справа №562/1563/15-к
провадження №1-в/562/20/17
У Х В А Л А
іменем України

11.10.2017 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунів Рівненської області клопотання прокурора Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області про заміну призначеного ОСОБА_3 покарання на інший вид покарання, -

в с т а н о в и в:
Прокурор Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, відповідно до якого просить вирішити питання про заміну призначеного ОСОБА_3 вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 липня 2015 року покарання у виді штрафу в розмірі 1020 грн. на інший вид покарання, визначений ст.56 КК України.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу, однак призначений вироком суду штраф у розмірі 1020 грн. не сплатив, заходи щодо виконання вказаного вироку суду не вживає.

У судове засідання прокурор та засуджений не з`явилися, їх неявка згідно ч.4 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

З`ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи суд прийшов такого висновку.

Установлено, що вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 липня 2015 року, що набрав законної сили 21 серпня 2015 року, ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.125 КК України до штрафу у розмірі 1020 грн.

Відповідно до ч.1 ст.26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм матеріального права, суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі лише у випадку відсутності підстав для розстрочки його виплати, а перевірити такі обставини чи з`ясувати наявність таких підстав через неявку засудженого, не представляється можливим.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно положень частин 3 та 4 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.
Зокрема, редакція частини третьої ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.
Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину, що суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року по справі №5-324кс15, який є обов`язковим для застосування.
Відомості про сплату засудженим штрафу по даній справі відсутні, докази ухилення від виконання вироку чи вчинення ОСОБА_3 протягом 2 років з дня набрання вироком законної сили іншого (нового) злочину суду не представлено, питання кримінальної відповідальності засудженого за ст.389 КК України не вирішувалось, а лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.
З огляду на викладене підстави для задоволення клопотання прокурора відсутні.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання прокурора Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області про заміну призначеного ОСОБА_3 покарання на інший вид покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя: