Справа № 152/87/18
Провадження1-кп/152/29/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2018 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального

провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду обвинувальний акт та угоду про примирення від 12.01.2018 року у кримінальному провадженні №0000006 від 03.01.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Юліямпіль Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 22 грудня 2017 року приблизно о 22 годині, перебуваючи в АДРЕСА_2 , в домогосподарстві ОСОБА_5 , якій допомагав по господарству, в одній із кімнат будинку, завідомо знаючи про місце зберігання коштів ОСОБА_5 , скориставшись тим, що остання вийшла з будинку та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів із кишені халату викрав грошові кошти в сумі 25 доларів США, після чого разом з викраденими коштами покинув будинок.

Згідно розпорядження №355/2. VISO КБ «Приватбанк» від 22.12.2017 року офіційний курс долара станом на 22.12.2017 року становив 27,8 грн. за 1 долар США.

Таким чином, ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 695 грн.

Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 12 січня 2018 року між ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.
З вказаної угоди від 12 січня 2018 року вбачається, що її сторони підозрюваний ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000006 дійшли згоди щодо формулювання підозри та її правової кваліфікації, яка ніким не оспорюється. ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючі покарання ОСОБА_4 щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Сторони угоди узгодили призначення покарання підозрюваному ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн.

У угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Ухвалою суду від 18 січня 2018 року, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні, розуміючи надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом, наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

ОСОБА_4 пояснив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягав на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 , яка є стороною угоди про примирення, розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України, у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду, запевняла суд, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просив цю угоду затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.
На виконання вимог ст.474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що підозрюваний усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.
Таким чином, суд, заслухавши думку сторін угоди та висновок прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України приходить до наступного.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі "Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). А також у рішеннях в справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28.10.2010 року та "Боротюк проти України" від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що " … ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі "Сейдович проти Італії")".

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно із ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається із обвинувального акту та угоди про примирення, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, які, відповідно до ст.12 КК України, класифікуються як злочин середньої тяжкості.

Зміст угоди про примирення від 12 січня 2018 року, укладеної між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.

Зокрема, у вказаній угоді зазначені її сторони; формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, ОСОБА_4 зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Для з`ясування добровільності укладення угоди прокурором надані матеріали провадження №0000006, які судом вивчені на предмет наявності скарг обвинуваченого під час досудового розслідування.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачений, і потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.

Згідно з угодою про примирення від 12 січня 2018 року, її сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України, визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 22 грудня 2017 року приблизно о 22 годині, перебуваючи в АДРЕСА_2 , в домогосподарстві ОСОБА_5 , якій допомагав по господарству, в одній із кімнат будинку, завідомо знаючи про місце зберігання коштів ОСОБА_5 , скориставшись тим, що остання вийшла з будинку та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів із кишені халату викрав грошові кошти в сумі 25 доларів США, після чого разом з викраденими коштами покинув будинок.

Як наслідок, своїми протиправними діями, які полягають у таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 695 грн., який повністю відшкодував до підписання угоди про примирення.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що укладена угода між ним та потерпілою відповідає вимогам КПК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст. ст.50, 65 - 67 КК України.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що укладена між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню в підготовчому судовому засіданні на підставі п.1 ч.3 ст.314 та ч.1 ст.475 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази двадцять п`ять доларів США повернуті під розписку потерпілій ОСОБА_5 .

Запобіжний захід ОСОБА_4 органом досудового розслідування не обирався.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст. 373-376, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 12 січня 2018 року про примирення між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2018 року за №0000006.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази двадцять п`ять доларів США залишити у власності потерпілої ОСОБА_5

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України, а саме: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1