печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власників тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника власників тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 000031, -
В С Т А Н О В И В :
Прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке було вилучено з індивідуальних депозитних сейфів, що відкриті на ім`я матері ОСОБА_4 ОСОБА_5 , та за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
Клопотання слідчий мотивує тим, що прокуратурою міста Києва в порядку ст.36 КПК України здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000031 за фактом фіктивного підприємництва та легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом за ознаками кримінальних правопорушень, ч.2 ст.209, ч.2 ст.205 КК України.
З клопотання вбачається, що з метою прикриття незаконної діяльності, пов`язаної з наданням послуг по мінімізації податкових зобов`язань та конвертуванням грошових коштів, невстановленими особами створено та придбано ряд суб`єктів господарської діяльності з ознаками «фіктивності».
Означені підприємства задіяні в схемі «конвертації» грошових коштів і здійснювали формальне перерахування грошових коштів без мети реального настання правових наслідків і відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання зобов`язань, тобто зазначені підприємства декларували невідповідні дані по своїх фінансово-господарських відносинах у податковій звітності. Зазначеними підприємствами управляли пов`язані особи, які проводили фінансові операції з метою приховування незаконної діяльності.
Також, в ході досудового слідства за матеріалами СБ України встановлено, що організованою групою осіб за сприяння службових осіб ГУ ДФС України у Львівській області запроваджено протиправну схему зовнішньоекономічної діяльності за допомогою суб`єктів господарювання з ознаками фіктивного підприємництва, пов`язану із здійсненням незаконних валютних операцій з перерахування грошових коштів за кордон та їх переведення у готівку, що призводить до ненадходження обов`язкових платежів до бюджету держави в особливо великих розмірах, сприяє значній «тонізації» національної економіки, отримання надприбутків, які використовуються для підтримання корупційних зв`язків в органах державної влади та задоволення власних потреб.
12.10.2017 відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук в приміщенні ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в індивідуальних депозитних сейфах та за місцем проживання ОСОБА_4 .
В ході проведення даних обшуків були вилучені матеріальні цінності та грошові кошти.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив його задовольнити.
Представник власників тимчасово вилученого майна заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки воно необґрунтоване та вилучені матеріальні цінності та грошові кошти не мають відношення до кримінального правопорушення.
Власники тимчасово вилученого майна підтримали думку представника.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, яким обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Як вбачається з матеріалів провадження ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2017 було надано дозвіл на проведення обшуку в приміщені ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в індивідуальних депозитних сейфах, що відкриті на ім`я матері ОСОБА_4 ОСОБА_5 та за місцем проживання ОСОБА_4 .
У вказаних ухвалах є перелік речей, які надано дозвіл виявити та вилучити, проте відсутнє будь-яке посилання на матеріальні цінності та грошові кошти.
Дії органу досудового розслідування в частині вилучення зазначених в резолютивній частині клопотання про арешт майна свідчать про вихід за межі наданого їм дозволу та клопотання про накладення арешту на таке майно не може бути задоволено.
Також прокурором в клопотанні та доданих до нього матеріалах не доведено, що вказані в клопотанні матеріальні цінності та грошові кошти здобуті злочинним шляхом.
Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.
Так, відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути винесено ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні
Враховуючи наведене, правові підстави для накладення арешту на майно - відсутні.
Керуючись ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 000031, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1