Справа № 183/537/17
№ 1-кп/183/429/17
В И Р О К
іменем України
29 листопада 2017 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004050 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Покровське Дніпропетровської області, громадянки України, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 17.03.2015 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт;

- 24.09.2015 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389, ст. ст. 71, 72 КК України до 1 місяця 1 дня арешту. 12.01.2016 року звільнена з Дніпродзержинської ВК №34 за відбуттям строку покарання;

- 17.05.2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 20.09.2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
29 вересня 2016 року приблизно о 10 годині 43 хвилини ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні торгівельної зали магазину «Єва № 81», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, пл. Перемоги, 8, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з вказаного магазину, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з торгової полиці одну пляшку шампуні «Хедон Шолдерс «об`єм від самих коренів» об`ємом 400 мл., вартістю 86 гривень 90 копійок, та одну пляшку шампуні «Хедон Шолдерс «Яблучна свіжість» об`ємом 400 мл., вартістю 86 гривень 90 копійок, після чого поклала вказане майно до своєї сумки, пройшла повз касову зону магазину не розрахувавшись за товар, тим самим таємно викрала його, та залишила місце вчинення злочину, спричинивши ТОВ «Руш» матеріальну шкоду на загальну суму 173 гривні 80 копійок.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винною у пред`явленому їй обвинуваченні. Давати показання відмовилася з огляду на те, що їй доповнити нічого, в обвинувальному акті все вірно зазначено. В скоєному щиро кається.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Судовий розгляд за погодженням всіх учасників судового провадження проведено у відсутність представника потерпілого ОСОБА_5 , який звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути кримінальне провадження без його участі, з приводу покарання обвинуваченої залишив це питання на розсуд суду, претензій матеріального характеру до обвинуваченої не має.

Отже, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, і її дії за пред`явленим обвинуваченням слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченої. Так, ОСОБА_4 вчинила злочин середньої тяжкості, раніше неодноразово судима, на обліку у лікарів не перебуває, не працює, осіб на утриманні не має. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи обвинуваченої, та беручи до уваги позицію представника потерпілого, який залишив вирішення питання про покарання обвинуваченої на розсуд суду, суд не знаходить підстав для призначення їй покарання із застосуванням положень ст.ст. 69,75 КК України, і вважає, що покарання обвинуваченій повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк. Таке покарання, на переконання суду, буде відповідати обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Крім того, враховуючи те, що злочин було вчинено ОСОБА_4 до постановлення попереднього вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2017 року, остаточне покарання слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Також, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 176 гривень 20 копійок підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Розглядаючи клопотання обвинуваченої про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році» суд приходить до наступного висновку. ОСОБА_4 в судовому засіданні заявила клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році» без зазначення підстав, з яких вона просить звільнити її від відбування покарання.

Згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07.09.2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року.

Статтею 3 Закону України "Про амністію у 2016 році" передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 43 КПК України засудженим є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Відповідно до п. «в» ч. 2 ст. 10 Закону України "Про амністію у 2016 році" застосування цього Закону здійснюється щодо: в) засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, - за поданням начальника установи, погодженим з відповідною спостережною комісією або службою у справах дітей, або за клопотанням самого засудженого, його захисника чи законного представника, а щодо військовослужбовців, які тримаються в дисциплінарному батальйоні, - за поданням командування дисциплінарного батальйону, військової частини, начальника гарнізону, органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або за клопотанням самого військовослужбовця, його захисника чи законного представника. До подання додаються довідка про заохочення і стягнення, особова справа засудженого та інші документи, необхідні для вирішення питання про застосування амністії.

Аналіз вказаних положень свідчить про те, що на підставі ст. 3 Закону України "Про амністію у 2016 році" може бути звільнена від подальшого відбування покарання особа, яка вчинила злочин, що не є тяжким та особливо тяжким та не поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, обвинувальний вирок стосовно якої набрав законної сили, якщо вона на день набрання чинності цим Законом відбула не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинила умисний злочин середньої тяжкості, за який засуджується цим вироком, який не набрав законної сили. Тобто ОСОБА_4 на даний час не вважається засудженою за цим вироком. Також, в матеріалах справи відсутні необхідні відомості щодо фактичного строку відбутого ОСОБА_4 покарання станом на день набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році".

Крім того, системний аналіз положень ст.ст. 537, 539 КПК України та Закону України "Про амністію у 2016 році" свідчить про те, що розгляд питання щодо застосування цього Закону саме до засуджених осіб віднесено до компетенції суду за місцем відбування покарання після набрання обвинувальним вироком законної сили за поданням начальника установи виконання покарань або за клопотанням самого засудженого, його захисника чи законного представника, а не судом, який розглядає кримінальне провадження на підставі обвинувального акта. Отже, на даний час достатніх підстав для застосування до ОСОБА_4 як ст. 3 так і інших положень Закону України «Про амністію у 2016 році» суд не вбачає. Однак це не позбавляє права обвинуваченої звернутися з відповідним клопотанням до суду за місцем відбування покарання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році» після набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком з покаранням за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2017 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 3 (три) місяці.

З урахуванням вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2017 року строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту її затримання з 28 квітня 2017 року.

Речовий доказ: 2 відеозаписи з камер відеоспостереження магазину «Єва № 81», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, пл. Перемоги, 8, за 29.09.2016 року на CD-R диску 700 МВ, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № 5332-16 від 13.12.2016 року) у розмірі 176 гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1