АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1571/17 Справа № 187/13/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000677 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України,з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-14 листопада 2016 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого за ч.ч.2, ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він повторно 17 грудня 2016 року близько 18 години 00 хвилин, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в будинку, що належить ОСОБА_10 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та маючи вільний доступ до приміщення, з метою здійснення свого злочинного наміру умисно, з корисливих спонукань, таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_10 , на загальну суму 1527,31 грн. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_10 матеріального збиток на вказану суму.

Повторно, 19 грудня 2016 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння, що належить ОСОБА_10 , яке розташоване за вищевказаною адресою, та через незачинену калітку зайшов на територію вказаного домоволодіння. Потім з метою здійснення свого злочинного наміру переконавшись, що на подвір`ї нікого не має і за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження вхідних дверей проник до будинку, де умисно, з корисливих спонукань, таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_10 на загальну суму 4911.19 грн. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_10 матеріального збиток на вказану суму.

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків та до призначеного покарання частково приєднати не відбутий термін покарання за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць без конфіскації майна.

Відповідно до абз. 1 ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 21 грудня 2016 року по 26 травня 2017 року включно, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 21 грудня 2016 року, залишивши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Заяву потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 4 911 гривень 19 копійок. та моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень залишено без розгляду та роз`яснено, що він має право звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової товарознавчої експертизи № 325 від 02 лютого 2017 року в розмірі 230 гривень; № 192 від 28 грудня 2016 року у розмірі 240 гривень.

Не погодившись з вказаним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги його щиросердне визнання своєї вини, просить врахувати його молодий вік, а також те, що він вчинив злочин не подумавши.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , просила вирок суду залишити без зміни

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції із захисниками підтримав свою апеляційну скаргу, просили застосувати до обвинуваченого вимоги ч.5 ст.72 КК України.

В судових дебатах сторони кримінального провадження підтримали таку ж позицію.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, сторін кримінального провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного.

Колегія суддів у відповідності до положень ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає судове рішення щодо ОСОБА_6 в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч.ч.2,3 ст.185 КК України - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких згідно положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком суду, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, за даними лікаря психіатра та нарколога на обліках не перебуває, потерпілому частково повернуті викрадені речі.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України судом першої інстанції визнано щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину при відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, що дає підстави для призначення покарання за правилами ст.ст. 71, 72 КК України.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 65 67 КК України, а призначене судом першої покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого про призначення йому занадто суворого покарання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги та для скасування або зміни вироку суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Відповідно до положень ч.5. ст. 72 КК України, згідно змін, внесених Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 21 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4