Ухвала
іменем україни

21 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001195, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

та
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 4 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 240 КК України на 2 роки обмеження волі кожного.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки кожному та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Вирішені питання про речові докази та судові витрати у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 4 липня 2016 року вирок районного суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишено без зміни.

У касаційній захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення щодо засуджених та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Своє прохання обґрунтовує тим, що судові рішення ухвалені незаконно, без урахування всіх обставин справи. Крім того, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду та неправильне застосування кримінального закону. Вказує, що вина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України не доведена. На обґрунтування своїх доводів посилається на те, що розслідування та розгляд даного провадження проведено поверхнево, всі докази вини винних були отримані з порушенням вимог процесуального законодавства, покладення в основу вироку недопустимих доказів, а саме показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які на момент затримання засуджених були працівниками міліції, протокол огляду місця події від 10 вересня 2014 року, який складений з порушенням вимог процесуального закону та не було встановлено розміру шкоди нанесеного діями засуджених довкіллю. Крім того зазначає, що суд першої інстанції визнав недопустимим доказом, таким що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 102 КПК України, висновки експерта № 92/14 від 16 вересня 2014 року, яким проведено судово-гемологічні експертизи каміння бурштину-сирцю, в той час як зазначеними висновками сторона обвинувачення обґрунтовувала винуватість засуджених. Вказує, що суд апеляційної інстанції формально підійшов до розгляду кримінального провадження, не дав вичерпних відповідей на всі доводи поданої захисником апеляційної скарги та виніс ухвалу, що не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними та засуджено за те, що вони за попередньою змовою між собою та іншими невстановленими досудовим слідством особами, не являючись суб`єктами підприємницької діяльності, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в порушення ст. 19 Кодексу України «Про надра», Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними», 10 вересня 2014 року приблизно о 00 годин 05 хвилин в урочищі «Азалія», що поблизу смт. Клесів Сарненського району Рівненської області, за допомогою трьох мотопомп кустарного виробництва, призначених для подачі води під тиском, шляхом гідророзмиву ґрунту, займались видобуванням корисних копалин: дорогоцінного каміння органогенного утворення бурштину-сирцю, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12 грудня 1994 року відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, при чому ОСОБА_7 за допомогою металевої тички здійснював гідророзмив ґрунту за допомогою води, що подавалась під тиском від однієї з мотопомп, а ОСОБА_8 безпосередньо за допомогою підхватки виловлював камінці бурштину-сирцю із лунки, що розмивалась внаслідок подачі води під тиском від іншої мотопомпи.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та який підтримав касаційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду крім іншого має бути зазначено суть апеляції, мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положень закону яким він керувався, та докладні мотиви прийнятого рішення. При залишенні апеляції без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційним судом при розгляді даного кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та винесенні ухвали не було дотримано вимог вказаної норми кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , була подана апеляційна скарга в якій порушувалось питання про скасування вироку суду першої інстанції щодо останніх, оскільки на думку захисника в матеріалах кримінального провадження були відсутні докази вини засуджених у скоєнні інкримінованого їм злочину. Крім того, захисник вказував на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування кримінального закону. Крім того, зазначав про порушення районним судом принципу безпосередності дослідження доказів, вказував на відсутність в матеріалах кримінального провадження розміру шкоди та предмету кримінального правопорушення, зазначав про неможливість покладення в основу обвинувального вироку розрахунків розміру шкоди навколишньому середовищу, проведених старшим держінспектором з охорони навколишнього середовища Рівненської області ОСОБА_12 , оскільки остання не є атестованим судовим експертом та не проводила безпосереднє дослідження та обміри місць розмиву.

Апеляційний суд, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, не проаналізував всі докази на які посилався у вироку суд першої інстанції та не надано відповіді на всі доводи поданої захисником апеляції, обмежившись фактично дублюванням змісту вироку суду першої інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції, формально розглянувши матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не дав належної та обґрунтованої відповіді на доводи поданої захисником апеляції, чим порушив право учасників провадження на об`єктивний та неупереджений розгляд справи в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного, ухвала апеляційного суду є такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження призначенню нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду апеляційному суду слід врахувати вищезазначене, ретельно дослідити доводи скарги захисника, в разі потреби провести повне чи часткове судове слідство, дати доводам скарги та висновкам суду першої інстанції належну оцінку, і з урахуванням усіх обставин прийняти обґрунтоване рішення та належним чином його мотивувати.

Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 4 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3