ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/3677/17
Провадження № 1-кп/210/491/17

"29" листопада 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0001733, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Зеленодольск, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, інваліда 2-ї групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 21 березня 2007 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України, до покарання у вигляді 04 років позбавлення волі. Звільнився 05 листопада 2009 року з Дніпропетровської ВК (№133) на підставі постанови Самарського районного суду міста Дніпропетровськ від 28 жовтня 2009 року умовно-достроково на невідбутий термін покарання 01 рік 01 місяць 23 дні;

2) 22 квітня 2011 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст.263 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 02 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 01 рік;

3) 25 січня 2012 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.2, 309 ч.1, 70 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 02 роки 01 місяць позбавлення волі. На підставі ст.ст.70 ч.4, 71 КК України, приєднано покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2011 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 02 років 03 місяців позбавлення волі. Звільнився 24 вересня 2013 року з Дніпропетровської ВК (№89) на підставі постанови Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 17 вересня 2013 року на не відбутий термін покарання 08 місяців 05 днів,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2017 року, приблизно о 08:00 годині, ОСОБА_4 знаходився в лісосмузі, розташованій по вулиці Нікопольське шосе, на території Металургійного району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, де у невстановленої слідством особи придбав пластиковий флакон об`ємом 5мл з наркотичною рідиною, яка являється опієм ацетильованим за 600,00 гривень, який поклав в належну, одягнену на ньому сумку та почав зберігати вказану рідину при собі для особистого вживання без, мети збуту.

29 червня 2017 року, приблизно о 10:50 годині, ОСОБА_4 , зберігаючи при собі вказаний пластиковий флакон з наркотичною рідиною пішки прийшов до приміщення пункту розповсюдження лотерей « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований про проспекту Металургів, 15 на території Металургійного району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Приблизно об 11:00 годині того ж дня, ОСОБА_4 продовжував знаходитись у вказаному приміщенні, де працівниками Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, на підставі ст.34 Закону України «Про національну поліцію», в присутності двох понятих, в ході поверхневої перевірки, у вмісту сумки чорного кольору, одягненої на ОСОБА_4 було виявлено та вилучено пластиковий флакон, в якому містяться рідина масою 4,2529г., яка згідно висновку експерта №2/8.6/691 від 17 липня 2017 року, відноситься до категорії особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якої в перерахунку на суху речовину складає 0,1767г., яку останній умисно, незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 ч.1 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому звинуваченні визнав у повному обсязі та розповів про фактичні обставини справи, свої дії пояснив тим, що наркотичний засіб придбавав для особистого вживання, без мети збуту, просив суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ст.349 ч.3 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на проведення експертиз, та які характеризують обвинуваченого.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.309 ч.1 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що він вчинив злочин, який відповідно ст.12 КК України відноситься до категорії умисних злочинів середньої тяжкості, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Згідно досудової доповіді, складеної Апостолівським районним відділом з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції №3121 від 23 жовтня 2017 року, орган пробації дійшов висновку, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, обвинувачений ОСОБА_4 не може бути виправлений без ізоляції від суспільства (а.с.22-24).

Пом`якшуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст.309 ч.1 КК України, у вигляді позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за правилами ст.69 КК України, суд не вбачає.

Суд, керуючись ст.ст.50, 65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню нових злочинів.

Крім того, обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 року», з огляду на те, що на момент вчинення ним кримінального правопорушення він є інвалідом 2-ї групи.

Прокурор не заперечував проти задоволення заявленого клопотання.

Відповідно до положень ст.86 ч.2 КК України, ст.1 п.«г» Закону України «Про амністію у 2016 році», установивши в стадії судового розгляду кримінального провадження наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , віднесений до категорії злочинів, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до положень статті 12 КК України, тобто згідно ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» на нього поширюється вказаний закон.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього Закону покладається на суди. Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього. Обвинувачений ОСОБА_4 дав свою згоду про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

В силу положень ст.1 п.«г» вказаного Закону звільняються від відбування покарання особи, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами 2-ї групи.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №422447 від 26 лютого 2016 року, з 02 лютого 2016 року визнаний інвалідом 2-ї групи за загальним захворюванням, інвалідність встановлена до 02 лютого 2018 року, дата чергового переогляду 01 січня 2018 року (а.с.29).

Наведене свідчить про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

Питання про речові докази вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_4 , в порядку ст.124 ч.2 КПК України, на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта для проведення судово-хімічної експертизи №2/8.6/691 від 17 липня 2017 року у розмірі 865,90 гривень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 01 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 01 (один) рік, зобов`язавши його на підставі ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та згідно зі ст.76 ч.2 п.2 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст.86 ч.2 КК України, ст.1 п.«г» Закону України «Про амністію у 2016 році», - звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Речовий доказ перерахований на арк. крим. пров.№22, а саме пластиковий флакон, в якому міститься опій ацетильований масою 3,6107г після проведення судово-хімічної експертизи, котрий згідно квитанції №341 від 21 серпня 2017 року зберігається в камері схову речових доказів Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили, - знищити.

Судові витрати у кримінальному провадженні за проведення судово-хімічної експертизи №2/8.6/691 від 17 липня 2017 року у розмірі 865,90 гривень, на підставі ст.124 ч.2 КПК України, стягнути із засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави.

Матеріали кримінального провадження за №0001733 від 29 червня 2017 року, в одному томі, залишити при обвинувальному акті, справа №210/3677/17, провадження №1-кп/210/491/17.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1