Провадження № 11-кп/792/188/18
Справа № 682/1757/17 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

її представника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Славутського міськрайонного суду від 15 грудня 2017 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Славутського міськрайонного суду від 15 грудня 2017 року,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Жуків Славутського району, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працює монтажником устаткування котельних установок ТОВ "Алтеко", не має судимостей,

визнаний винуватим за ч.2 ст.125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 грн.

За вироком суду близько 12-ї години 02 березня 2017 року біля вхідних дверей у квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , перебуваючи в неприязних відносинах із колишньою дружиною ОСОБА_9 , розпочав з нею словесний конфлікт, перешкоджав зайти у квартиру, зачиняючи двері, схопив за верхній одяг та штовхнув. Від поштовху ОСОБА_9 вдарилася правим плечем до вхідних дверей квартири та впала. Коли ОСОБА_9 зайшла в кімнату, то обвинувачений ОСОБА_7 , незважаючи на її прохання заспокоїтися, продовжуючи свій злочинний умисел на заподіяння їй тілесних ушкоджень, вдруге схопив її за верхній одяг та із застосуванням сили почав виштовхувати з квартири. У результаті цього ОСОБА_9 вдарилася правою рукою об кут взуттєвої тумби.

Унаслідок вчинення ОСОБА_7 умисних дій, спрямованих на видворення потерпілої з квартири із застосуванням насильства, ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця задньої поверхні грудної клітки справа, синця з осадненням тильної поверхні правої кисті та з осадненням передпліччя і променево-зап`ясного суглобу, які відносяться до тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості, а також тілесні ушкодження у вигляді забою правого плеча (підшкірна гематома задньої поверхні правого плеча та ліктьового суглобу), двох синців в ділянці передньої поверхні правого плеча, які відносяться до тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким його виправдати у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні злочину.

Посилався на порушення судом вимог кримінального і кримінального процесуального закону.

Уважав, що висновок суду про доведеність його вини ґрунтується на суперечливих показаннях потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 , які спростовані показаннями неповнолітнього свідка очевидця події ОСОБА_12 .

На переконання апелянта, постанова слідчого про перекваліфікацію його дій з ч.1 на ч.2 ст.125 КК України є недопустимим доказом, оскільки складена з порушенням норм ст.110 КПК України та містить посилання на висновок експерта №41, який також є недопустимим і належним доказом та в якому не зазначені всі його необхідні реквізити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги з наведених у ній мотивів про скасування вироку суду і закриття провадження; думку потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , прокурора, які заперечили проти її задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_7 у суді не заперечував обставин конфлікту з потерпілою ОСОБА_9 , однак виклав свою версію подій.

Зокрема, стверджував, що у зв`язку з неналежним вихованням неповнолітньої доньки ОСОБА_13 потерпілою ОСОБА_9 , з якою він перебував у шлюбі до січня 2017 року, між ними у жовтні 2016 року виникли неприязні відносини.

У грудні 2016 року ОСОБА_9 без його відома забрала з квартири речі, перевезла їх до своїх батьків, а сама поїхала на заробітки в Польщу.

Орган опіки та піклування Славутської міської ради у січні 2017 року визначив місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_13 разом з ним. Проте, він не забороняв ОСОБА_9 спілкуватися з дитиною.
02 березня 2017 року ОСОБА_9 привела дитину додому. Він, відчинивши вхідні двері, впустив дочку ОСОБА_14 у квартиру та рукою перекрив вхід ОСОБА_9 , оскільки вважав, що після викрадення з квартири речей вона не мала права користуватись нею. ОСОБА_9 , незважаючи на його небажання впускати її, намагалася зайти, проривалася через його руку, якою він перекривав вхід, і впала на тумбочку в коридорі, перекинувши її, обірвала вішалку. В цей час потерпіла могла отримати тілесні ушкодження від падіння. Умисно тілесних ушкоджень ОСОБА_9 він не заподіював, а перешкоджав зайти у квартиру, бо вважав, що вона не має права нею користуватися.

Місцевий суд відхилив заперечення вини обвинуваченим та спростував сукупністю наступних доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_9 підтвердила наявність між нею та обвинуваченим неприязних відносин, які виникли через те, що вона без його згоди поїхала на заробітки до Польщі.

02 березня 2017 року вона приїхала на декілька днів у м. Славуту. Проте ОСОБА_7 змінив замки у квартиру, де зареєстроване її місце проживання, тому вона залишила сумки в сусідки ОСОБА_15 і пішла у школу до доньки.

Вдома їх чекав ОСОБА_7 , який пропустив доньку у квартиру, а їй перекрив вхід рукою. Вона вважала, що має право на користування цією квартирою та з метою провести час з донькою намагалася зайти у житло. Але ОСОБА_7 схопив її за куртку рукою і штовхнув, від чого вона вдарилася плечем об лутку дверей і впала на коліна. ОСОБА_7 кричав на неї та виганяв з квартири. Вона пішла у кімнату, де була її донька, однак ОСОБА_7 знову став кричати до неї, виштовхувати її коліном в спину, схопив за верхній одяг і штовхнув об двері. Вона впала на порозі між кімнатою і коридором, а коли підвелася, то ОСОБА_7 знову штовхнув її. Падаючи, вона вдарилась зовнішньою стороною долоні правої руки об тумбочку в коридорі.

Внаслідок дій ОСОБА_7 в неї на плечах, ліктях і на долоні правої руки були синці, садна, гематоми.

Допитана в присутності психолога та представника органу опіки і піклування малолітня ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснила, що коли мама ( ОСОБА_9 ) забрала її зі школи додому, то двері у квартиру відкрив тато ( ОСОБА_7 ), пропустив її, а маму не впускав, перекрив вхід рукою, хоча вона намагалась зайти. Мама падала. Тато її не бив.
Допитана судом в порядку ст.225 КПК України свідок ОСОБА_15 показала, що 02 березня 2017 року перед обідом до неї зателефонувала ОСОБА_9 і попередила, що зайде, бо ОСОБА_7 змінив у їх квартирі замки, а вона забрала дитину зі школи і не може зайти у квартиру. ОСОБА_9 прийшла до неї з дитиною, а через 5-10 хвилин зателефонував ОСОБА_7 . Потерпіла з дитиною пішла додому. Через кілька хвилин вона почула шум і крик з квартири ОСОБА_16 . ОСОБА_9 кричала та просила викликати поліцію. Вона вийшла у під`їзд і бачила як ОСОБА_7 виштовхував ОСОБА_9 з квартири, остання впала і стояла на колінах в коридорі у верхньому одязі.
Твердження апелянта про те, що судом не надано належної оцінки показанням свідка ОСОБА_11 , яка не могла бачити конфлікту між обвинуваченим та потерпілою, оскільки двері у квартиру були зачинені, є надуманими та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Показання потерпілої ОСОБА_9 на підтвердження встановлених судом обставин заподіяння їй тілесних ушкоджень узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 41 від 24 березня 2017 року.

Відповідно до нього у потерпілої виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця задньої поверхні грудної клітки справа, забою правого плеча підшкірна гематома задньої поверхні правого плеча та ліктьового суглобу, два синці в ділянці передньо-зовнішньої поверхні правого плеча, синець передньої поверхні правого плеча; синця з осадненням тильної поверхні правої кисті, осаднення правого передпліччя та променево-зап`ястного суглобу. Ці тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів. Властивості синців, підшкірних гематом в ділянці спини, правого плеча, тилу правої кисті відповідають локальному, ударному прикладанню травмуючої поверхні твердих предметів, осадження правої кисті та передпліччя спричинені по механізму "тертя-зсув" обмеженої травмуючої поверхні твердих предметів, чи поєднання з ударним прикладанням. Морфологічні особливості та характер вказаних тілесних ушкоджень вказують на те, що вони могли виникнути в термін, вказаний в обставинах справи 02.03.2017 р. Синець в ділянці правої лопатки, синець з осадненням правої кисті та передпліччя відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Забій правого плеча з множинними синцями та підшкірними гематомами відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Властивості та локалізація ушкоджень на тілі ОСОБА_9 не відповідають механізму виникнення при падінні з висоти власного зросту. Синець з осадженням тильної поверхні правої кисті може відповідати механізму виникнення внаслідок самооборони прикривання рукою голови та тулуба від нанесення ударів.

Допитаний у судовому засіданні судмедексперт ОСОБА_17 підтвердив наведені висновки і надав вичерпні відповіді щодо механізму, локалізації та способу спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Підкреслив, що утворення синця передньої поверхні правого плеча та підшкірна гематома задньої поверхні правого плеча і ліктьового суглобу одномоментно виключається та могли утворитись від декількох прикладань травмуючих поверхонь. Крім того, синець передньої поверхні правого плеча має округлу форму та його ознаки вказують на те, що він міг бути утворений внаслідок притискання великим пальцем руки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що висновки суду щодо механізму та локалізації тілесних ушкоджень обґрунтовані доказами, що містять істотні суперечності, яким суд не дав належної оцінки є безпідставними.

Так, потерпіла ОСОБА_9 вказувала, що обвинувачений виштовхував її з квартири, внаслідок чого вона вдарилась плечем об лутку дверей та зовнішньою стороною долоні правої руки об тумбочку.

Неповнолітній свідок ОСОБА_12 підтвердила, що тато не впускав маму до квартири, однак вона прорвалась та впала, інших подробиць не пам`ятає.

Як зазначив психолог у судовому засіданні, коментуючи показання неповнолітнього свідка, частину обставин вона дійсно не пам`ятає, а частину не говорить, оскільки боїться втратити довіру батька.

Інші суперечності у показаннях потерпілої та обвинуваченого, свідка ОСОБА_12 не стосуються механізму та локалізації тілесних ушкоджень та не є суттєвими.

З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, про те, що саме внаслідок умисних, протиправних дії обвинуваченого, які полягали у застосуванні фізичної сили з метою перешкодити потерпілій зайти у квартиру та в подальшому виштовхати її з кімнати, останній були заподіяні тілесні ушкодження.

Відповідає вимогам ст.87 КПК України рішення суду про визнання недопустимими доказами протоколів проведення слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 від 17 червня 2017 року, та проведених на підставі отриманих внаслідок їх проведення відомостей висновків судово-медичних експертиз №№99, 98 від 19 червня 2017 року, з чим погоджується і колегія суддів.

Водночас доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про недопустимість доказів: висновку судово-медичної експертизи №41 від 24 березня 2017 року та постанову слідчого про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч.1 на ч.2 ст.125 КК України позбавлені підстав.

Місцевим судом з достовірністю встановлено, що ця судово-медична експертиза проводилась щодо потерпілої ОСОБА_7 і саме за її результатами було винесено постанову слідчого про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч.1 на ч.2 ст.125 КК України.

Ретельно проаналізувавши докази, зокрема пояснення обвинуваченого, показання потерпілої, свідків, висновок судово-медичної експертизи, місцевий суд дав їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відтак дійшов обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до статей 50, 65 КК України при виборі заходу примусу суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має на меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як останнім, так і іншими особами.

ОСОБА_7 раніше несудимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце роботи, за яким характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відтак, суд дійшов переконання про призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

Таке покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Славутського міськрайонного суду від 15 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: /підписи/
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .