11-кп/775/401/2017(м)
221/1829/17

Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єгорівка, Волноваського району Донецької області, не одруженого,маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньо-спеціальною освітою, працюючого електрослюсарем підземним ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
визнано винним за ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 роки,-
ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
02 лютого 2017 року о 16 годині у ОСОБА_7 , який знаходився за місцем мешкання своєї матері ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , під час вживання алкогольних напоїв виник умисел на вчинення хуліганських дій відносно свого сусіда - ОСОБА_10 , який на думку ОСОБА_7 був причетний до зникнення його собаки.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 взяв гвинтівку Мосіна та невстановлену кількість набоїв до неї, які він разом з гвинтівкою, незаконно, без передбаченого законом дозволу зберігав за місцем мешкання своєї матері, та пішов до будинку ОСОБА_10 , де у стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі зазначену вогнепальну зброю, використовуючи нікчемний привід, безпричинно, грубо порушуючи громадській порядок і спокійні умови відпочинку осіб, що мешкають в даному будинку, почав викликати на вулицю ОСОБА_10 , однак останнього вдома не було, на що ОСОБА_7 , проявляючи особливу зухвалість, зробив один постріл із вищевказаної рушниці у вікно залу, будучи обізнаним, що у будинку знаходяться малолітні діти: ОСОБА_11 , 2009 р.н. та ОСОБА_11 2011 р. н., пошкодивши вікно та налякавши дітей. При цьому ОСОБА_12 став погрожувати застосуванням вогнепальної зброї потерпілій ОСОБА_13 , яка знаходилася поруч із даним будинком та намагалася припинити хуліганські дії ОСОБА_7 .
Крім того, ОСОБА_7 влітку 2015 року, знаходячись в руїнах села Шевченко Єгорівської сільської ради Волноваського району Донецької області, реалізовуючи раптово виниклий умисел, направлений на придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволю присвоїв знайдену за допомогою металошукача непридатну до стрільби гвинтівку конструкції Мосіна, яку переніс в місце мешкання своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 , де впродовж другого півріччя 2015 року, самостійно, з підручних предметів, та деталей, які він купував на різних Інтернет сайтах, відремонтував зазначену гвинтівку, зробивши її придатною до здійснення пострілів, тим самим незаконно придбав вогнепальну зброю, яку почав незаконно зберігати в зазначеному місці.
02 лютого 2017 року приблизно о 17 годині ОСОБА_7 , побоюючись вилучення гвинтівки незаконно приніс її до гаражу за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжив незаконно зберігати у свого знайомого ОСОБА_14 , який не був обізнаний, що ОСОБА_7 діє неправомірно
02 лютого 2017 року о 18 годині 50 хв., співробітниками поліції при проведенні огляду будинку за місцем мешкання матері ОСОБА_7 за зазначеною адресою, в присутності понятих було виявлено та вилучено 3 цільових гвинтівкових патронів калібру 7,62х53Р, які є боєприпасами придатними для стрільби.
02 лютого 2017 року о 21 годині 30 хвилин співробітниками поліції при проведенні огляду гаражу за місцем мешкання ОСОБА_14 за зазначеною адресою, в присутності понятих було виявлено та вилучено магазинну гвинтівку зразка 1891/30 року конструкції Мосіна № НОМЕР_1 , яка є вогнепальною зброєю придатною до стрільби.
На зазначений вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вирок суду незаконний та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що суд першої інстанції не достатньо врахував те, що ОСОБА_7 скоєно злочини проти громадської безпеки та порядку, пов`язані із незаконним обігом і застосуванням бойових припасів та вогнепальної зброї. Злочини зазначеної категорії становлять підвищену небезпеку для суспільства, особливо з огляду на суспільну обстановку, що склалася в Донецькій області. Також судом не враховано значну кількість вилучених у обвинуваченого боєприпасів. Просить вирок Волноваського районного суду Донецької області від 20.06.2017 р. відносно ОСОБА_7 в частині звільнення від відбування покарання скасувати і призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 4 років позбавлення волі
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, якій підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які не погодилися з апеляційною скаргою прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.
Висновки суду про винність ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій в апеляційному порядку не оскаржуються.
В той же час суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, не врахував вимоги ч. 2 ст. 65 КК України в частині того, що особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також з урахуванням ступеню тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу.
Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 було вчинено безпосередньо постріл у вікно будинку, чим було поставлено під загрозу здоров`я та життя його мешканців, у тому числі малолітніх дітей, про перебування яких в будинку обвинуваченому ОСОБА_7 було відомо.
Слушними є доводи апеляційної скарги прокурора відносно того, що обвинувачений вчинив два тяжких злочини та у нього було вилучено значну кількість боєприпасів.
Отже, колегія суддів вважає безпідставним застосування стосовно обвинуваченого інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його пост кримінальну поведінку як прояв ставлення до скоєного. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 75 КК України обов`язковою умовою прийняття судом рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є наявність обставин, які б переконливо свідчили про можливість його виправлення без відбування покарання. Такі обставини мають давати підстави для висновку, що передбачені ст. 76 КК України та Законом України «Про пробацію» наглядові та соціально-виховні заходи будуть ефективними й достатніми для досягнення вищевказаної мети.
Висновки суду першої інстанції про можливість застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України не можна вважати такими, що повною мірою ґрунтуються на наведених вимогах.
За таких обставин обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно недостатнім для реальної корекції соціальної поведінки обвинуваченого та запобігання новим злочинам.
Без відбування обвинуваченим покарання такі заходи не здатні забезпечити реалізацію визначеної у ст. 50 КК України мети, захистити права і свободи інших осіб від протиправних посягань, а відтак застосування щодо обвинуваченого ст. 75 КК України не сприятиме досягненню справедливого балансу між його правами та свободами й інтересами держави та суспільства.
Таким чином, вирок суду першої інстанції в частині звільнення від відбування призначеного покарання підлягає скасуванню і в цій частині слід призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України колегія суддів, -
ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 20 червня 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині звільнення від відбування призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді: