Справа № 171/2137/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 року м.Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001393 від 03 листопада 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Апостолове, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, на утриманні двоє малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 14.10.2017 року, приблизно о 19 годині 11 хвилин, знаходився у приміщенні цеху по виготовленню кормів, який розташований по АДРЕСА_2 , де останній працював на посаді вантажника. Цього ж дня, знаходячись в приміщенні цеху по виготовленню кормів, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись у вищевказаному приміщенні та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти в сумі 13 022 гривень та мобільний телефон марки «Lenovo» моделі А 660, чорного кольору, вартістю 950 гривень, після чого, ОСОБА_5 з місця злочину зник обернувши викрадене майно на свою користь. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_4 завдано майнової шкоди на загальну суму 13 972 гривні.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
28 листопада 2017 року між сторонами кримінального провадження - потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду про примирення, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_5 за скоєння кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України понесе покарання у вигляді громадських робіт строком 200 (двісті) годин. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України в повному обсязі. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду уклав добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.
Так, ст. ст.468, 469 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468, 469, 471 КПК України, відповідає закону про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.
Суд переконався згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також згідно з вимогами ч. 7 ст. 474 КПК України встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України обвинуваченому зрозумілі.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Потерпілому в судовому засіданні роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України потерпілому зрозумілі.
Після таких роз`яснень потерпілий не заперечував проти затвердження угоди.
Заподіяну майнову шкоду потерпілому ОСОБА_4 обвинуваченим відшкодовано.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Вказаний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження - потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 369, 370, 371, 373, 374,375 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення укладену 28 листопада 2017 року між сторонами кримінального провадження - потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання у вигляді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Речовий доказ DVD-диск з відеозаписом залишити в матеріалах даного кримінального провадження.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_1