УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , секретаря судового засідання ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, освіта вища, працюючого ПП «Ковнір», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Вознесенівським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 18.01.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном розробив шахрайську схему, за допомогою якої незаконно, діючи умисно, шляхом обману, заволодів грошовими коштами у сумі 1 659 200 гривень, які належать ОСОБА_9 .

Так, у лютому 2010 року ОСОБА_4 запропонував малознайомому ОСОБА_9 стати інвестором у відцотковому співідношенні 50 на 50 в будівництві невеликого готелю загальною площею 1000 - 1500 м.кв. яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в подальшому вказаний готель буде проданий фірмі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та виручені грошові кошти за його продаж буде поділено навпіл між ними.

Насправді ОСОБА_4 будь яких договорів про наміри або інших цивільно правових договорів з «Арсенал», не укладав, таким чином обманом запевнив ОСОБА_9 у вигідності та окупаємості капіталовкладень. Крім цього, ОСОБА_4 , ввів в оману, ОСОБА_9 щодо прав користування земельною ділянкою на якій планувалась забудова готелю.

Таким чином ОСОБА_9 будучи введеним в оману ОСОБА_4 відносно своїх намірів, будівництва та введення в експлуатацію готелю погодився та 18.03.2010 у денний час за адресою: АДРЕСА_3 , у приватного нотаріуса ОСОБА_10 між ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , було укладено інвестиційний договір за яким дружина ОСОБА_9 ОСОБА_11 , виступає інвестором, а дружина ОСОБА_4 ОСОБА_12 , інвестором-підрядником.

За умовами укладеного договору ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , домовились про спільну участь у спорудженні нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1351,8 м.кв. спільна участь в реалізації проекту передбачає залучення інвестором-підрядником ОСОБА_12 , інвестора ОСОБА_11 , для фінансування реалізації проекта та передачі інвестору після завершення будівництва ? частки усіх площь у нежитловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Насправді ОСОБА_4 виконувати умови договору не збирався, а переслідував мету заволодіти грошовими коштами ОСОБА_9 , які останній на його думку інвестував у будівництво.

Для надання видимості виконання договору ОСОБА_4 почав будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи в якості будівельних матеріалів незаконно демонтовані будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , а саме пансіонату відпочинку батьків та дітей «Аквамарин» № РПВН 15538159, іпотекодержателем якого виступав акціонерний банк «Брокбізнес банк» відповідно іпотечного договору від 17.07.2008.

Продовжуючи реалізовувати злочиний намір на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , продемонстрував результати будівельних робіт та схилив ОСОБА_9 , до підписання ще двох інвестиційних договорів на будівництво двох двоповерхових нежитлових будинків для подальшого продажу ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 .

Таким чином, ОСОБА_4 ввів в оману ОСОБА_9 , щодо дійсності своїх намірів будівництва та введення в експлуатацію нежитлового будинку 07.04.2010 у денний час за адресою: АДРЕСА_3 , у приватного нотаріуса ОСОБА_10 між ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , було укладено інвестиційний договір за яким ОСОБА_11 , виступає інвестором, а ОСОБА_12 , інвестором-підрядником.

Крім того, ОСОБА_4 в травні 2010 року, ввів в оману ОСОБА_9 , щодо дійсності своїх намірів будівництва та введення в експлуатацію нежитлового будинку, 31.05.2010 у денний час за адресою: АДРЕСА_3 , у приватного нотаріуса ОСОБА_10 між ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , було укладено інвестиційний договір за яким ОСОБА_11 , виступає інвестором, а ОСОБА_12 , інвестором-підрядником.

18.03.2010 у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_10 . ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 400 000 гривен.

15.05.2010 у денний час за адресою: АДРЕСА_4 , у приміщенні будинку ОСОБА_9 , ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 250 000 гривен.

20.05.2010 у денний час за адресою: АДРЕСА_5 , у приміщенні офісу ОСОБА_4 , ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 30 500 гривен.

07.04.2010 у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_10 . ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 116 000 гривен.

31.05.2010 у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_10 . ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 116 000 гривен.

01.06.2010 у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_10 , ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 280 500 гривен.

03.05.2010 у денний час за адресою: АДРЕСА_4 , у приміщенні будинку ОСОБА_9 , ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 107 500 гривен.

03.07.2010 у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_10 , ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 30 000 гривен.

09.07.2010 у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_10 , ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 50 000 гривен.

21.07.2010 у денний час за адресою: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 10, у приватного нотаріуса ОСОБА_10 , ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 278 700 гривен.

В період з 18.03.2010 по 21.07.2010 ОСОБА_9 , передав ОСОБА_4 грошові кошти на будівництво за трьома інвестиційними договорами у загальній сумі 1 659 200 гривень, якими шахрайським шляхом заволодів ОСОБА_4 .

Реалізуючи злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , ОСОБА_12 за вказівкою ОСОБА_4 , звернулася до Якимівського районного суду з позовом про розірвання інвестиційних договорів, однак під час судового розгляду ОСОБА_12 , розуміючи, що підстав для розірвання інвестиційних договорів не має, змінила позовні вимоги та просила визнати договори недійсними з моменту укладання, позовні вимоги задоволено, договори визнані недійсними.

Таким чином, в період з 18.03.2010 по 21.07.2010 ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 у сумі 1 659 200 гривень, що в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Слідчий Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_2 , про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недоцільним, просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити на підставах, які викладені у ньому.

Підозрюваний та його захисники заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність в кримінальному провадженні ризиків, з якими закон пов`язує доцільність застосування до особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також зазначили про необґрунтовану ОСОБА_4 підозру.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 18.01.2013 року Вознесенівським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Виходячи з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.
Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті. Отже, посилання захисників на необґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею до уваги не приймається.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Слідчий суддя вважає не доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання слідчого на ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду не підтверджені матеріалами клопотання, оскільки як сам зазначає слідчий в своєму клопотанні за результатами проведення оперативних дій співробітниками карного розшуку, стало відомо, що ОСОБА_4 перебував на лікуванні в КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9», крім того ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання. Таким чином, ризик можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що ОСОБА_4 впливав, або може впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні, а тому ризик того, що ОСОБА_4 буде незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні не доведений та не підтверджений належними доказами.

Ризики перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення спростовується тим, що ОСОБА_4 є не судимою особою, має міцні соціальні та родинні зв`язки, має постійне місце проживання та реєстрації, займається підприємницькою діяльністю.

Ч. 2 ст.177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Враховуючи характер висунутої підозри, а також відсутність даних в даному кримінальному провадженні про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, в тому числі виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи, про який йдеться в клопотанні слідчого, а відтак відмовляє задоволенні клопотання.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1