Справа № 171/49/15-к
В И Р О К
іменем України
21 грудня 2017 року

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове кримінальне провадження № 0001065 по обвинуваченню:

1) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, у шлюбі не перебуває, раніше не судимого,

2) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, у шлюбі не перебуває, раніше судимого 01.09.2014 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у тому, що 15 серпня 2014 року приблизно о 22 год. ОСОБА_5 , знаходячись разом із ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , побачили будинок АДРЕСА_4 , у якому не горіло світло, після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилося на обгородженій по периметру території вказаного будинку. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 скоїти крадіжку чужого майна з території домоволодіння АДРЕСА_3 , на що ОСОБА_6 погодився з пропозицією ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , який діяв повторно, за попередньою змовою групою осіб через паркан проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки таємно, умисно, із корисних спонукань викрали наступне: арматуру рифлену, діаметром 8 мм, в кількості 6 штук, довжиною по 1,5 м, та арматуру рифлену, діаметром 10 мм, в кількості 4 штук, довжиною по 2,5 м, труби, діаметром 20 мм, в кількості 7 штук, довжиною по 2 м, діаметром 50 мм, довжиною по 2 м, в кількості 3 штук, кутники в кількості 6 штук, діаметром 75 мм, довжиною по 1,5 м, що належать ОСОБА_4 , загальною вартістю 1421 грн. Після чого з місця злочину зникли, обернувши викрадене на свою користь.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні 20.09.2017 року вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не визнав та пояснив, що в листопаді 2014 року до нього прийшов працівник міліції та повідомив, що його треба допитати у якості свідка по справі ОСОБА_7 . Він вдягнувся і пішов до міліції. Коли він прийшов до міліції, то працівники міліції почали на нього тиснути і примушувати давати покази, також його били, погрожували, що закриють. Після вказаних дій з боку працівників міліції він погодився підписати пояснення, у якому було зазначено, що він вчинив крадіжку труб у ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 . Потім до кабінету привели п`яного ОСОБА_10 , який вказав на нього як на особу, з якою вчинив крадіжку. Після цього його відпустили додому. Приблизно через 10 днів його викликав слідчий, якому він розповів, що крадіжку не вчиняв, але слідчий сказав, що на суді розберуться. Цивільний позов також не визнає, оскільки крадіжки майна у потерпілої не вчиняв. У судовому засіданні 18 грудня 2017 року вину не визнав та відмовився від надання пояснень.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні 20 вересня та 18 грудня 2017 року вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, від надання пояснень відмовився. Цивільний позов визнав повністю.

У судовому засіданні 05.10.2017 року обвинувачений ОСОБА_6 погодився надати пояснення в зв`язку з допитом свідка ОСОБА_11 та пояснив, що він дійсно викрав металобрухт у потерпілої, викрадене самостійно переніс на пункт приймання металобрухту та здав.
У судовому засіданні 10.10.2017 року обвинувачений також погодився надати пояснення в зв`язку з допитом свідка ОСОБА_12 та пояснив, що ОСОБА_12 надав правдиві пояснення, що дійсно під час вживання спиртних напоїв з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 відбулася вказана розмова та підтвердив, що дійсно ОСОБА_5 вчинив крадіжку металевих виробів, а потім попросив його допомогти йому перенести вказані вироби на пункт приймання металобрухту, на що він погодився та допоміг їх перенести. Також пояснив, що він допомагав ОСОБА_5 перенести вироби з металу, які були викрадені у потерпілої ОСОБА_4 . Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що крадіжку металевих виробів у ОСОБА_4 він не вчиняв, а лише допоміг ОСОБА_5 перенести викрадені вироби від двору, про вчинення крадіжки ОСОБА_5 він не знав.
Факт застосування працівниками Апостолівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 недозволених методів слідства був предметом перевірки органом досудового слідства. Постановою від 30.10.2015 року провадження у справі закрито в зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення (кр.пр. 69-74).

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні 20.09.2017 року пояснила суду, що в ту ніч, приблизно о 03 годині, вона вийшла на двір в туалет. Коли вона вийшла з туалету, то побачила ОСОБА_7 зі спини, який йшов до місця, де була арматура. Вона закричала та побігла до будинку. Потім вона разом з чоловіком та сином вийшли на подвір`я і побачили, що викрадено майно - металеві вироби. ОСОБА_7 вже не було. Потім вони утрьох пішли на пункт приймання металобрухту, який розташований на «Повишеній», де побачили викрадену у них арматуру, але арматура була порізана на частини. Приймальник металобрухту відмовився їм говорити, хто приніс ці речі. Про крадіжку вони повідомили в міліцію. Арматуру, яка була у них викрадена та яку вони побачили на пункті приймання металобрухту, їм не повернули. З обвинуваченим ОСОБА_13 вона не знайома, вперше побачила його в суді. ОСОБА_6 вона впізнала за зростом, ходою, бо побачила його на відстані приблизно 2 м зі спини, електричного освітлення в тому місці не було, але в ту ніч був повний місяць, тому вона побачила ОСОБА_10 Категорично стверджує, що у дворі бачила обвинуваченого ОСОБА_6 .

У судовому засіданні 05.10.2017 року після допиту свідка ОСОБА_14 потерпіла пояснила, що на пункт приймання металобрухту відразу після вчинення крадіжки вона не ходила, вона була на вказаному пункті пізніше, але до приїзду працівників міліції.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти пояснень потерпілої ОСОБА_4 в тій частині, що потерпіла бачила його на території власного домоволодіння в ніч, коли була вчинена крадіжка майна, та пояснив, що у дворі потерпілої вночі він не ходив, потерпілу не бачив.

Свідок ОСОБА_15 показав, що у 2014 році працював на пункті прийому металобрухту, що розташований на «Повишеній» по вул. Л.Українки в м. Апостолове. ОСОБА_16 він знає, оскільки той неодноразово приносив на пункт здавати металобрухт, але завжди брухт приносив вдень та у невеликій кількості, але це не були труби. Дні, коли ОСОБА_17 приносив металобрухт, він не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу, крім того, він має групу інвалідності в зв`язку з пухлиною в голові, а тому не пам`ятає багато подій. Обвинуваченого ОСОБА_6 він не знає та не пам`ятає, щоб той приносив металобрухт. Одного разу був випадок, коли приїздили працівники міліції на пункт прийому металобрухту, але не може пояснити, чи було це в зв`язку зі вчиненням крадіжки у ОСОБА_8 . Він не пам`ятає, щоб потерпіла ОСОБА_4 приходила на пункт приймання металобрухту, потерпілу ніколи не знав.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_11 показав, що у 2014 році він працював на пункті приймання металобрухту, що розташований по АДРЕСА_3 , де відповідав за порядок. На пункті також працювали 2 приймальники металобрухту. Одного дня вранці він приїхав на пункт та побачив, що лежить лишній металобрухт. Хто здав металобрухт, йому не відомо. Також в той день приходила потерпіла, яка впізнала свій метал, після чого викликала міліцію. Приймальник металобрухту ОСОБА_18 сказав, що метал принесли невідомий чоловік зі шрамом на обличчі та чоловік на ім`я « ОСОБА_19 », після чого працівники міліції сказали, що це був ОСОБА_7 . Тобто саме від працівників міліції він дізнався, що метал принесли ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , тому вказав ці прізвища при допиті на слідстві.
Свідок ОСОБА_14 показав, що потерпіла - його мати. У серпні 2014 року вночі мати прибігла в хату і розповіла, що з двору викрадають металобрухт. Коли він з батьком та братом вибігли до подвір`я, то почули в кінці городу лише хрускіт гілок, викрадачів не помітили. Вони оглянули територію навколо будинку, на городі побачили сліди велосипеду та сліди іржі від металевих виробів. По слідам велосипеду на городі вони прийшли до пункту прийому металобрухту, де на території вказаного пункту вони побачили викрадені у них вироби з металу, які вже були порізані. Порізані вироби були ще теплі, тобто їх порізали недавно. На пункт приймання металобрухту ходили він, батько та брат, матері з ними не було. У працівників на вказаному пункті вони запитали, хто приніс вказані вироби та пояснили, що ці вироби у них було щойно викрадені, але ті заперечили та пояснили, що ці вироби принесли раніше, носили наркомани по одній трубі. На вказаний пункт вони прийшли близько 4 години ранку, тобто відразу після вчинення крадіжки, та знаходилися там близько 1 години, так як намагалися з`ясувати, хто приніс викрадений у них метал. Потім приїхав начальник пункту, прізвища його не знає, звати його ОСОБА_21 . ОСОБА_21 сказав їм, що вироби з металу, які вони впізнали, принесли на пункт раніше. Після цього вони повернулися додому та про крадіжку повідомили в міліцію. Коли працівники міліції приїхали, то вони розповіли про вчинення злочину, працівники складали папери, все фіксували, після чого працівники міліції, а також він з батьком поїхали на пункт приймання металолому, де також працівники складали документи та фотографували.

Свідок ОСОБА_12 показав, що обвинувачених він знає, товаришував з ними. Більше року назад, а можливо й 2 роки назад (дату він не пам`ятає), він прийшов до ОСОБА_10 , у якого був ОСОБА_22 . ОСОБА_20 і ОСОБА_17 вживали спиртні напої. На його питання звідки вони взяли з ранку гроші, ОСОБА_5 розповів, що викрав металеві вироби з двору та сховав їх біля залізниці. Де була вчинена крадіжка, ОСОБА_17 не говорив. Також ОСОБА_23 говорив, що крадіжку він вчинив сам, а ОСОБА_6 тільки допоміг йому перенести викрадені металеві вироби та здати їх на металобрухт. ОСОБА_20 чув цю розмову і не заперечував, говорив, що допомагав переносити метал.
У судовому засіданні були досліджені також письмові докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення.

Так, досліджено протокол огляду від 16.08.2014 року, з якого встановлено, що місцем скоєння злочину є територія подвір`я АДРЕСА_3 , яка огороджена по периметру парканом. Вхід до подвір`я відбувається через хвіртку та ворота. По ліву сторону від входу розташований жилий будинок. По праву сторону від входу знаходяться сараї. На задньому дворі за сараями розташовані садиба та туалет, в кутку садиби зберігаються металеві вироби: труби, кутники, відро (а.с. 7-10).
Також досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 27.12.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_6 , який проведено з метою перевірки та уточнення відомостей щодо факту крадіжки металевих виробів з території двору АДРЕСА_3 . У вказаному протоколі зазначено наступне: «15.08.2014 року, приблизно о 21.30 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_5 знаходилися на вулиці Л.Українки в м. Апостолове Дніпропетровської області, де вирішили вчинити крадіжку. Після чого останні обійшли вулицю та потрапили на город, розташований навпроти будинку АДРЕСА_4 за вищевказаною адресою. Тоді ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перелізли через паркан, котрим була огороджена територія будинку, потрапивши на господарчий двір, де побачили у лівому кутку купу металу, а саме труби, швелера, кутники та металеве ліжко. Потім останні почали перекидати через паркан метал, а саме: труби в кількості 10 штук, довжиною від 1,5 до 2,5 м, арматуру в кількості 10 штук, довжиною від 2 м, та декілька кутників, довжиною по 1,5 м. Перелізши через паркан, підозрювані відтягнули весь метал в кінець городу та почекавши деякий час, за два рази перенесли до воріт вантажної території, розташованій по АДРЕСА_3 , де здали охоронцю за 150 грн. по 2,50 грн. за 1 кг. Металу вийшло 60 кг загальною вагою. Отримавши грошові кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_23 пішли додому на АДРЕСА_2 , де розпивали горілку, а потім лягли спати». До протоколу долучено фототаблиці, на яких зафіксовано ОСОБА_6 , який, як вбачається з посвідчувального запису, показує місце, звідки була вчинена крадіжка, паркан, через який перелазив (а.с. 66-69).
Дослідивши всі наведені вище докази як окремо, так і в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у таємному викраденні 15.08.2014 року близько 22 год. майна потерпілої ОСОБА_4 , що знаходилося території домоволодіння АДРЕСА_3 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням в інше сховище, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні вищевказаного злочину повторно.

Пунктом 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Принцип презумпції невинуватості закріплено статтею 62 Конституції України як нормою прямої дії та нормами Кримінального процесуального Кодексу України.

Частинами 4,5 статті 22 КПК України в межах принципу змагальності сторін визначено, що повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Відповідно до ч.2, 4 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення терміну «поза розумним сумнівом», тому суд керується практикою Європейського суду з прав людини, в якій відображено стандарт розуміння вказаного положення. Правова позиція ЄСПЛ із цього приводу відображена, зокрема, в п.43 його рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України». Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1V «Про виконання рішення Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини застосовується при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, до повноважень суду входить лише оцінка наданих доказів, збирання доказів у справі не являється функцією суду.

Суд відповідно до ст.26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Дослідженими в ході судового розгляду даного кримінального провадження доказами вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_4 судом не встановлена, а прокурором не доведена.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення майна, належного ОСОБА_4 , сторона обвинувачення посилається на покази потерпілої ОСОБА_4 , допитаних свідків та письмові докази, які досліджені в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що в ніч вчинення крадіжки, приблизно о 03 год., у дворі належного їй будинку вона бачила обвинуваченого ОСОБА_6 . Згідно пред`явленого обвинувачення крадіжка у потерпілої була вчинена приблизно о 22 год. Факт перебування ОСОБА_6 у дворі потерпілої близько 03 год. не доводить факт вчинення вказаним обвинуваченим крадіжки о 22 год.

Допитаний свідок ОСОБА_15 підтвердив факт здавання ОСОБА_5 металобрухту на пункт приймання, де він працював у 2014 році, але вказаний свідок пояснив, що ОСОБА_5 здавав металобрухт у невеликій кількості і вдень, дати, коли ОСОБА_5 здавав металобрухт, назвати не зміг. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 вказаний свідок пояснив, що ОСОБА_6 не знає і не пам`ятає, щоб той здавав металобрухт.

Свідок ОСОБА_11 не надав жодних пояснень щодо причетності обвинувачених до крадіжки та пояснив, що саме від працівників міліції йому стало відомо, що крадіжку вчинив ОСОБА_7 .

Згідно пояснень свідка ОСОБА_14 викрадені металеві труби він з батьком знайшов на пункті приймання металобрухту на «Повишеній» о 04 год. в ніч вчинення крадіжки. Вказаний свідок не надав пояснень щодо причетності обвинувачених до крадіжки труб, але вказані пояснення спростовують причетність до крадіжки ОСОБА_5 , оскільки з пояснень свідка ОСОБА_15 встановлено, що ОСОБА_5 завжди приносив металобрухт вдень.

Пояснення свідка ОСОБА_12 щодо вчинення ОСОБА_5 крадіжки металобрухту також не доводять вину ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки у потерпілої ОСОБА_4 , оскільки вказаний свідок пояснив, що йому не відомо, звідки була вчинена крадіжка. Також вказаний свідок не надав беззаперечних пояснень щодо дати, коли відбулася розмова з ОСОБА_5 стосовно крадіжки майна.

Факт визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 суд не враховує як доказ, оскільки обвинувачений неодноразово міняв свої покази, стверджуючи спочатку, що крадіжку вчинив самостійно, а потім що крадіжку вчинив ОСОБА_5 , а він йому лише допомагав перенести металобрухт. Суд розцінює таку поведінку обвинуваченого як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

У протоколі огляду від 16.08.2014 року відсутні відомості на підтвердження вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у скоєнні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_4 .
Протокол проведення слідчого експерименту складений з порушенням вимог ст.240 КПК України, оскільки вказана слідча дія була проведена за участю як потерпілої ОСОБА_4 , так і підозрюваного ОСОБА_6 , але зі змісту вказаного протоколу не можливо встановити, з ким зі вказаних у протоколі учасників слідчого експерименту було відтворено обставини вчинення крадіжки; зміст фототаблиць, долучених до протоколу, суперечить змісту протоколу. Крім того, в протоколі зазначено, що крадіжка ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинена з городу, що розташований навпроти будинку АДРЕСА_4 , тоді як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні крадіжки з території домоволодіння АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні також досліджена фототаблиця (а.с.33), на якій зафіксовано зображені частини металевих труб. Згідно посвідчувального напису під фототаблицею на ній зафіксований раніше викрадений металопрокат з території двору № 6 по вул. Л. Українки, при цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо місця знаходження вказаного металопрокату, відомості щодо особи, яка здійснила фотографування металопрокату, та підставу здійснення фотографування, дати проведення фотографування, тому вказаний доказ у відповідності до ст.86 КПК України є недопустимим.
Враховуючи викладене, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з конституційного принципу презумпції невинуватості, закріпленого також і у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, статті 17 КПК України, суд констатує відсутність неспростовних і беззаперечних доказів винуватості обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, які поза розумним сумнівом доводять їх вину у вчиненні інкримінованого їм злочину.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України слід виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченими.

Оскільки вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не доведена, у відповідності до ч.3 ст.129 КПК України підлягає залишенню без розгляду цивільний позов ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по обвинуваченню їх у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження.

Суддя: