АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
представника потерпілого: ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесені до ЄРДР за № 0000415 від 04.07.2017 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого в силу ст. 89 КК України не судимого,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, судимого 20.07.2017 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст.125 КК України до обмеження волі на строк 1 (один) рік із звільненням на підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 січня 2018 року ОСОБА_6 визнанно винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України, та за їх вчинення призначено йому покарання:
- за ч.1 ст.122 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч.2 ст.296 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
ЄУНСС: 718/1925/17 Головуючий в І-шій інстанції:

ОСОБА_12 : 11-кп/794/119/18 Суддя-доповідач:

ОСОБА_1 : ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавленні волі на строк 3 (три) роки.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту.

ОСОБА_7 визнанно винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України, та за їх вчинення призначено йому покарання:
- за ч.1 ст.122 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч.2 ст.296 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавленні волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням правил, передбачених статтею 72 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.07.2017 року у виді одного року обмеження волі та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Задоволено позов прокурора в інтересах держави в особі Чернівецької обласної ради та Обласної комунальної установи «Чернівецька обласна клінічна лікарня».

Стягнуто із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Чернівецької обласної клінічної лікарні Чернівецької обласної ради (р/р 4661) по 3173,77 гривень з кожного у відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Частково задоволено позов ОСОБА_13 .

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 2239,76 гривень у відшкодування майнової шкоди та 15000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 2239,76 гривень у відшкодування майнової шкоди та 15000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів.
На вказаний вирок захисник ОСОБА_14 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурор ОСОБА_15 , захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , та захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги.
В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_14 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оскаржуючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 та доведеності його вини, просить оскаржуваний вирок змінити та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання не пов`язане із позбавленням волі із застосуванням ст.75 КК України встановивши йому випробувальний термін, обґрунтовуючи свої доводи тим, що суд при призначенні ОСОБА_7 міри покарання не врахував таку пом`якшуючу обставину, як щире, а не уявне каяття.
Прокурор ОСОБА_15 в своїй апеляційній скарзі не заперечуючи вірності кваліфікації дій засуджених, доведеності їх вини, просить оскаржуваний вирок змінити, виключити з вироку посилання суду на призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за правилами ч.4 ст.70, ст.72 КК України.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що при призначенні покарань, із застосуванням ч.4ст.70 КК України, є певні особливості, і вироки по яким одне покарання підлягає відбувати реально, а по іншому із застосуванням ст..75 КК України, складанню не підлягають та виконуються самостійно.
Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , вбачається, що вона не оскаржуючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 та доведеності його вини, просить оскаржуваний вирок змінити та призначити ОСОБА_6 покарання нижче від нижчої межі передбачені санкціями ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України а також застосувати ст.75 КК України звільнивши ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, мотивуючи свої вимоги тим, що районним судом не було враховано ряд обставин, які істотно могли б вплинути на призначене її підзахисному покарання, а саме: активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди.
Стверджувала, що суд не вивчив особу ОСОБА_6 та не взяв до уваги, його життєві обставини, а саме, що обвинувачений раніше не судимий в силу ст.89 КК України, тяжке матеріальне становище, позитивну характеристику за місцем проживання, те, що він неофіційно працював на різних тимчасових роботах та постійної роботи знайти не зміг.
Захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в своїй апеляційній скарзі просить змінити оскаржуваний вирок та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання яке не пов`язане з позбавленням волі, із застосуванням ст.75 КПК України, обґрунтовуючи свої доводи тим, що суд при призначенні міри покарання не врахував наявність пом`якшуючої покарання ОСОБА_7 обставини щире каяття та його молодий вік.
Також стверджував, що вироки за якими засуджений його підзахисний повинні виконуватися самостійно.
Крім цього, просив апеляційний суд не приймати до уваги обставини викладені ним в апеляційній скарзі з приводу порушень районним судом положень ч.3 ст.349 КПК України, і в цій частині він та його підзахисний апеляційну скаргу не підтримують.
Як встановлено районним судом та перевірено апеляційним, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 02 липня 2017 року біля приміщення закладу-бару «Ластівка» в с. Лашківка Кіцманського району Чернівецької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин вчинили бійку з ОСОБА_13 , в ході якої нанесли йому біля тридцяти ударів ногами та руками по різних ділянках тіла, спричинивши ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді: перелому верхньої щелепи ЛЕФОР 2 - зліва зі зміщенням, перелому кісток носу, рани кута ока зліва, гематоми навколо лівого ока, які, відповідно до висновку експерта, відносяться: рана та гематома - до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я; перелом верхньої щелепи зліва та перелом кісток носу до середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, які призвели до тривалого розладу здоров`я.
Крім цього, 02 липня 2017 року приблизно о 23 годині ОСОБА_16 та ОСОБА_7 в ході нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , що мало місце біля приміщення закладу-бару «Ластівка» в с. Лашківка Кіцманського району Чернівецької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діяли показово, демонструючи свою могутність та зверхність, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, не звертаючи уваги на сторонніх осіб, на протязі тридцяти хвилин наносили потерпілому ОСОБА_13 удари по різних частинах тіла, тим самим припинили роботу закладу «Ластівка».
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_7 та діючих в його інтересах захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, заперечивши проти задоволення апеляційних скарги захисників обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційних скаргах доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченим і останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судом першої інстанції дане кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, а тому відповідно до ст.ст.394, 404 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.
Що стосується призначеного обвинуваченим покарання, то колегія суддів вважає, що воно не відповідає тяжкості вчинених злочинів та даним про особи винних, а тому підлягає зміні у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд першої інстанції формально послався на ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, дані про особу винних, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, та не навів переконливих мотивів, на підставі яких призначив обвинуваченим найтяжчий вид покарання, який передбачений санкціями інкримінованих їм статей, у виді позбавлення волі, а тому вказаний вирок підлягає зміні.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , колегія суддів враховуючи ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, які, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до середньої тяжкості, їх характеризуючи дані, а саме те, що, в силу ст.89 КК України, обоє раніше не судимі, активно сприяли розкриттю злочинів, щиро розкаялися, попросили публічного вибачення у потерпілого та частково відшкодували завдані збитки.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, колегія суддів визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України, колегія суддів визнає: вчинення злочину особами, що перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини дають апеляційному суду підстави вважати, що призначене обвинуваченим районним судом покарання у виді реального позбавлення волі є явно неспіврозмірним вчиненому та несправедливим за своїм характером.

Апеляційний суд вважає, що для досягнення цілей покарання та перевиховання обвинувачених, необхідним і достатнім буде призначення їм обмеження волі на певний строк, що за своїм видом та розміром відповідатиме вимогами ст.ст.50, 65 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 при призначенні покарань положень ст.ст.69, 75 КК України, про які йдеться в апеляційних скаргах захисників, колегія суддів не знаходить, та рахує недоцільним.
При перевірці вироку суду, колегією суддів було також встановлено, що в мотивувальній частині вироку визнано, як обтяжуючу покарання ОСОБА_7 обставину - вчинення злочину повторно, яку необхідно виключити, оскільки, ОСОБА_7 , в силу ст.89 КК України, є особою раніше не судимою.

Доводи наведені в апеляційній скарзі прокурора про помилкове призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за правилами ч.4 ст.70, ст.72 КК України, є законними, оскільки за попереднім вироком ОСОБА_7 засуджено до обмеження волі, та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, а за злочини, за даним вироком до реальної міри покарання, тому застосування принципів поглинення часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, а вирок Кіцманського районного суду від 20.07.2017 року та вирок Кіцманського районного суду від 22.01.2018 року повинні виконуватись самостійно.

З огляду на встановлене подані апеляційні скарги прокурора ОСОБА_15 , адвокатів ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , діючої в інтересах ОСОБА_6 , підлягають частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначення обвинуваченим покарання зміні з підстав, що передбачені ст.ст.408, 409 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408,409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_15 , захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 січня 2018 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України та за їх вчинення призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.122 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
- за ч.2 ст.296 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
Виключити з резолютивної частини вироку Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.01.2018 року вказівку суду про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за правилами ч.4, ст.70, ст.72 КК України.
Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 : вчинення злочину повторно.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України та за їх вчинення призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.122 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
- за ч.2 ст.296 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.07.2017 року щодо ОСОБА_7 засудженого за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з річним іспитовим строком, виконувати самостійно.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1
Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Чернівецької області ОСОБА_1
(04.04.2018 р.)