АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/154/18 Справа № 207/1233/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 80000380 та №0000405 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

07.06.2005 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст.289, ч.3 ст. 263, ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 17.03.2011 року умовно достроково на невідбутий термін 11 місяців 20 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України КК України,

учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_7

обвинувачений - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строкомна 1 (один) рік 6 (шість) місяців, за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначено покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в установі виконання покарань.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до дня набрання вироком законної сили включно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення в період з 07 березня 2017 року по 07 червня 2017 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_8 в порядку відшкодування майнової шкоди 3670 гривен, в порядку відшкодування моральної шкоди 1330 грн

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 06.03.2016 року приблизно о 19 годині він, перебуваючи в квартирі батьків за номером АДРЕСА_2 , умисно, таємно викрав мобільний телефон «Lenovo» модель S 939 вартістю 2584 грн.80 коп який належав потерпілому ОСОБА_8 . Після цього з викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на зазначену суму

Повторно, 13.03.2016 року приблизно о 14 годині обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в магазині ТОВ «АТБ Маркет Продукти 145», розташованому по пр. Свободи 86 у м.Дніпродзержинську , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих міркувань, скориставшись відсутністю покупців, намагався таємно викрасти майно ТОВ «АТБ Маркет Продукти 145», дві пачки кави 400 грамів «Jacobs Monarch», вартістю 481 грн.20 коп. Однак не зміг довести свої дії до кіня з причин, що не залежали його волі та був затриманий працівниками підприємства, а викрадене майно вилучено і повернуто в магазин.

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості у вчиненні злочину і правильність кваліфікації своїх дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, та пом`якшити йому покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України.

Свої доводи мотивує тим, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину і даним про особу засудженого, оскільки суд першої інстанції в достатній мірі не врахував обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, а також наявність спеціальної освіти по ремонту квартир.

В ході апеляційного обвинувачений підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити у повному обсязі та просив суд апеляційної інстанції застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році» на підставі того, що в нього є не зареєстрована на нього неповнолітня дитина, яка потребує матеріальної допомоги.

Прокурор, заперечував проти задоволення апеляціної скарги обвинуваченого оскільки вважав вирок суду законним та обгрунтованим, а ткож просив суд відмовити в задоволенні клопотання засудженого про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з необгрунтованістю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягаює задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних злочинів, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оспорюються сторонами, а тому ці висновки не є предметом апеляційного розгляду.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами статей 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, який згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, характер кримінального правопорушення, будучи працездатним, не працював, ухилявся від суду, тому був об`явлений в розшук, заподіяна злочином шкода не відшкодована.
Врахував і конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання винного щире каяття, також врахував обставину, що обтяжує покарання винного рецидив злочину.

Виходячи з викладеного доводи обвинуваченого що судом не прийняті до уваги пом`якшуючі покарання обставини є безпідставними.

Що стосується доводів обвинуваченого стосовно того, що судом не було прийнято до уваги те, що він має на утриманні неповнолітню дитину та має спеціальну освіту стосовно ремонтів квартир не знайшли свого підтвердження під час апеляійного розгляду, а отже на думку колегії суддів не заслуговують на увагу

Призначене обвинуваченому покарання може бути визнано надмірно суворим, якщо конкретні обставини справи у своєї сукупності знижують суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення і не враховані при постановленні вироку, або дані, що свідчать про суворість призначеного покарання, представлені під час апеляційного розгляду в додаткових матеріалах.

Враховуючи, що при постановленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону, та ОСОБА_6 призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та даним про його особу, з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, призначене покарання є достатньо обґрунтованим та переконливим, а відповідно правильним.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню оскільки істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах справи не встановлено.

Клопотання засудженого про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Стаття 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, містить вичерпний перелік осіб, які підпадають під дію вказаного Закону.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія може бути застосована до осіб, які не позбавлені батьківських прав, які на набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітнього сина, дочку, визнаних інвалідами.

При здійсненні апеляційного розгяляду обвинувачений ОСОБА_6 не надав суду підтверджуючих документів про знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Частина 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», передбачає зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Так, в силу ст. 58 Конституції України, ч. 1 ст. 5 КК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З вказаних підстав, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 ч. ч. 1, 5 ст. 72 КК України та зарахувати в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме тримання його під вартою з 07 червня 2017 року по 20 червня 2017 року розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 07 червня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Верховний суд протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3