АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
скаржника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах скаржників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та скаржника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 на постанову слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 29.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0000042 від 02.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Чернівецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_11 перевірку по даному кримінальному провадженню проведено повно, всебічно та об`єктивно, виконано всі необхідні слідчі дії для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст.2 КПК України, вичерпано всі можливості для одержання додаткових доказів, надано вірну оцінку здобутим доказам.
Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат ОСОБА_6 в інтересах скаржників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та скаржник ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді 05.02.2018 року і постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 29.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0000042 від 02.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а матеріали кримінального провадження направити органу досудового розслідування для продовження досудового розслідування.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що рішенням Європейського суду з прав людини від 16.10.2014 року (заява №40587/07) у справі «Реус та інші проти України» встановлено порушення процесуального аспекту ст.2 Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод людини» з огляду на те, що державними органами не проведено Провадження №11-сс/794/31/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_12
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_1
ЄУН №727/1093/18
ефективного розслідування смерті ОСОБА_13 , розслідування булонадмірно тривалим, органи слідства не брали до уваги чисельні вказівки наглядовихорганів щодо необхідності
проведення додаткових слідчих дій та усунення наявних у справі суперечностей. Орган досудового розслідування, після внесення відомостей до ЄРДР №0000042 від 02.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, зобов`язаний був виконати всі процесуальні вказівки, які містилися у матеріалах кримінальної справи №Х-5229, однак цього в повній мірі зроблено не було.
Зазначають, що факт перебування свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за кордоном не є достатньою підставою для того, щоб поспішно закривати кримінальне провадження, що органом досудового розслідування передчасно сформульовано висновки про відсутність будь-яких нових доказів, а також що вичерпані усі можливості для отримання нових доказів, що є неповним та необ`єктивним розслідуванням.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляції, адвоката ОСОБА_6 та скаржницю ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу повністю, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частина 3 ст.93 КПК України передбачає, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Однак, на думку колегії суддів, орган досудового розслідування при закритті кримінального провадження 29 грудня 2017 року, внесеного в ЄРДР №0000042 від 02.03.2016 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях водія ОСОБА_15 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, вищенаведені вимоги кримінального процесуального закону виконав не в повному обсязі.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_11 послався на письмові докази, які містилися у кримінальній справі №X-5229, копії яких було долучено до даного кримінального провадження №0000042 від 02.03.2016 року, а також показання потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , одночасний допит між потерпілою ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_22 , одночасний допит між потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_22 , відповідь з Регіонального сервісного Центру МВС в Чернівецькій області від 17.05.2017р. На підставі аналізу вищевказаних доказів, слідчий прийшов до висновку про те, що у зв`язку із плином тривалого часу з моменту ДТП, встановити будь-яких інших свідків чи нових обставин даної пригоди не представляється можливим та вичерпані можливості у їх отриманні. Також прийшов до висновку, що подальшим розслідуванням не надалось можливості усунути недоліки попереднього слідства, які полягали у тривалих строках розгляду.
Однак з такими висновками слідчого ОСОБА_11 колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 16.10.2014 року за результатами розгляду заяви №40587/07, у справі «Реус та інші проти України» встановлено порушення ст.2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», у зв`язку із неефективним досудовим розслідуванням факту смерті ОСОБА_13 у кримінальній справі № X-5229, допущеним органом досудового слідства, яка полягає в тривалому терміні розслідування злочину із-за наявності серйозних протиріч у справі, які не було усунуто всупереч чисельних вказівок слідчим у справі. А тому Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що протягом тривалого часу слідчі органи не здійснили щирих спроб щодо ретельного розслідування дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ст. ст. 2, 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та п. 1 ст. 46 Конвенції рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання. Виконання рішення, крім виплати відшкодування, полягає також у вжитті державою додаткових заходів індивідуального характеру, зокрема відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції. Відновлення попереднього юридичного стану стягувача здійснюється, зокрема, шляхом повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі.

Таким чином, було порушено нове кримінальне провадження в рамках якого орган досудового розслідування, шляхом вчинення відповідних процесуальних, слідчих дій має встановлювати фактичні обставини самої пригоди ДТП, механізм наїзду на пішохода, опитувати основних свідків у справі, у тому числі за участю потерпілих. Проте, в матеріалах кримінального провадження № 0000042 не має будь-яких відомостей про те, що відповідні та необхідні слідчі дії були проведені, з урахуванням тих висновків які містяться у рішенні Європейського Суду з прав людини від 16.10.2014 року. Зокрема, не було допитано основних свідків у справі, не усунуто суперечностей між показами свідків та потерпілих, належним чином не перевірено, у повному обсязі, показів потерпілих про те, що перший хто здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , це був ОСОБА_22 , який на порушення правил дорожнього руху, покинув місце ДТП і приїхав на територію МТК «Калинівський ринок», де в терміновому порядку здійснив заміну переднього бампера на транспортному засобі для того, щоб приховати сліди скоєння ним ДТП, внаслідок якого загинув ОСОБА_13 . Після таких показань потерпілих, які були надані органу досудового розслідування, цю версію слід було перевірити більш ретельно ніж це було зроблено органом досудового розслідування. Зокрема, перевірка таких показів потерпілих, як мінімум, мала відбутися шляхом допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .

Однак, слідчим в рамках даного досудового розслідування не було допитано свідка ОСОБА_15 , який був безпосереднім учасником даного ДТП водія автомобіля, який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , пасажира даного автомобіля свідка ОСОБА_23 та свідка ОСОБА_14 , які були очевидцями даної пригоди, при тому, що дані свідки являються ключовими свідками даного ДТП, а тому допит вказаних свідків, у тому числі за участю потерпілих, є вкрай важливим та необхідним для виконання завдань кримінального провадження.

Основною причиною того, що не представилося можливим здійснити допит свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 є посилання органу досудового розслідування на той факт, що вказані особи перебувають за кордоном.

Проте на думку колегії суддів, сам факт перебування вказаних осіб за кордоном не є достатньою правовою підставою для того, щоб поспішно закривати кримінальне провадження без проведення допиту важливих свідків у кримінальному провадженні, з використанням правових процедур передбачених кримінально-процесуальним законом.

Так, відповідно до приписів ч.7 ст. 135 КПК України - повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Відносно цих вимог кримінально-процесуального закону орган досудового розслідування зобов`язаний був встановити конкретне місце перебування свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_15 шляхом направлення відповідних запитів, доручень до компетентних органів державної влади. Після цього, залежно від того в якій країні перебуває той чи інший свідок, якого слід викликати для його подальшого допиту, застосувати положення відповідного міжнародного договору про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, та надіслати повістку про виклик особи, яка проживає за кордоном.

У разі, якщо за результатами вжитих заходів виявиться, що країна в якій проживає той чи інший свідок, не є учасником міжнародного договору про правову допомогу, та орган досудового розслідування зобов`язаний звернутися за допомогою дипломатичного (консульського) представництва для надіслання повістки про виклик особи, яка проживає за кордоном.

Цих вимог процесуального закону (ч. 7 ст. 135 КПК України) орган досудового розслідування не виконав та передчасно сформулював висновки про відсутність будь-яких нових доказів у даному кримінальному провадженні, а також про те, що були вичерпані усі і можливості для отримання нових доказів.

На думку колегії суддів, посилання слідчого на неможливість допиту свідків, у зв`язку із їх перебуванням за кордоном, тобто не вжиття заходів щодо виклику і допиту важливих свідків, свідчить про те, що досудове розслідування є неповним та не об`єктивним.

Слідчий суддя на вищевикладене уваги не звернув, а формально обмежився висновком про те, що органом досудового розслідування були вичерпані будь-які можливості у отримання нових доказів та встановлення нових обставин ДТП, з огляду на сплив тривалого проміжку часу з моменту дорожньо-транспортної пригоди.

Окрім того, органом досудового розслідування взагалі не надано оцінки діям учасників даної дорожньо-транспортної пригоди з приводу моменту виникнення небезпеки, а саме, перебування пішохода на проїжджій частині та відповідності дій водіїв вимогам Правил дорожнього руху.

Із урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 29.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0000042 від 02.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05.02.2018 року є передчасними та неналежно обґрунтованими, а тому підлягають скасуванню, а матеріали кримінального провадження слід направити прокурору Чернівецької області для організації проведення досудового розслідування.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 284, 303-309, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах скаржників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та скаржника ОСОБА_7 задовольнити.

Постанова слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 29.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0000042 від 02.03.2016 року та ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05.02.2018 року скасувати, повернувши матеріали кримінального провадження прокурору Чернівецької області для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3