11-сс/775/51/2018(м)
263/1261/18

Категорія: ст. 199 КПК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2018 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
та справах про адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 07 лютого 2018 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханова Луганської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 липня 2017 року, приблизно об 11.30год., ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , а також інші не встановлені в ході досудового розслідування особи, за попередньою змовою групою осіб, прибули до території току ПП «ПСП ім. Димитрова», розташованого у с. Добре Вільшанського району Кіровоградської області з метою вирішення конфлікту, що мав місце між мешканцями вказаного села та теперішнім власником ПП «ПСП ім. Димитрова» ОСОБА_12 , де ОСОБА_10 , з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, надав вказівку ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та іншим невстановленим в ході досудового розслідування особам вчинити напад на охоронця ПП «ПСП ім. Димитрова» ОСОБА_13 , а ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, за вищевказаною вказівкою ОСОБА_10 , вчинили напад на ОСОБА_13 , у ході якого, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесенні ударів каменями, телескопічними дубинками та кулаками рук, одягненими в тактичні рукавиці, в область голови та тулуба ОСОБА_13 , спричинили йому тілесні ушкодження, а саме черепно-мозкову травму: забій головного мозку, перелом лівої тім`яної кістки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення; рану лівої вушної раковини, перелом кісток носу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я; синець навколо лівого ока, який відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Під час нападу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та інші не встановлені в ході досудового розслідування особи, з корисливих мотивів, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_13 на загальну суму 650638 гривень та 800 доларів США.
20 листопада 2017 року щодо ОСОБА_8 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.
26 листопада 2017 року о 13.05год. ОСОБА_8 затримано на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів, тобто по 24 січня 2018 року включно, без визначення розміру застави, ухвалою апеляційного суду Донецької області від 04 грудня 2017 року вищевказана ухвала залишена без змін.
01 грудня 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, останньому повідомлено про підозру у вчиненні умисних дій, що виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Постановою заступника прокурора Донецької області від 17 січня 2018 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 6 місяців, тобто до 20 травня 2018 року.
Ухвалою слідчого судді від 22.01.2018 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в умовах ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» на 18 днів, тобто до 09 лютого 2018 року до 13.05 год. включно, ухвалою апеляційного суду Донецької області від 30 січня 2018 року вищевказана ухвала залишена без змін.
05 лютого 2018 року до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшло клопотання слідчого ОСОБА_14 , погоджене з прокурором, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 на 60 діб, тобто до 10 квітня 2018 року до 13.05год. включно, мотивоване тим, що необхідно провести додаткові процесуальні дії у цьому кримінальному провадженні, з посиланням на те, що заявлені раніше ризики не зменшились.
Ухвалою слідчого судді від 07.02.2018 року наведене клопотання слідчого задоволено частково, продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в умовах ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 07 квітня 2018 року включно.
Не погодившись з вказаним рішенням, захисники підозрюваного ОСОБА_8 адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , обрати щодо їх підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою (домашній арешт).
Захисники вважають, що в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 відсутня «розумна підозра» як з точки зору фактичних підстав для підозри, так і з точки зору правової кваліфікації діянь, інкримінованих йому. Пред`явлена йому підозра й суто нічим не обґрунтованим припущенням сторони обвинувачення.
Відповідно до практики ЕСПЛ, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри.
Вважають, що в матеріалах кримінального провадження не має жодних доказів того, що ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб вчинив напад на охоронця «ПСП ім. Димитрова» ОСОБА_13 з метою заволодіння його майном, а також, що з корисливих мотивів заволодів майном потерпілого.
Наведені в клопотанні слідчого докази підтвердили лише те, що ОСОБА_8 був присутнім поблизу місця події, але ні потерпілий ОСОБА_13 , ні жоден із свідків не надають інформацію про те, що ОСОБА_8 вчиняв напад на потерпілого саме з метою заволодіння його майном і в результаті заволодів ним, дії останнього не конкретизовано щодо дій інших співучасників, як і не конкретизовано спільний умисел на досягнення спільних злочинних наслідків.
Також вважають необґрунтованим повідомлення ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, оскільки відсутні достовірні докази скоєння цього злочину.
На обґрунтування посилається на висновок судмедексперта щодо тілесних ушкоджень, наявних у потерпілого ОСОБА_13 , згідно якого кількість травматичних ушкоджень, які є на тілі потерпілого, не відповідає кількості травматичних впливів, на які потерпілий вказує в протоколі слідчого експерименту. Крім того, потерпілий вказує, що наносили йому тілесні ушкодження щонайменше три людини, тому з`ясувати ким саме було нанесено тяжкі тілесні ушкодження неможливо.
На думку апелянтів, суд безпідставно вирішив питання про наявність ризиків, передбачених ч.2 ст.177 КПК України, слідчим та прокурором не надано жодного підтвердження заявленим ризикам як при обранні їх підзахисному запобіжного заходу, так і при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, а основним мотивом обґрунтування обрання тримання під вартою, було те, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він знаходився у розшуку, однак, стороною захисту було з`ясовано, що ОСОБА_8 був оголошений у розшук на підставі недостовірних даних, наданих слідчим ОСОБА_14 , і з цього приводу, відповідно до ухвали слідчого судді від 18.01.2018 року до ЄРДР повинні бути внесені дані про скоєння слідчим ОСОБА_14 кримінального правопорушення.
Копія вищевказаної ухвали була додана до матеріалів клопотання про продовження строку тримання під вартою, але не зважаючи на цей факт, слідчий суддя вмотивував постановлену ним ухвалу матеріалами, які слідчий надав до клопотання, слідчий приймав участь у судовому засіданні.
Зауважують, що слідчий суддя дійшов хибного висновку, що відсутні протипоказання щодо перебування їх підзахисного під вартою у зв`язку зі станом його здоров`я, що стороною захисту не надано суду доказів, які б підтверджували неможливість організувати надання медичної допомоги останньому в умовах слідчого ізолятору.
Окрім того, зазначають, що досудове розслідування триває з 27.07.2017 року, і за цей час їх підзахисний не вчиняв спроб знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; злочин скоєний 6 місяців тому, вважають, що за цей час у органів досудового розслідування було достатньо часу для проведення можливих слідчих дій, і за цей час жодних перешкод слідству ОСОБА_8 не здійснено, підозрюваний жодним чином за цей час не впливав на свідків і потерпілого і не має наміру у подальшому це робити; відсутні дані про те, що ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити нове правопорушення; речі та документи, які на думку сторони обвинувачення мають значення для обставин кримінального правопорушення, вилучені та зберігаються належним чином.
Також зазначають, що сама по собі тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовувати тривале тримання під вартою, а відповідно до практики ЄСПЛ після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, а тому необхідно чітко у судовому рішенні зазначати про наявність іншої підстави або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що не було зроблено судом першої інстанції.
Суд не вмотивував, чому інший запобіжний захід неможливо застосувати щодо їх підзахисного, не врахував позитивні дані про його особу та майновий стан, наявність тісних соціальних зв`язків.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
В апеляційній скарзі захисники оскаржують як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, так і наявність ризиків, вважають, що можливе застосування щодо їх підзахисного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Слідчий суддя перевіряв в судовому засіданні доводи захисників, у тому числі і зазначені ними в апеляційній скарзі та дав їм належну оцінку.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , слідчий суддя встановив, що прокурором доведено наявність як обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, так і ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, які не зменшилися і виправдовують тримання підозрюваного під вартою, а також врахував вимоги ст. 178 КПК України та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
З урахуванням наданих матеріалів справи, а також практики Європейського суду з прав людини з питання визначення поняття «обґрунтованої підозри», колегія суддів вважає, що в ході досудового розслідування, як при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і при продовженні строку тримання під вартою, необхідна наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а саме існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити правопорушення, мета затримання - продовжити розслідування й підтвердити або спростувати підозри, які стали підставою для затримання. Така інформація щодо ОСОБА_8 в матеріалах кримінального провадження існує.
У колегії суддів не виникає сумнівів у висновках слідчого судді щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, оскільки існує інформація, що він міг вчинити правопорушення, про що свідчать надані суду матеріали кримінального провадження та доведено прокурором. Водночас ця стадія розслідування не передбачає сукупності доказів, достатньої для прийняття процесуального рішення за суттю кримінального провадження.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає безпідставними апеляційні доводи захисників про відсутність вагомих доказів на підтвердження вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
Крім того, слідчий суддя зазначив, що на даний час закінчити розслідування у межах строків, визначених КПК України немає можливості з причин особливої складності вказаного кримінального провадження, необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення обставин, які викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, пом`якшують чи обтяжують покарання, забезпечивши виконання вимог ст. 290 КПК України, у зв`язку з чим необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, враховані при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебуваючи на волі зможе переховуватися від досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити або сховати речі чи документи, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.
Стосовно існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, колегія суддів вважає їх доведеними.
Так, показаннями потерпілого ОСОБА_13 підтверджується наявність ризику, передбаченого статтею 177 КПК Кодексу, а саме, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки потерпілий стверджує, що ОСОБА_15 наносив йому удари цеглою по голові та в область затилку, при цьому по вказаному провадженню ще необхідно провести одночасний допит потерпілого та підозрюваного.
Також, слідчим суддею при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховані як вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання, та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Крім того, слідчим суддею враховано зміну раніше пред`явленої ОСОБА_8 підозри зі ст. 187 ч.2 КК України на ст.187 ч.4 КК України. Вказане кримінальне правопорушення є особливо тяжким та передбачає покарання у разі доведеності вини у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, з конфіскацією майна.
При постановленні судового рішення слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та існування ризиків, які не зменшились на час розгляду клопотання про продовження строку його тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, з урахуванням виняткової складності кримінального провадження та необхідністю виконання ряду процесуальних, слідчих дій по даному кримінальному провадженню, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , у зв`язку із чим слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про задоволення клопотання слідчого та продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 на 60 днів.
Такий висновок слідчого судді колегія суддів вважає правильним.
Колегія суддів також вважає безпідставними апеляційні доводи захисників про неврахування слідчим суддею стану здоров`я підозрюваного, оскільки слідчий суддя продовжив строк тримання під вартою ОСОБА_8 з урахуванням його стану здоров`я, відповідно до висновків комісійної судово-медичної експертизи №7 від 31.01.2018р., в якому зазначено, що необхідна медична допомога може надаватися ОСОБА_8 в умовах звичайної медичної частини слідчого ізолятора, він не потребує лікування у спеціалізованому медичному закладі, тобто про можливість його тримання у слідчому ізоляторі за станом здоров`я.
Апеляційні доводи про те, що розшук ОСОБА_8 здійснювався безпідставно, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки факт знаходження підозрюваного у розшуку не мав вирішального значення та не міг вплинути на висновки суду.
Викладене унеможливлює задоволення апеляційних вимог захисників про відмову в задоволенні клопотання слідчого та обрання щодо їх підзахисного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України, заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою не зменшилися, наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Переконливих даних про те, що вказані ризики зменшилися і не виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, стороною захисту не надано і в ході апеляційного розгляду таких даних не встановлено.
В ході апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_8 заявив клопотання про вжиття заходів, передбачених ст. 206 КПК України, у зв`язку з відсутністю належного його лікування в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор».
Відповідно до вимог ч.6 ст.206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:
1)забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;
2)доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;
3)вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Колегія суддів, на підставі вимог ч.8 ст. 206 КПК України не вживає дій, зазначених у частині шостій цієї статті, оскільки самим підозрюваним додано лист прокурора, з якого вбачається, що ці дії вже здійснені, а саме прокурором проведено перевірку, внесена вказівка начальнику ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» про усунення порушень закону та проведення службового розслідування.
З урахуванням наданих матеріалів справи та встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає рішення слідчого судді за клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а висновок про продовження строку тримання під вартою на 60 днів, правильним.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисників залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 лютого 2018 року про продовження строку тримання під вартою в умовах ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4