Справа № 777/1364/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження № 11-сс/777/683/17 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.11.2017.
Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області про накладення арешту на транспортний засіб у кримінальному провадженні №0001018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що належить ОСОБА_6 .
З клопотання слідчого вбачається, що 11.11.2017, близько 14 год ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по ґрунтовій дорозі, біля свого дворогосподарства за адресою с. Боржавське вул. Виноградна, 1 Виноградівського району Закарпатської області, при виконанні маневру - задній хід, не впевнившись у безпеці руху, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження.

11.11.2017, в період часу з 17 год. по 17 год. 50 хв., в ході проведення огляду місця даної дорожньо-транспортної пригоди було виявлено та вилучено автомобіль, про накладення арешту на який подано клопотання, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 21.12.2010, є ОСОБА_6 .. Автомобіль поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Слідчий суддя ухвалу мотивував недоведеністю слідчим необхідності арешту транспортного засобу, а також тим, що транспортний засіб марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 після огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та огляду транспортного засобу поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, а власник автомобіля добровільно надав транспортний засіб слідчому.
В апеляційній скарзі прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 24.11.2017, оскільки слідчий та прокурор не були присутніми під час розгляду клопотання про накладення арешту слідчим суддею, а копія зазначеної ухвали надійшла до Берегівської місцевої прокуратури 30.11.2017, що відповідно до ст. 117 КПК України є підставою для поновлення такого строку. Указує на незаконність ухвали слідчого судді та просить скасувати, постановити нову про

-2-

задоволення клопотання щодо накладення арешту на майно автомобіль марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. При цьому просить врахувати, що автомобіль марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , є предметом кримінального правопорушення у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 286 КК України, з ним необхідно провести ряд експертиз, зокрема, судово автотехнічну, судово транспортно - трасологічну експертизи. Уважає обгрунтованими ризики зникнення, втрати чи часткового знищення речового доказу у даному кримінальному провадженні, що у свою чергу може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу у відсутності ОСОБА_6 , який належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та апеляційна скарга підлягають до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Як вбачається із журналу судового засідання, прокурор в судовому засіданні 24.11.2017 участі не приймав, що відповідно ст. 172 КПК України не перешкодило слідчому судді розглянути клопотання без участі прокурора.

При цьому, копію ухвали слідчого судді, як вказує прокурор отримано лише 30.11.2017, відомостей про іншу дату отримання копії ухвали прокурором, який не брав участі у розгляді клопотання, матеріали судового провадження не містять, тобто строк для оскарження ухвали слідчого судді пропущено з поважних причин, а тому колегія суддів уважає, що клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали підлягає до задоволення й такий строк поновлюється.

Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

-3-

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Із вимог ч.3 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Так, згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання про накладення арешту на вилучене 11.11.2017 майно, а саме транспортний засіб марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 вказаних вимог законодавства не дотримався в повному обсязі.

-4-

Слідчим за погодженням з прокурором як в поданому до слідчого судді клопотанні так і під час апеляційного розгляду прокурором доведено, що транспортний засіб марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно постанови слідчого від 12.11.2017 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Крім того, як вірно звернув увагу прокурор, в даному кримінальному провадженні, вказаний автомобіль є предметом вчиненого кримінального правопорушення, з ним необхідно провести ряд експертиз, зокрема, судово автотехнічну, судово транспортну - трасологічну, оскільки є достатньо підстав вважати, що даний речовий доказ зберіг на собі сліди кримінального правопорушення або може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Колегія суддів уважає, що у клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту даного конкретного майна, конкретизовано підставу та мету накладення арешту на майно, а постанова органу досудового розслідування про визнання автомобіля та документів речовим доказом у кримінальному провадження доводить відповідності даного автомобіля критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Прокурором наведено достатньо підстав вважати, що ризики, зазначені у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України можуть мати місце, як і належним чином обґрунтовано мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд уважає, що матеріали судового провадження містять відомості на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Слідчим суддею, всупереч вимог ст. ст.132, 173 КПК України, вказані обставин в їх сукупності не враховано, і належної правової оцінки їм не надано.

Крім того, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також ураховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою збереження доказів у даному кримінальному провадженні, уважає за необхідне накласти арешт на вказане в клопотанні слідчого майно.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Разом з тим, згідно ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відтак, переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження, клопотання слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

При прийнятті рішення колегія суддів також ураховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, що під час апеляційного розгляду власником майна не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки апеляційного суду, а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-5-

Керуючись ст.ст. 117, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора про поновлення строку задовольнити, поновити прокурору строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 24.11.2017.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.11.2017- скасувати.

Клопотання слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0001018, а саме: автомобіль марки «Volkswagen LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, що належить ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: