібито адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 203, 206 КУпАП, загальна сума, яких становила 9350 грн., та строк притягнення за які до адміністративної відповідальності скінчився, тим самим склавши хибне уявлення у ОСОБА_6 , що це є обов`язковою законною вимогою до осіб, які не мають громадянства. При цьому зазначила, що у разі сплати їй 4000 грн. протокол про вчинення адміністративних правопорушень вона не складатиме. В ході судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_5 не заперечувала той факт, що отримала від ОСОБА_6 4000 грн., що підтверджується і іншими доказами. Однак, ці обставини у зв`язку з відсутністю повноважень у ОСОБА_5 на оформлення та видачу довідки про реєстрацію особи громадянином України, а також введення в оману ОСОБА_6 щодо можливого притягнення її до адміністративної відповідальності за відповідними статтями КУпАП є складовою частиною іншого злочину, а саме шахрайства.
Суб`єктивна сторона ж злочину, передбаченого ст. 368 КК України характеризується виключно прямим умислом, при чому особливість суб`єктивної сторони полягає у тому, що між умислом хабароодержувача та хабародавця є тісний, нерозривний зв`язок, бо і той хто дає хабар і той хто його отримує усвідомлюють факт давання та одержання хабаря. Вказана позиція викладена у п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про хабарництво». Так, наприклад, якщо особа, вручаючи службовій особі незаконну винагороду, з тих чи інших причин не усвідомлює, що дає хабар (наприклад, у зв`язку з обманом чи зловживанням довірою з боку службової особи), вона не може нести відповідальність за давання, а службова особа, відповідно - за одержання хабаря. Дії останньої за наявності до того підстав можуть кваліфікуватись як зловживання владою чи службовим становищем, обман покупців або замовників, шахрайство тощо.
Також диспозицією ст.368 КК України, передбачено, що предметом злочину є саме неправомірна вигода, тобто хабар.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про хабарництво», відповідальність за одержання хабаря настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що передача грошових коштів ОСОБА_6 обвинуваченій ОСОБА_5 була зумовлена обманом, який суд вважає способом вчинення шахрайства. Обман, як спосіб заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні ОСОБА_6 неправдивих відомостей щодо можливого притягнення до адміністративної відповідальності, накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Тому, суд вважає, що умисел обвинуваченої ОСОБА_5 був направлений на заволодіння коштами ОСОБА_6 у розмірі 4000 грн. шляхом обману
Згідно до вимог ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, якою статтею Закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.
Досліджені в судовому засіданні докази приводять суд до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 , слід кваліфікувати по ч. 1 ст. 190 УК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману. Суд вважає, за можливе здійснити перекваліфікацію дій обвинуваченої, оскільки в цьому випадку права обвинуваченої ОСОБА_5 порушені не будуть, так як покарання передбачене санкцією ч.1 ст. 190 КК України, є менш суворим, ніж покарання, передбачене ч.3 ст. 368 КК України, за якою кваліфіковані її діяння органом досудового розслідування.
При обранні виду та міри покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченою, дані про її особу, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Характеризуються обвинувачена позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 є: вперше притягнення до кримінальної відповідальності та наявність хронічних захворювань та те, що вона являється інвалідом 2 групи безстроково.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Згідно ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів
Обираючи обвинуваченій вид та міру покарання, суд враховує, суспільну небезпеку вчиненого, причини та умови при яких було вчинене кримінальне правопорушення, дані про особу обвинуваченої, а тому вважає, що для виправлення та попередження скоєння ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, обвинуваченій доцільно призначити покарання у виді штрафу.
Разом з тим, 07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до п."Г" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину який не є тяжким або особливо тяжким та які, на день набрання чинності цим законом, в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.
ОСОБА_5 має захворювання, пов`язане з проходженням служби у відділі внутрішніх справ, та є інвалідом 2 групи безстроково, що підтверджується довідками обласної медико соціальної експертної комісії №794580 від 21.03.2016 року та №899730 від 14.02.2018 року.
Крім того, обвинувачена вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення вона вчинила 24.07.2015 р., тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_5 амністії, передбачених ст.4 "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченій ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом наступних десяти років до неї не можливе.
Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373 -374 КПК України; п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850) грн.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 07.09.2017 року, як особу, яка є інвалідом 2 групи безстроково.
Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді застави скінчився.
Внесена 30.07.2015 року ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_1 застава в розмірі 100000 грн., на р/р 0098 апеляційного суду Одеської області підлягає поверненню останньому.
Скасувати арешт накладений на ? квартири АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_4 , які на праві власності зареєстровані за ОСОБА_5 .
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.07.2015 року на тимчасово вилучене майно - скасувати
Речові докази по справі, а саме:
- грошові кошти номіналом по 100 гривень у кількості 4 купюри, серії: ГЦ 3646980, ГГ 7275420, ГЗ 0622169, ГЦ 6719961; загальною сумою 400 грн.;
- грошові кошти номіналом 200 гривень купюрою, серії ВФ 1970138 та купюрою номіналом 50 гривень серії: КИ 5753318 загальною сумою 250 грн.
-аркуш білого кольору формату А-1, з написами від руки ручкою чорного кольору;
- аркуш білого кольору формату А-1, з написами від руки ручкою синього кольору з переліком 24 прізвищ ;
- аркуш білого кольору формату А-4, з розкресленими графами та у печатному вигляді з роздрукованою інформацією щодо 24 населених пунктів;
- паспорт на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 ;
- грошові кошти номіналом 200 гривень у кількості 10 купюр, з серійними номерами: ЕЄ 9805891, КЛ 4917101, ЕА 8745074, ЕЗ 8909878, ЕА 5671512, ВХ 1230619, ЕБ 4922520, ЗЕ 1660898, КГ 2784657; ПВ 7557616 загальною сумою 2000 грн.;
-поштовий конверт з грошовими коштами - 1 купюра номіналом 50 євро серія: S 3; 1 купюра номіналом 20 євро серія: Х7; 1 купюра номіналом 100 доларів США серія: КВ 26619286 D; 5 купюр номіналом 20 доларів США серії: ЕК 27932855 В, ЕС 58483296 D, ЕL 66638990 D, ЕС 53050749 С, GВ 43248555 І; 2 купюри номіналом 10 доларів США серії: JF 30381099 В, GА 20992456 Е; 12 купюр номіналом 5 доларів США серії: JL 36115323 Е, IL 30728191 А, ІВ 36449327 S, ІF 43639476 В, JЕ 60376543 А, JВ 32608526 А, FJ 89610106 А, DВ 08502924 А, ІК 32799563 В, JЕ 80429164 А, G 68799797 G; СА 45410154 А; 3 купюри номіналом 1 долар США серії: G 14713008 А, G 82939733 J, G 59249535 А; загальною сумою 70 євро та 283 дол. США,;
- пенсійне посвідчення ОСОБА_5 у кількості 2 шт.; службове посвідчення завідуючої сектором ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_5 № МОД 000004 видане 28.08.2012 року;
- кольорову копію посвідчення працівника міліції серія НОМЕР_3 , видане 04.08.2008 на ім`я ОСОБА_5 ;
- шкіряну обкладинку до службового посвідчення жовтого кольору;
- електронний носій інформації (флешка) чорного кольору з синіми вставками з написом Transcernd;
- аркуші паперу з чорновими записами - 3 шт.;
- грошові кошти (долари США) загорнуті у листок з чорновими записами на якому від руки написано 1700 02.07. та скріпленими до них грошовими купюрами , а саме - 17 купюр номіналом 100 доларів США, серії: НD 01694938 В, НС 48188999 А, НС 48189000 А, КВ 29735237 Е, КВ 39704780 Е, КВ 23695924 G, КD 08861279 В, LК 34867264 А, LI 01978862 А, КВ 08477842 L, КВ 91615669G, КВ 28842780 Q, КF 61075530 D, КВ 03815432 N, КА 38807152 А, НВ 55907335 Н, НЕ 16675108 С загальною сумою 1700 дол. США;
- поштовий конверт білого кольору з написом від руки 10.2013, 1000 уе. + 2000, з грошовими коштами - 27 купюр номіналом 100 дол. США, серії: КF 50358927 С, НF 54942262 А, НІ 23341483 А, КL 47984141 С, КВ 07823579 І, КD 25015632 А, FL 23548788 С, НВ 93160273 А, НК 00036466 D, НЕ 21479174 D, НІ 41151754 А, НВ 12747442 А, НЕ 44210323 С, НВ 49538212 F, КВ 60667114 Е, КВ 03690259 К, КН 18557766 А, КG 17442136 А, КG 17442135 А, НD 07590010 В, СL 44828552 А, НК 02118599 С, КJ 06970544 А, НF 14399141 D, КВ 10830887 С, КА 30926521 А, КВ 67880930 К; 6 купюр номіналом 50 доларів США, серії: АВ 20018593 Е, СК 05549777 А, JВ 04477345 А, JB87826350 А, АВ 66296095 В, ІК 30658749 А загальною сумою 3000 дол. США.
- поштовий конверт білого кольору з написами від руки 01/06.2013, 4300 уе. + 200 Є, з лисками паперу, де зазначені дати і числові значення та грошові кошти 2 купюри номіналом 100 Євро, серії: S8, S 3; 42 купюри номіналом у 100 доларів США, серії: КВ 15788592 F, КВ 70901996 В, КL 73218816 В, КВ 78704061 А, КВ 27800575 N, НС 04590807 В, КВ 42886508 А, КВ 08804055 І, КL 88117150 С, НВ 76121841 Н, НВ 04657859 М, НВ 04657845 М, КВ 98261265 I, КВ 98261256I, КL 98261264 І, КВ 98261259 І, КВ 98261257 І, КВ 98261263 І, КВ 98261261 І, KB98261262 I, КВ94796936 D, КF63753354 С, КL 88306004 С, АВ 91637570 D, КВ 31145432 J, НF 72599059 E, КF 23671969 D, КС 26808171 А, КВ 70987361 G, ВВ 14037006 А, КВ 39811485 Р, НВ 45121163I, FF 87544697 В, КL 98051706 А, КF 23671968D, НВ 04657852 М, НВ 04657851 М, КВ68235246G, НВ 04657850 М, НА 03021588 В, КВ 27530396 В, КВ 55445657 L; 2 купюри номіналом 50 дол. США, серії: СG 05140606 А, ІL 92410771 А загальною сумою 200 Євро та 4300 доларів США;
- конверт рожевого кольору з написом від руки 01/06.2013, 2000 дол.+495 Євро 30 Євро 05.08.2015 та грошові кошти - 5 купюр номіналом у 50 Євро, серії: X 7, S 1, Р 3, Z 2, V 4 загальною сумою 250 Євро.
- банківський чек на купівлю доларів США від 11.03.2011, 3 листки з записами від руки на яких записано дати та цифрові значення, конверти з записами на зовнішній стороні, в середині яких містяться записи у кількості 3 шт.; грошові кошти - 1 купюра номіналом 5000 російських рублів, серії: ГЕ 3725683 та дві купюри невстановленого зразку; загальна сума 5000 російських рублів.
- поштовий конверт білого кольору з написом від руки 04.09.2014 945 Євро з грошовими коштами - 8 купюр номіналом 100 Євро, серії: S1, Х6, S 8, S 8, S 3, S 1, N 4, X 6;2 купюри номіналом у 50 Євро, серії: S 6, X 2; 2 купюри номіналом 20 Євро, серії: У 8,228; 1 купюра номіналом 5 Євро, серії: VА 7; загальна сума 945 Євро.
- банківську картку Укргазбанку № НОМЕР_4 та грошові кошти загорнуті у банківський чек Укргазбанку датований 29.11.2012 року, скріплені з 10 купюрами номіналом у 100 доларів США, серії: КВ 96083573 D, КВ 96083571 D, КВ 96083572 D, КL 59060232 А, НВ 64462001 Н, НG 91904236 В, КВ 20510392 І, КВ 14498250 F, КВ 11420139 G, НВ 48898531 Р загальною сумою 1000 дол. США. 4 Листки з чорновими записами від руки на яких записано дати та цифрові значення у кількості. 2 конверти з записами від руки; банківський чек з написом від руки 03.2011 та іншими цифровими та буквеними записами, в який загорнуто грошові кошти - 3 купюри номіналом 100 Євро, серії: X 7, X 8, U 3; 3 купюри номіналом 50 Євро, серії: X 2, X 4, S 7, S 5; загальною сумою 500 Євро.
- конверт білого кольору в якому знаходяться грошові кошти номіналом по 200 гривень у кількості 7 купюр, з наступними серійними номерами: ВЗ 8493079, ЗЛ 4855818, ЕЦ 1939716, ЗЕ 1898882, ВБ 4415563, АЕ 3957833, ЄЄ 4423222; 4 купюри номіналом - 10 гривень, серія: ЗН 1226420, МЗ 4926495, ПА 1624303, МЄ 5269009; 1 купюра номіналом - 5 гривень, серія: МИ 2879125; 1 купюра номіналом 2 гривні, серія: ЗЙ 7195609, 3 купюри номіналом 1 гривня, серії: НД 6425737, МИ 7566652, РЕ 5545832 загальною сумою 1450 гривень.
- гаманець ОСОБА_5 червоного кольору, з якого вилучено: кольорову копію посвідчення працівника міліції серія НОМЕР_3 , виданого 04.08.2008 на ім`я ОСОБА_5 ; банківську картку Укргазбанку № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_18 , універсальну картку банківську картку ПриватБанку № НОМЕР_6 ; банківську картку банку Південний № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_5 , універсальну картку банківську картку ПриватБанку № НОМЕР_8 ; банківську книжку Ощад Банку на ім`я ОСОБА_5 , рахунок № НОМЕР_9 ; візитну картку працівника міліції ПМР; СІМ картку оператора стільникового зв`язку Лайф № НОМЕР_10 та грошові кошти 1 купюру номіналом - 100 доларів США, серія: DА 32586271 А, 2 купюри номіналом 20 доларів США, серія: ІВ 83629142 А, ЕВ 94099866 F; - 2 купюри номіналом 5 доларів США, серія: ІС 30759061 А, ІС 30759064 А; - 1 купюра номіналом 200 гривень, серія: ЕЩ 2886277, 3 купюри номіналом 100 гривень, серії: ГЄ 6538453, ГЄ 9938295, С30945172 загальною сумою 150 дол. США та 500 грн. передати ОСОБА_5 за належністю.
- Папку білого кольору з написом на передній стороні маркером зеленого кольору особиста справа в якій містяться документи ОСОБА_6 щодо набуття громадянства України - повернути до Балтського сектору ДМС України в Одеській області.
- грошові кошти номіналом по 200 гривень у кількості 20 купюр, з серійними номерами ВЕ 8972530, АЗ 3982062, АЕ 8586284, ЕЕ 2006919, ЕЩ 7028485, ЕД 0334529, КЖ2778282, КГ 0061019; ЕЕ 4407216, ЕЕ 8499037, ЕВ 8787510, ЗБ 5465487, ЕЩ 2171030, ЗВ 6294010, ВГ 9469427, ПБ 7531236, ЕГ 9822281, АЕ 1265278, ЕЗ 9712263, ЕЖ 7904506 загальною сумою 4 000 грн. повернути ОСОБА_6 за належністю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1