Провадження № 11-кп/777/588/17

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
09.10.2017 м. Ужгород
Суддя Апеляційного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 ,
вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 липня 2017 року

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Есень, зареєстрований у АДРЕСА_1 , угорець, громадянин України, мешканець АДРЕСА_2 , із середньою освітою, працюючий різноробочим у магазині Світ кераміки, не судимий,

визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.

Строк відбування обвинуваченим ОСОБА_3 покарання визначено рахувати із дня його затримання, з 29.07.2014.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 зараховано строк тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з 29.07.2014 по 20.06.2017, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 331,89 грн. за проведення судових експертиз.
У порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

28 липня 2014 року приблизно о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем тимчасового проживання за адресою АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, у ході конфлікту, який виник між ним та його співмешканкою ОСОБА_4 , умисно, протиправно, з метою заподіяння смерті останній, схопив її лівою рукою за шию та повалив на ліжко, на якому, продовжуючи здавлювати шию, наніс їй серію ударів в область обличчя правою рукою, затиснутою в кулак, після чого, кинув на підлогу, де продовжував наносити удари обутими ногами в різні частини тулуба. Після цього, ОСОБА_3 заштовхав ОСОБА_4 в приміщення ванної кімнати, де змушував останню змити сліди крові від нанесених ударів, однак, остання чинила опір діям ОСОБА_3 , на що він наніс ОСОБА_4 удар ногою в область сідниць, від якого вона вдарилась головою в раковину. Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_3 схопив ОСОБА_4 за шию, здавлюючи її руками, повалив на ліжко, де продовжував однією рукою здавлювати шию, а іншою рукою наніс серію ударів в область голови та обличчя. У загальному ОСОБА_3 наніс потерпілій ОСОБА_4 близько 40 ударів у різні частини тулуба, у тому числі в область голови, обличчя, верхніх і нижніх кінцівок тулуба, два удари невстановленим слідством предметом із колючо-рубаними властивостями в область чола, заподіявши тілесні ушкодження, від яких, остання померла на місці.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 , вказує на те, що вирок є незаконним. Посилається на те, що висновок суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_3 умислу на заподіяння смерті ОСОБА_4 спростовується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема, показами обвинуваченого ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_5 та судово-медичного експерта ОСОБА_6 , а також висновком судово-медичної експертизи № 270 від 29.07.2017. Указані докази, на переконання адвоката, свідчать про те, що дії обвинуваченого помилково кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України. Також вказує й на те, що обвинувачений ОСОБА_3 не бажав настання смерті ОСОБА_4 , оскільки, коли він ліг спати, то остання була ще живою, а характер їх відносин свідчить про те, що вони перебували в дружніх стосунках, проживали однією сім`єю з ОСОБА_3 утримував ОСОБА_4 .. Крім того, посилається на те, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд у достатній мірі не врахував наявність у останнього на утриманні двох неповнолітніх дітей та матері пенсійного віку, позитивну характеристику та відсутність у силу ст. 89 КК України судимості, а також обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, добровільне повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, щире каяття щодо наслідків його вчинення та активне сприяння у його розкритті, зокрема, під час слідчого експерименту. Просить вирок у частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 115 КК України скасувати, перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання в межах санкції цієї статті.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що апеляційна скарга не відповідає вимогам цієї норми права.

Так, зазначаючи в апеляційній скарзі про незаконність вироку, апелянт у порушення вимог передбачених п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України не подав клопотання (не зазначив у апеляційній скарзі), у якому б указував на те, які саме докази (документи), що підтверджують зазначені ним в апеляційній скарзі доводи, у тому числі в підтвердження доводів про відсутність у діях ОСОБА_3 умислу на заподіяння смерті ОСОБА_4 , необхідно дослідити апеляційному суду, а також не вказав, у чому саме полягає неповнота при дослідженні місцевим судом доказів, які надав прокурор і які саме факти можуть бути підтверджені в апеляційному суді при дослідженні оспорюваних доказів.

Крім того, ставлячи в прохальній частині апеляційної скарги питання про скасування вироку в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 115 КК України, захисник не врахував те, що зміст його вимог не свідчить про погіршення становища обвинуваченого. Зазначаючи в апеляційній скарзі про скасування вироку та перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 із ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 цього ж Кодексу адвокат припустився суперечності у доводах, не послався на передбачені процесуальним законом норми для скасування судового рішення, а також на норми для його зміни.

Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, установивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки скарги, і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_2 підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_2 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 липня 2017 року, ухвалений у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_3 , залишити без руху.

Копію ухвали невідкладно надіслати апелянту.

Встановити строк для усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків апеляційної скарги 10 (десять) днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити апелянту, що в разі не усунення вищезазначених недоліків, йому буде повернуто апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8 Стан