Справа № 308/5893/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

Головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002637 від 24.07.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, 31 серпня 2005 року близько 14 годин 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Шевролет Авео» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі з двостороннім рухом по вул.. Собранецької у напрямку до вул. Митної в м. Ужгород, в порушення вимог п. 2.3.б) та п.12.3 Правил дорожнього руху України, не забезпечив безпеку дорожнього руху, і з моменту виникнення йому небезпеки для руху появи в полі зору пішохода ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повільним темпом руху перетинав проїзну частину зліва на право відносно його руху, негайно не вжив заходів до зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу, у результаті чого, неподалік від будинку №75, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоход ОСОБА_4 отримав важку черепно-мозкову травму голови, що супроводжувалась переломом кісток основи черепа, субдуральною гематомою, субархноїдальним крововиливом у речовину головного мозку та був каретою швидкої допомоги доставлений в нейрохірургічне відділення обласної клінічної лікарні, де о 23 годині 30 хвилин 31 серпня 2005 року, перебуваючи із несумісними із життям тяжкими тілесними ушкодженнями, будучі у край важкому стані, не приходячи до свідомості помер.
Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
В ході судового розгляду захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності передбаченої ч.2 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Своє клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ч.4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, вчинений з необережності. Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину. Подія, яка мала наслідком вчинення кримінального правопорушення зафіксована обвинувачем 31 серпня 2005 року. З цього часу пройшло більше, ніж десять років, що дає підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 в порядку ст. 63 КУ відмовився надавати покази. Разом з тим просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності. Зазначив, що йому зрозуміло, що такі підстави звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючими, тобто не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.
Крім того, обставини, викладені в обвинувальному акті, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими матеріалами справи зокрема:
- протоколом огляду місця події від 31 серпня 2005 року; висновком експерта №411 трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.09.2005 р.; висновком експерта №95 комісійної експертизи по факту смерті ОСОБА_8 , 1919 р.н. від 02.11.2005 р.,; актом судово-медичного дослідження №72-мк трупа ОСОБА_8 ,
- протоколом огляду та перевірки технічного стану транспортного засобу від 31.08.2005 року, відповідно до якого несправностей транспортного засобу не виявлено.
- висновком експерта №285 від 21.09.2005 р. відповідно до якого, гальмівна система, система освітлення та сигналізації, рульове керування автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_1 знаходилися в справному стані.
- висновком експерта №26 від 24.10.2005 р., відповідно до якого пошкодження, які є на автомобілі «Шевроле-Авео» д.н.з. НОМЕР_1 могли бути утворені внаслідок контактування лівою частиною вітрового скла автомобіля з достатньо масивним предметом, яким могло бути тіло людини. Дані пошкодження є характерними для дорожньо-транспортної пригоди,а саме наїзду автомобіля на пішохода. Гальмівна система та система рульового керування автомобіля відповідали вимогам на експлуатацію і знаходились у працездатному стані. Технічних несправностей, що виникли до дорожньої пригоди не виявлено.
- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 26.10.2005 р., від 25.11.2005 р.,
- протоколами відтворення обстановки та обставин події від 25.10.2008, 28.01.2010р., 26.03.2010 р.
- протоколом додаткового огляду місця події від 24.06.2015 р.;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2016р.;
- висновком експерта №10/87 від 27.04.2016 відповідно до якого з технічної точки зору, при заданих слідством вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди, стали дії водія автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , який не дотримався вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України і не вжив заходів до зупинки керованого ним транспортного засобу в момент виникнення небезпеки для його руху. Недотримання водієм ОСОБА_6 виморг пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Показими свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 підтверджені фактичні обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди 31 серпня 2005 року.
В судовому засіданні потерпіла заперечувала проти заявленого клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. Просила врахувати її клопотання, в якому просила продовжити перебіг давності події злочину до 15 років з часу вчинення злочину. Своє клопотання мотивувала тим, що минуло одинадцять років з дня скоєння ДТП зі смертельним наслідком обвинуваченим ОСОБА_6 . Відомості про кримінальне провадження внесенні до ЄРДР 24 липня 2013 року, умисно не передавалося до суду, що порушило її конституційне право на правосуддя. Керівництво УМВС України в Закарпатській області та прокуратура Закарпатської області були не зацікавлені у встановленні істини у справі і фактично протидіяли якісному розслідуванню з метою недопущення до кримінальної відповідальності винного. Вважає, що ОСОБА_6 ухилявся від слідства, вчиняв інші дії, що потягли за собою зупинення перебігу строку давності. Зокрема це виразилося в тому що, слідчими органами не дотримано строків розслідування кримінального провадження, слідчі органи свідомо затягували слідство не без участі самого ОСОБА_6 . Це підтверджується тим, що ОСОБА_6 після наїзду на пішохода, завідомо залишив без допомоги смертельно травмованого пішохода після чого переховувався до моменту встановлення його місця перебування. За одинадцять років обвинувачений жодного разу не підійшов до потерпілої, не вибачився і не зізнався у своїй вині. Отже, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду, тобто якщо особа, що скоїла злочин, вчинить певні дії, спрямовані на ухилення від відповідальності за скоєний злочин, що і вчинив обвинувачений ОСОБА_6 , домовившись з правоохоронними органами та налагодивши зв`язок з ними.
В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_5 не заперечував проти закриття кримінального провадження на підставі ст.. 49 КК України.
В судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст.. 49 КК України у зв`язку із спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 як під час досудового так і під час судового провадження не ухилявся від слідства та суду, в розшуку не перебував. Інших обставин, на які вказує потерпіла, зокрема наявності будь-яких домовленостей між обвинуваченим та слідством, вчинення інших дій обвинуваченим ОСОБА_6 спрямованих на ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності не встановлено.
Судом обвинуваченому роз`яснені наслідки закриття справи за вказаними підставами, обвинувачений погоджується на закриття справи на підставі ст.49 КК України.
При вирішенні клопотання обвинуваченого суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Зі змісту пункту 1 частини 2 ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого. Санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
У відповідності до ст. 12 КК України злочин, за вчинення якого обвинувачується ОСОБА_6 , відноситься до категорії тяжких злочинів.
Згідно ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.
ОСОБА_6 обвинувачується за події, які відбулися 31.05.2005 року, тобто з дня вчинення пройшло більше 10 років.
Судом встановлено, що обставини, передбачені ч. ч. 2 та 3 ст. 49 КК України, відсутні, перебіг строків давності не зупинявся та не переривався.
Щодо посилання потерпілої на переривання перебігу строку притягнення до кримінальної відповідальності то такі не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Продовження строків притягнення до кримінальної відповідальності з інших підстав, ніж зупинення таких строків, нормами законодавства не передбачено.
Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Відповідно до ст. 11-1 КПК таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.
Верховним судом України в аналізі судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності зазначено, що суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У тому разі, коли підозрюваний, обвинувачений, підсудний заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши думку учасників процесу, перевіривши доводи клопотання, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, оскільки злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України, у відповідності до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, з дня вчинення злочину минуло більше 10 років, обставини, передбачені ч. ч. 2 та 3 ст. 49 КК України, відсутні, ОСОБА_6 згоден на закриття провадження, наслідки закриття справи за підставами ст. 49 КК України судом роз`яснені, обвинувачений погодився на закриття кримінального провадження з нереабілітуючої підстави згідно ст. 49 КК України.
Міра запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 не обиралася.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. 49 КК України, ст.ст.284, 285, ч.4 ст. 286, КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрити у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати:
- за проведення експертизи № 285 від 21.09.2005 в розмірі 260,82 грн.;
- за проведення експертизи №26 від 24.10.2005 в розмірі 250,70 грн.;
- зав проведення експертизи №388 від 06.12.2005 в розмірі 260,82 грн.;
- за проведення експертизи №855 від 03.04.2006 в розмірі 784,62 грн.;
-за проведення експертизи №9-122 від 11.12.2006 в розмірі 941,54 грн.;
- за проведення експертизи №1682 від 15.05.2007 в розмірі 726,50 грн.;
- за проведення повторної комплексної судово-медично-транспортно-трасологічно-автотехнічної експертизи №31 від 14.04.2008 в розмірі 5067,36 грн.;
- за проведення експертизи №12-52 від 25.03.2010 в розмірі 2998,58 грн. та 812,16 грн.;
- за проведення експертизи №20-908 від 10.06.2010 в розмірі 749,64 грн.;
- за проведення судової авто технічної експертизі №1882/11-18 від 14.09.2011 р в розмірі 2 930,00 грн.,
- за проведення комплексної судово-медичної та авто технічної експертизи №12092/14-52;311/14 від 25.03.2015 в розмірі 4608,00 грн.
- за проведення експертизи №10/87 від 27.04.2016 в розмірі 527,76 грн.
Речові докази:
- автомобіль "Шевролет-Авео" державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який був замінений на НОМЕР_2 , який відповідно до розписки переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , повернути власнику.
- технічний паспорт серії НОМЕР_3 на автомобіль "Шевролет Авео" д/з НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_18 , повернути власнику.
- брюки, піджак, сорочка, взуття потерпілого, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий ОСОБА_1