ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження №1-кс/263/46/2018
УХВАЛА
04 січня 2018 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від ведення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000611, -
ВСТАНОВИВ:
07 грудня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_3 про відвід прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000611, розгляд якої заявник просив провести у його присутності.
Судові засідання по даній справі призначалися на 13.12.2017 та на 18.12.2017, але заявник, що перебуває під вартою в державній установі виконання покарань «Дніпровська установа виконання покарань №4» Міністерства юстиції України та числиться за апеляційним судом Дніпропетровської області, в судові засідання доставлений не був, незважаючи на заздалегідь направлені клопотання про його доставлення в судові засідання. У зв`язку з цим, та враховуючи, що головуючий по справі слідчий суддя ОСОБА_1 у період з 19.12.2017 по 30.12.2017 перебував у черговій відпустці, наступне засідання призначене на 04.01.2018, в яке заявник подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягаючи при цьому на задоволенні заяви про відвід прокурора ОСОБА_4 від ведення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000611.
Зважаючи на подану заяву про розгляд справи без участі заявника, слідчий суддя, з урахуванням ч.6 ст.9 КПК України, вважає за можливе застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.28 КПК України та розглянути заяву про відвід прокурора без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.
Представник прокуратури Дніпропетровської області прокурор відділу ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги. Натомість прокурор ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву, в якій просив в задоволенні заяви про відвід прокурора ОСОБА_4 від ведення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000611 відмовити, посилаючись на відсутність передбачених законом підстав для такого відводу та на те, що постановою слідчого від 28.12.2017 зазначене кримінальне провадження закрито. До своєї заяви додав письмові пояснення прокурора ОСОБА_4 та матеріали цього кримінального провадження.
Відповідно до ст. 107 КПК України за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Слідчий суддя, вивчивши та проаналізувавши заяву про відвід прокурора, додані до неї матеріали та матеріали кримінального провадження №0000611, приходить до наступного.
Як убачається з наданих матеріалів, мотивуючи свою заяву про відвід прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від ведення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000611, ОСОБА_3 посилається на те, що досудове розслідування зазначеного провадження триває вже 2,5 роки. За цей час судом тричі скасовувались постанови про закриття цього кримінального провадження, що вказує на неповне, несумлінне та неефективне виконання обов`язків процесуального керівника в даному провадженні прокурором ОСОБА_4 , що не відповідає вимогам ч.4 ст.38 КПК України.
Надаючи оцінку доводам заявника, слідчий суддя виходить з того, що порядок відводу прокурора від участі у кримінальному провадженні врегульований ч.1 ст. 77 КПК України, відповідно до якої прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Положеннями ст.37 КПК України визначено:

1.Прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

2. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

3. Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «ОСОБА_6 проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

В даному випадку з матеріалів кримінального провадження №0000611 випливає наступне.

28.07.2015 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2015 за заявою ОСОБА_3 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000611 за фактом зловживання службовим становищем працівниками правоохоронних органів та суду Дніпропетровської області при досудовому слідстві та постановленні вироку по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Під час досудового розслідування оглянуто матеріали кримінальної справи №62009044 і встановлено, що вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2010, яким ОСОБА_3 засуджено за ст.94 КК України (в редакції 1960 року) до 12 років позбавлення волі був переглянутий апеляційним судом Дніпропетровської області і відповідно до ухвали суду 25.08.2011 залишений без змін і того ж дня набув законної сили.

Постановою слідчого від 30.09.2015 кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Заявник не погодившись з рішенням органу досудового розслідування оскаржив його до суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2015 зазначену постанову скасовано. Ухвала на виконання надійшла до прокуратури області 12.01.2016 (а.п.3 т.2).

Крім того, 28.08.2015 на виконання ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000690 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.365 КК України. За результатами досудового розслідування постановою слідчого від 12.11.2015 провадження закрито. Постановою прокурора ОСОБА_6 зазначену постанову 23.11.2015 скасовано, матеріали направлено до слідчого управління.

Після відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000611, кримінальне провадження №0000690 об`єднано з провадженням № 0000611.

Крім того під час досудового розслідування на виконання ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02.12.2015 внесено відомості за заявами ОСОБА_3 21.12.2015 за ч.1 ст.364, ч.1 ст.375, ч.2 ст.376-1, ч.1 ст.366 КК України.

Також на виконання ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19.02.2015 внесено відомості за заявами ОСОБА_3 10.03.2016 за ч.3 ст.371, ч.2 ст.372, ч.2 ст.373, ч.2 ст.374 КК України.

Оскільки кримінальні провадження відносились до фактів, по яких проводилось досудове розслідування у рамках кримінального провадження № 0000611 вони були об`єднанні в одне провадження.

Під час досудового розслідування, за відсутності будь яких вказівок в ухвалі суду від 17.12.2015, за вказівками прокурора у провадженні ОСОБА_6 проведено слідчі дії:

Допитано в якості свідка ОСОБА_7 .

Призначено та проведено службову перевірку на предмет законності заведення ОРС категорії «Розшук» щодо ОСОБА_3 та його затримання у 2015 році.

В порядку ст.93 КПК України витребувано з Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська документи кримінальної справи №62009044 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст.94 КК України ( в редакції 1960 року).

Призначено та проведено службову перевірку за фактом втручання до автоматизованої системи документообігу Бабушкінського районного суду.

За результатами досудового розслідування на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, постановою слідчого від 21.03.2016 кримінальне провадження закрито.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13.04.2016 вказану постанову через неповноту (без посилань в чому вбачається ця неповнота) скасовано. Ухвала суду надійшла до прокуратури області 01.08.2016 (т.4 а.п. 51)

Після відновлення досудового розслідування до кримінального провадження приєднано кримінальні провадження, внесені за заявами ОСОБА_3 на виконання ухвал Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська 25.05.2016 за ч.2 ст.384 КК України, 27.07.2016 за ч.1 ст.366, ч.1 ст.371, ч.2 ст.372, ч.1 ст.357 КК України.

Під час досудового розслідування, за відсутності будь яких вказівок в ухвалі суду від 13.04.2016, за вказівками прокурора у провадженні ОСОБА_6 ( т.4 а.п.31) проведено слідчі дії:

Допитано в якості потерпілого ОСОБА_3 та додатково допитано ОСОБА_3 .

Встановлено та допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

На ім`я начальника УВБ у Дніпропетровській області ДВБ НП України, начальника Бабушкінського відділення Дніпропетровського відділу поліції ГУНП Дніпропетровської області, начальника ГУНП Дніпропетровської області направлено доручення на встановлення контактних даних колишніх працівників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , оскільки події про які зазначав в заявах ОСОБА_3 щодо можливого незаконного затримання відбувались у 2000 році. Крім того, направлено запити до ВАДР ГУ ДМС на зазначених осіб

За результатами досудового розслідування на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, постановою слідчого від 28.02.2017 кримінальне провадження закрито.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18.07.2017 вказану постанову скасовано. Ухвала суду надійшла до прокуратури області 08.08.2017 (т.4 а.п. 173).

На виконання вказівок суду під час досудового розслідування додатково допитано в якості потерпілого ОСОБА_3 .

Призначено та проведено службову перевірку щодо реєстрації та авто розподілу апеляційних скарг ОСОБА_3 .

Після проведення додаткових слідчих дій, зазначених в ухвалі суду, за результати досудового розслідування кримінальне провадження № 0000611, постановою слідчого від 28.12.2017 закрито.

Крім того, з розрахунків періоду часу, у який досудове розслідування по даному кримінальному провадженню тривало, випливає, що досудове розслідування цього кримінального провадження складає не 2,5 роки, як вказує заявник, а 1 рік 3 місяці 26 днів:

-Досудове розслідування 28.07.2015-30.09.2015 ( 2 місяці 2 дні) - Судовий розгляд скарги на постанову про закриття провадження - Ухвала про скасування 17.12.2015, надійшла до прокуратури 12.01.2016 ( 3 місяці 12 днів);

- Досудове розслідування після скасування постанови про закриття провадження 13.01.2016 - 21.03.2016 ( 2 місяці 9 днів) - Ухвала про скасування 13.04.2016, надійшла до прокуратури 01.08.2016 ( 4 місяці 10 днів);

- Досудове розслідування після скасування постанови про закриття провадження 02.08.2016 - 28.02.2017 ( 6 місяців 26 днів) - Ухвала про скасування 18.07.2017 надійшла до прокуратури 08.08.2017 ( 5 місяці 10 днів);

- Досудове розслідування після скасування постанови про закриття провадження 09.08.2017 - 28.12.2017 ( 4 місяці 19 днів).

З наведеного випливає, що прокурором ОСОБА_6 під час здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000611 вживалися достатні заходи щодо повного та об`єктивного з`ясування обставин цього провадження, в той час як тривалість його розслідування пов`язана із великою кількістю фактів кримінальних правопорушень, ініційованих до провадження заявником, що об`єднані в єдине провадження.

Водночас слід врахувати, що 28.12.2017 кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000611, по якому ОСОБА_3 заявляє відвід прокурору ОСОБА_4 від ведення процесуального керівництва, - закрито постановою слідчого на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, та ця постанова наразі не скасована.

Враховуючи, що досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні закінчено, проведення будь-яких процесуальних чи слідчих дій, або вирішення заяв та клопотань після закінчення досудового розслідування є недопустимими, а слідчий суддя здійснює свої повноваження щодо судового контролю за дотриманням прав та інтересів осіб у кримінальному провадженні лише під час досудового розслідування, слід дійти висновку, що заява ОСОБА_3 про відвід прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від ведення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000611задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 80 81, 83, 110, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від ведення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000611 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1