Дата документу 06.02.2018
В И Р О К
Іменем України
6 лютого 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження № 0002825 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городище Черкаської області, без певного місця проживання, громадянина України, не працюючого, освіта середня, не одруженого, в силу статті 89 КК України не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. ч. 1 і 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
Е п і з о д № 1. 29 жовтня 2014 року, близько 10 год. 40 хв., обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні супермаркету ТОВ «ЕКО», що по вулиці Шевченка, 44 в місті Полтава, діючи умисно, шляхом вільного доступу, таємно намагався викрасти дві пляшки коньяку марки «Sarajishvili» об`ємом 0,5 л вартістю 176,82 грн. кожна, але не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони супермаркету за лінією розрахункової каси. Своїми протиправними діями міг завдати ТОВ «ЕКО» матеріального збитку на загальну суму 353,64 грн.

Е п і з о д № 2. 9 листопада 2014 року, близько 11 год. 00 хв., він же, перебуваючи в приміщенні магазину «Карі», що по вулиці Шевченка, 27 в м. Полтава, діючи повторно, умисно, шляхом вільного доступу, таємно намагався викрасти чоловічі зимові черевики чорного кольору 42 розміру вартістю 432 грн., але не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони магазину за лінією розрахункової каси. Своїми протиправними діями міг завдати ТОВ «Карі-Україна» матеріального збитку на вказану суму.

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтвердивши факти їх вчинення за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зазначивши, що поштовхом до вчинення крадіжок явилась його залежність від алкоголю. Іншого способу здобути кошти для його придбання у нього не було, так як він не має роботи і не може працевлаштуватись. Наголосив, що збитки завдані злочином ним відшкодовані, так як викрадені речі ним повернуті.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду № 1 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), який не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, а по епізоду № 2 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, так як він повторно вчинив замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), який не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення вкраденого.

Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що впливають на призначення покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше засуджувався за вчинення умисного злочину, судимість за який погашена у визначеному законом порядку, характеристику його особи, його поведінку як під час скоєння злочину, так і після цього та ставлення до скоєного, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді арешту, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.

Оскільки обвинувачений засуджується до покарання, яке має відбувати реально, то суд вважає за необхідне з метою уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та виконання покарання за цим вироком обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальних витрат по справі немає.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. ч. 1 і 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді одного місяця арешту;

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох місяців арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді трьох місяців арешту.

Початок строку відбування покарання рахувати з 6 лютого 2018 року.

До набрання вироком законної сили обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Речові докази по справі, які передані на зберігання потерпілим, повернути їм же.

Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1