АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2123/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 638/3674/15-к
Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ст.185, ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження №№ 0000237, 0000154 за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 травня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, який офіційно не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 16.01.2002 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі статті 45 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 03.12.2004 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.309, ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 25.12.2006 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.307, ст.69, ч.1 ст.315, ст.69, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 26.11.2013 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.155, ч.1 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці 10 днів;
- 17.04.2015 року вироком Ленінського районного суду м. Харкова за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;
- 19.06.2015 року вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;
- 09.03.2016 року вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці;
- 19.12.2016 року згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 09.12.2016 року умовно-достроково звільнений на невідбутий строк 1 рік 13 днів;
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, невідбутого за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року, призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років 3 місяців обмеження волі;
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, призначено покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.
На підставі статті 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань (№27) до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 17 лютого 2017 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року) зарахувано в строк покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 17 лютого 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до дати ухвалення судом вироку, тобто до 12 травня 2017 року.
Цивільний позов ТОВ «Стиль-Д» до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Стиль-Д» матеріальну шкоду у розмірі 185 грн. 80 коп.
Цивільний позов ТОВ «АТБ - маркет» до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ТОВ «АТБ - маркет» матеріальну шкоду у розмірі 236 грн. 55 коп.
Цивільний позов Приватного підприємства «МП Трейд» до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Приватного підприємства «МП Трейд» матеріальну шкоду у розмірі 497 грн. 97 коп.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області вартість проведених під час досудового слідства судово-товарознавчих експертиз №637 від 26.02.2015 року у розмірі 368 грн. 28 коп., №743 від 27.02.2015 року у розмірі 368 грн. 28 коп., №352 від 10.01.2017 року у розмірі 175 грн. 92 коп., №410 від 26.01.2017 року у розмірі 263 грн. 88 коп., а всього стягнути 1176 грн. 36 коп.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави вартість проведених під час досудового слідства судово-товарознавчих експертиз №1523 від 09.02.2017 року у розмірі 528 грн. 60 коп., №1527 від 09.02.2017 року у розмірі 528 грн. 60 коп., №2002 від 23.02.2017 року у розмірі 495 грн. 00 коп., а всього стягнути 1552 грн. 20 коп.
Питання про долю речових доказів вирішено на підставі статті 100 КПК України.
Згідно вироку, 21 грудня 2014 року приблизно о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_7 перебуваючи у приміщенні магазину «Центр Сток», який розташований за адресою: вул. Сумська, 71 м. Харкова, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто таємно, з полиці магазину викрав, тобто незаконно безоплатно вилучив належний потерпілій ОСОБА_8 мобільний телефон торгової марки «Samsung» модель GT- S7262, вартістю відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №637 від 26.02.2015 року 795 грн. 00 коп., помістивши вказаний телефон до своєї кишені, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 795 грн. 00 коп. Місце вчинення кримінального правопорушення - злочину ОСОБА_7 покинув, викраденим розпорядився на власний розсуд, передавши викрадений телефон для користування ОСОБА_9
30.12.2014 року приблизно о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_7 перебуваючи у приміщенні магазину «Літера Нова», який розташований за адресою: вул. Квітки-Основ`яненко, 4/6 м. Харкова, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто таємно, з робочого місця потерпілої ОСОБА_10 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » викрав, тобто незаконно безоплатно вилучив належний потерпілій ОСОБА_10 мобільний телефон торгової марки «Nokia 6700», вартістю відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №743 від 27.02.2015 року 661 грн. 00 коп., помістивши вказаний телефон до своєї кишені, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 661 грн. 00 коп. Місце вчинення кримінального правопорушення - злочину ОСОБА_7 покинув, викраденим розпорядився на власний розсуд, продавши 30.12.2014 року викрадений телефон ФО-П ОСОБА_11
11.01.2017 року близько 18 годин 30 хвилин ОСОБА_7 , із корисливим умислом, спрямованим та таємне викрадення чужого майна, знаходячись в магазині ТОВ «Стиль-Д», розташованого за адресою: пр-т. Науки, 64, м. Харків направився до відділу з парфумерією, де реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв зі стелажу два лаки для волосся марки «Wellaflex», вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №352 від 26.01.2016 року становить 185 грн. 80 коп., сховав їх до своєї одежі і направився до каси, де не оплативши вказаний товар вийшов з магазину, тим самим заволодів вказаним товаром. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ «Стиль-Д» матеріальну шкоду на загальну суму, яка становить 185 грн. 80 коп.
Крім того, ОСОБА_7 16.01.2017 року близько 15 години 00 хвилин, продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись в магазині ПП «МП Трейд», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 6уд. 76, шляхом вільного доступу, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та переслідуючи мету особистого збагачення направився до стелажу з кавою, де взяв з полиці дві скляні банки кави «Монарх-Якобс», вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1523 від становить 331 грн. 98 коп., сховав їх до своєї одежі і направився до каси, де не оплативши вказаний товар вийшов з магазину, тим самим заволодів вказаним товаром. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив ПП МП «Трейд» матеріальну шкоду на загальну суму, яка становить 331 грн. 98 коп.
18.01.2017 року близько 18.30 ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись в магазині ПП «МП Трейд», який розташований за адресою: м. Харків, пр-т. Перемоги буд. 76, шляхом вільного доступу, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та переслідуючи мету особистого збагачення направився до стелажу з кавою, де взяв з полиці дві скляні банки кави «Якобс Монарх», вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №410 від 26.01.2017 року становить 205 грн. 18 коп., сховав їх до своєї одежі пройшов каси та біля виходу був зупинений співробітником магазину. Таким чином, ОСОБА_7 міг спричинити магазину ПП «МП-Трейд» матеріальну шкоду на загальну суму 205 грн. 18 коп.
19.01.2017 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись в магазині ПП «МП Трейд», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська буд. 48-Б, шляхом вільного доступу, маючи злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та переслідуючи мету особистого збагачення, направився до стелажу з кавою, де взяв з полиці одну скляну банку кави «Монарх-Якобс», вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1527 від 09.02.2017 року становить 165 грн. 99 коп., сховав її собі в одежу, де не оплативши вказаний товар вийшов з магазину, тим самим заволодів вказаним товаром. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив ПП МП «Трейд» матеріальну шкоду на загальну суму, яка становить 165 грн. 99 коп.
23.01.2017 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись в магазині ТОВ «АТБ - маркет», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Дерев`янко, буд.1, шляхом вільного доступу, маючи злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та переслідуючи мету особистого збагачення направився до стелажу з парфумерією, де взяв з полиці три гелі для гоління «Nive Men», вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2002 від 23.02.2017 року становить 236 грн. 56 коп., сховав їх собі в одежу, де не оплативши вказаний товар вийшов з магазину, тим самим заволодів вказаним товаром. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ «АТБ - маркет», матеріальну шкоду на загальну суму, яка становить 236 грн. 56 коп.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення, з урахуванням вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року визначити остаточно покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 3 місяців. За ч.2 ст.185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяці, за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік та 6 місяці, за ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяці. На підставі ст.71, ст.72 КК України при призначенні остаточного покарання підлягає приєднанню частково невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду від 09.03.2016 у вигляді 1 року обмеження волі, що за правилами ст.72 КК України при переведенні менш суворого виду покарання в більш суворий вид, виходячи з співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, становить 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71, ст. 72 КК України остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у виді 3 років позбавлення волі. В своїх апеляційних доводах апелянт вказує на те, що суд першої інстанції призначаючи остаточне покарання ОСОБА_12 за сукупністю злочинів за привалами ч.4 ст.70 КК України не вказав яка частина невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року підлягає приєднанню при частковому складанні та призначив остаточно покарання, таке ж, як визначено вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016, а саме 2 роки та 3 місяці, тобто фактично застосувавши принцип поглинання покарань. Крім того, Суд першої інстанції призначаючи покарання за привалами ст.71 КК України зазначив про часткове приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016, в той же час, не визначивши точно вид і розмір частини покарання, яка підлягає приєднанню, крім того не застосував правила ст.72 КК України щодо переведення в більш суворий вид покарання (позбавлення волі) менш суворий вид покарання - обмеження волі, призначеного ОСОБА_12 вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016. Крім цього, судом при призначенні покарання не враховано дані про особу засудженого що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок районного суду змінити та призначити йому остаточне покарання у виді обмеження волі . Обгрунтовуючи свою апеляційну вимогу апелянт вказує на те, що він щиро покаявся, визнав вину в повному обсязі, має незадовільний стан здоров`я, у нього на утриманні є малолітня дитина, яка є інвалідом та потребує постійного догляду, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та зазначив щодо наявності істотних порушень кримінального процесуального закону, доводи обвинуваченого щодо необхідності задоволення його апеляційної скарги, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року (арк. 81-83) кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 було призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 24 березня 2017 року на 16 год. 30 хв. Разом з цим належить врахувати, що в матеріалах справи відсутній журнал та звукозапис судового засідання від 24 березня 2017 року, а також довідки щодо причини неможливості проведення судового засідання в зазначену дату та час.
Більш того, відповідно до довідки за підписом секретаря судового засідання ОСОБА_13 (арк. 162), у зв`язку з технічною несправністю апаратури, немає можливості роздрукувати журнал судового засідання від 11 травня 2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 . Крім того, технічний носій інформації CD-диск (арк.174) також не містить звукозапису судового засідання від 11 травня 2017 року, а вже 12 травня 2017 року в судовому засіданні судом першої інстанції було проголошено оскаржуваний обвинувальний вирок та роз`яснено його зміст. Тобто, матеріали кримінального провадження не містять звукозапису судового розгляду в суді першої інстанції, а також журналів судових засідань від 24 березня 2017 року та 11 травня 2017 року.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України, вказані порушення, що встановлені при апеляційному розгляді належить вважати істотними, а їх наявність, згідно вимог зазначеної норми, обумовлює в будь-якому разі скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, що чітко передбачено п.1 ч.1 ст.415 КПК України.
Між тим, переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується зі слушністю апеляційних доводів щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70 КК України, так і ст. 71 КК України, спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
Згідно норм ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в ч.1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю чи частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.
Судом першої інстанції ОСОБА_14 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, вичинених останнім 21.12.2014 року та 30.12.2014 року, тобто до постановлення вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року, та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року ОСОБА_14 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, з урахуванням норм ч.4 ст. 70, ст.71 КК України, остаточно призначено покарання у виді 2 років 3 місяців обмеження волі.
Призначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів за правилами ч.4 ст.70 КК України суд першої інстанції послався на застосування принципу часткового складання покарання, невідбутого за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року, та остаточно призначив покарання у виді 2 років та 3 місяці обмеження волі.
Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», принцип повного або часткового складання покарань можезастосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видомпокарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань,призначених за окремі злочини.
Таким чином, суд першої інстанції призначаючи остаточне покарання ОСОБА_12 за сукупністю злочинів за привилами ч.4 ст.70 КК України не вказав, яка частина невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року підлягає приєднанню при частковому складанні та призначив остаточно покарання, таке ж саме, як визначено вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016, а саме 2 роки та 3 місяці, тобто фактично застосувавши принцип поглинення покарань.

Під час відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.12.2016 ОСОБА_15 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 13 днів.

В період умовно-дострокового звільнення ОСОБА_16 , вчинено злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.15 - ч.2 ст. 185 КК України.

Згідно з вимогами ч.4 ст.81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Як передбачено ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати: в тому числі, частину покарання від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК України).
Згідно з вимогами ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають: два дні обмеження волі.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання за привилами ст.71 КК України, зазначив про часткове приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року, в той же час, не визначивши точно вид і розмір частини покарання, яка підлягає приєднанню, крім того не застосував правила ст.72 КК України щодо переведення в більш суворий вид покарання (позбавлення волі) менш суворий вид покарання - обмеження волі, призначеного ОСОБА_12 вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 року.
З огляду на викладене, внаслідок наявності встановлених при апеляційному розгляді істотних порушень КПК України, а також неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, колегія суддів позбавлена процесуальних повноважень щодо ухвалення вироку, на підставі ч.1 ст. 420 КПК України, та розгляду решти апеляційних вимог обвинуваченого та прокурора, оскільки в силу п.1 ч.1 ст.415 КПК України після скасування оскаржуваного вироку належить призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Отже, встановлені при апеляційному розгляді порушення КПК України належить вважати істотним, які свідчать на користь апеляційних доводів прокурора, оскільки вони пов`язані з неналежним дотриманням судом вимог ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, через що оскаржуваний вирок не може вважатися законним. Наявність встановлених істотних порушень КПК України процесуально унеможливлює розгляд апеляційної вимоги прокурора щодо ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції, що обумовлює часткове задоволення його апеляційної скарги.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, та обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку і призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 та п.7 ч.2 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України.
Разом з цим, переглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційної скарги прокурора та оцінюючи його доводи щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що тяжкість злочину та фактичні обставини їх вчинення, якщо вони, згідно пред`явленого обвинувачення, будуть встановлені при новому судовому розгляді - може свідчити про необхідність призначення більш суворого покарання, тобто межах, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.
При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст.415 ч.3 та ст. 416 КПК України.
Відповідно до вимог ст.ст. 197 ч.1, 331, 419 ч. 1 п.3 КПК України, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1,4 ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може переховуватися від суду та правоохоронних органів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 грудня 2017 року включно.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст.409 ч.1 п.3; ст. 412 ч. 2 п.7; ст. 418, ст. 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 травня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою до 17 грудня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4