Номер провадження: 11-кп/785/1162/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2017 року по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000183 від 27.03.2014року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Умань Черкаської області, громадянин України, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживаючий: АДРЕСА_2 , раніше не судимий
засуджений за ч.3 ст.190 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

ВСТАНОВИВ:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_9 , який з 24.05.2013 року працював на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів в Одеській області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище,засуджений за заволодіння шахрайським шляхом грошовими кошами в сумі 350 000 гривень, що на день вчинення кримінального правопорушення в двісті п`ятдесят і більше разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян, у великих розмірах, вчинене при наступних обставинах.

Так, у провадженні старшого слідчого з особливо важливих справ другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів в Одеській області ОСОБА_9 перебувало кримінальне провадження, відомості щодо якого 22.11.2012 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 205 КК України.
На підставі матеріалів кримінального провадження № 0000024 25.01.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000118 за фактом вчинення службовими особами ПП «Центуріон Ойл» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України та № 0000119 за фактом вчинення службовими особами ТОВ «Прогрес Ойл» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України.
Кримінальні провадження № 0000118 та № 0000119 25.03.2013 року об`єднані з кримінальним провадженням № 0000024, під номером останнього.
У ОСОБА_9 , який був старшим слідчої групи, під час проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, виник злочинний умисел на заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами у великому розмірі за нібито вчинення процесуальних дій, які ОСОБА_9 , згідно процесуального статусу слідчого та відповідно до вимог ч.2 ст.286, ст. 287 КПК України, не вповноважений здійснювати, оскільки це входить до компетенції прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.
ОСОБА_9 , бажаючи створити у засновника та фактичного власника ПП «Центуріон Ойл» та ТОВ «Прогрес Ойл» ОСОБА_11 усвідомлення, що він, як слідчий, вповноважений приймати процесуальне рішення щодо складання, підписання та направлення до суду клопотання про звільнення директорів ПП «Центуріон Ойл» ОСОБА_12 та ТОВ «Прогрес Ойл» ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності, у грудні 2013 року, провів обшуки за місцем проживання останнього та його родичів, а також за місцем знаходження самих суб`єктів господарювання, під час яких вилучив речі та документи, які стосуються фінансово-господарської діяльності вказаних СПД.
14.02.2014 року ОСОБА_9 допитав ОСОБА_11 , як свідка, в ході допиту повідомив, що ним буде вирішуватися питання повідомлення останньому про підозру в організації ухилення від сплати податків та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Більш того, з метою посилення умов, за яких у ОСОБА_11 повинно скластися враження про необхідність надання грошових коштів у великому розмірі за надання інформації про можливість та процедуру звільнення директорів ТОВ «Прогрес Ойл» ОСОБА_13 та ПП «Центуріон Ойл» ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності, 08.04.2014 року, близько 15 години 20 хвилин, під час зустрічі, яка відбулася у службовому кабінеті № 6, розташованому у приміщенні слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів в Одеській області за адресою: вул. Мечникова, 59, м. Одеса, ОСОБА_9 не прийняв у ОСОБА_11 клопотання про повернення документів, вилучених під час обшуків. Проте, розповів йому інформацію, яка складає таємницю слідства, а саме про проведений у кримінальному провадженні обсяг слідчих (розшукових) дій, а також детально виклав процедуру звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваних ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , передбачену кримінальним процесуальним законом України.
Діючи за заздалегідь продуманим планом, спрямованим на заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами у великому розмірі, ОСОБА_9 , в ході зустрічей зі свідком ОСОБА_11 , які відбулися 03.04.2015, 08.04.2015 та 23.04.2015, що зафіксовано в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій, проведення телефонних розмов зі свідком ОСОБА_11 , що зафіксовано за результатами проведення негласної слідчої(розшукової) дії шляхом зняття інформації з транспортної телекомунікаційної системи за мобільним телефоном НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_14 , та який займаючи на той час посаду старшого слідчого в ОВС СУ фінансових розслідувань ГУ Міндоходів в Одеській області, порушуючи обмеження щодо використання службових повноважень, переслідуючи корисну мету, систематично розповідав свідку ОСОБА_11 можливість та процедуру звільнення директорів ПП «Центуріон Ойл» ОСОБА_12 та ТОВ «Прогрес Ойл» ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності, повідомляв про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000024, а також сформував у свідка ОСОБА_11 усвідомлення, що, відповідно до положень кримінального процесуального законодавства та статусу слідчого, нібито він, ОСОБА_14 , вповноважений приймати процесуальне рішення щодо складання, підписання та направлення до суду клопотання про звільнення директорів ПП «Центуріон Ойл» ОСОБА_12 та ТОВ «Прогрес Ойл» ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами свідка ОСОБА_11 у великому розмірі, ОСОБА_9 14.04.2014 особисто склав, а 16.04.2014 повідомив директору ПП «Центуріон Ойл» ОСОБА_12 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, допитав останнього як підозрюваного та відібрав заяву про не заперечення щодо складання та направлення до суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності без проведення досудового розслідування в повному обсязі. Також ОСОБА_9 ознайомив ОСОБА_12 з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності.
Крім того, 14.04.2014 проект постанови про виділення матеріалів досудового розслідування, перелік матеріалів, які підлягають виділенню з кримінального провадження № 0000024, ОСОБА_9 передав старшому прокурору відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_15 , який здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.
Цього ж дня, ОСОБА_15 , який не був обізнаний у злочинних намірах ОСОБА_9 , підписав постанову про виділення матеріалів досудового розслідування та вніс відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083, таким чином, зареєструвавши кримінальне провадження за ч. 2 ст. 212 КК України щодо директора ПП «Центуріон Ойл» ОСОБА_12 .
Аналогічні слідчі та процесуальні дії ОСОБА_9 провів і щодо директора ТОВ «Прогрес Ойл» ОСОБА_13 , а саме 22.04.2014 повідомив йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, допитав останнього як підозрюваного та відібрав заяву про не заперечення щодо складання та направлення до суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності без проведення досудового розслідування в повному обсязі. Також ОСОБА_9 ознайомив ОСОБА_13 з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності.
Цього ж дня ОСОБА_9 , переконав старшого прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_15 , який здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000024 про необхідність виділення матеріалів досудового розслідування за фактом вчинення директором ТОВ «Прогрес Ойл» ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.
ОСОБА_15 , не будучи обізнаним у злочинних намірах ОСОБА_9 , вніс відповідні відомості до ЄРДР за № 0000086, таким чином, зареєструвавши кримінальне провадження за ч. 1 ст. 212 КК України щодо директора ТОВ «Прогрес Ойл» ОСОБА_13 .
Проведення слідчих і процесуальних дій, а також поведінка ОСОБА_9 , який є співробітником правоохоронного органу та, в силу займаної посади, наділений владними повноваженнями, склала у ОСОБА_11 стійке враження про неможливість прийняття ним законного рішення за результатами досудового розслідування у рамках кримінальних проваджень щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_12 про вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 212 КК України, інакше як шляхом передачі йому грошових коштів у розмірі 350 000 грн.
З метою припинення незаконних дій ОСОБА_9 . ОСОБА_11 звернувся до органів Служби Безпеки України з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, як засновник суб`єктів господарювання, ОСОБА_11 був зацікавленим у ефективному здійсненні господарської діяльності підконтрольними йому СПД, поверненні вилученої фінансово-господарської документації та прийнятті в рамках кримінального провадження законного рішення щодо директорів ПП «Центуріон Ойл» ОСОБА_12 та ТОВ «Прогрес Ойл» ОСОБА_13
23.04.2014, близько 15 години 20 хвилин, ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_9 навпроти Приморського районного суду міста Одеси, розташованого за адресою: вул. Балківська, 33 м. Одеса.
Перебуваючи в салоні автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ознайомився з наданими останнім оригіналами клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності директора ПП «Центуріон Ойл» ОСОБА_12 та ТОВ «Прогрес Ойл» ОСОБА_13 .
Не вчиняючи дій, пов`язаних зі схилянням службової особи, тобто ОСОБА_9 , до вчинення (невчинення) ним дій з використанням службових повноважень на свою користь, вважаючи, що саме ці дії ОСОБА_9 , як службової особи правоохоронного органу, тобто складання та направлення до суду клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності директорів ПП «Центуріон Ойл» ОСОБА_12 та ТОВ «Прогрес Ойл» ОСОБА_13 , сприятимуть його підприємницькій діяльності, сприймаючи, що здійснення вказаних процесуальних дій входить до компетенції ОСОБА_9 , ОСОБА_11 передав, а ОСОБА_9 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами у великому розмірі, без законних на те підстав, у сумі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень.
Довівши свій злочинний умисел до кінця, тобто заволодівши шахрайським шляхом грошовими коштами у великому розмірі, без законних на те підстав, 23.04.2014 ОСОБА_9 був затриманий співробітниками Служби Безпеки України.
В апеляційній скарзі прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , не оскаржуючи встановлені у вироку суду обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без застосування ст.ст.75, 76 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, посилаючись на те, що призначене покарання є занадто м`яким, призначене без врахування тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який під час вчинення злочину займав відповідальне становище, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_9 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст.190 КК України, в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону та не правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Судом не було прийнято до уваги докази та доводи сторони захисту, зокрема, судом не надано оцінку обставинам, які свідчать про відсутність в діях обвинуваченого складу інкримінованого кримінального правопорушення, в обґрунтування вироку покладені неналежні та недопустимі докази, злочин був з провокований.

На апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_9 , надав письмові заперечення в яких просив, апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2017 року залишити без змін, посилаючись на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, суперечить вимогам КПК України.

На апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подав письмові заперечення в яких просив, апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими, не відповідають вимогам закону, так як у суду першої інстанції були передбачені законом підстави для застосування ст. 75 КК України, оскільки зазначена норма закону застосовується у разі, якщо суд прийде до висновку про можливість виправлення та переховування обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, прокурорів, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого та його захисника, які підтримали власну апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг та заперечень, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману у великих розмірах, встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Висновки у вироку суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

Так, незважаючи на невизнання ОСОБА_9 вини у ввічненні інкримінованого правопорушення, факт заволодіння ОСОБА_9 чужим майном шляхом обману у великих розмірах, підтверджується заявою та показаннями свідка ОСОБА_11 , слідчим експериментом з його участю, які є прямими доказами, показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , оглядом речей та документів, протоколом за результатами проведення негласного розшукового заходу зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі, протоколом огляду цифрових носіїв інформації та дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів, протоколом проведення негласної слідчої розшукової дії аудіо, відео контролю особи, протоколом про результати проведення оперативно-технічного заходу «спостереження за особою» за 03.04.2014, 11.04.2014, 23.04.2014 року, протоколом огляду вручення грошових коштів, протоколом обшуку автомобіля «Тойота Камрі», р/н НОМЕР_2 , протоколами обшуків, висновком судово-технічної експертизи документів № 533, які судом першої інстанції були досліджені безпосередньо в судовому засіданні, на підставі яких суд правильно встановив обставини події злочину.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дослідив докази по справі в зазначеному обсязі, необхідному для встановлення обставин події злочину, дав їм належну оцінку, як належним, допустимим, достовірним та достатнім, та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення, з наданням належної правової кваліфікації його діям.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи в апеляційної скарги захисника про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтвердження не знайшли, спростовуються матеріалами кримінального провадження та вироком суду, мотивувальна частина якого відповідає вимогам ст. 374 ч. 3 КПК України, всі зазначені докази були досліджені, проаналізовані та оцінені згідно вимог ст. 94 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого у вироку суду, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та застосування ст. 75 КК України щодо звільнення від його відбування з випробуванням, в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, та постановити в цій частині новий вирок.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який характеризується позитивно.

Зокрема, згідно ст. 66 ч. 2 КК України, суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання, першу судимість та позитивну характеристику обвинуваченого.
При розгляді апеляційної скарги прокурори пояснили, що обставини, визнані судом першої інстанції такими, що пом`якшують покарання, не оспорюють.
Таким чином, суд 1-ї інстанції, з урахуванням вимог ст. 65 КК України, прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, у межі санкції ст. 190 ч. 3 КК України, та призначив обвинуваченому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, яке відповідає тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, призначення покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, не можуть бути прийняті до уваги з урахуванням наведених обставин.

Крім того, в апеляційний скарзі прокурор просить, після скасування вироку суду першої інстанції, призначити аналогічне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, яке вже було призначено в оскаржуваному вироку суду.

Крім того, посилаючись на положення ст.ст. 409, 413, 414 КПК України, прокурор просить скасувати вирок в частині застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, однак з підстав невідповідності покарання степеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В апеляційній скарзі фактично не міститься доводів щодо необґрунтованості або незаконності застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України щодо обвинуваченого, з урахуванням доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку, на підставі якої прийшов до висновку, що обвинувачений може виправитися без ізоляції від суспільства. Сторона обвинувачення не була позбавлена можливості в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження надавати протилежні докази суду.

Доводи прокурора про те, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та застосував ст. 75 КК України, з тих підстав, що обвинувачений не визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, апеляційній суд до уваги не приймає, так як застосування зазначеної норми закону не передбачає обов`язкове визнання вини особою при звільненні її від відбування покарання,

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а також при застосуванні ст. 75 КК України.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що висновок суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання невмотивований, так як суд не оцінив та не врахував характер, ступень тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого ОСОБА_9 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з змісту вироку вбачається, що суд першої інстанції, при застосуванні ст. 75 ч. 1 КК України, дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 без відбування покарання у вигляді позбавлення волі та звільнив його від відбування покарання з випробуванням, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, встановлених даних про особу обвинуваченого, які, згідно ст. 65 КК України, також були враховані при обґрунтуванні рішення про призначення покарання.

Таким чином, згідно ст. 370 КПК України, суд вмотивовував своє рішення про застосування ст. 75 ч. 1 КК України, врахував зазначені обставини, що пом`якшують покарання, оцінив та врахував характер, ступень тяжкості вчиненого злочин, особу обвинуваченого та призначив іспитовий строк терміном 1 рік, передбаченому ч. 4 ст. 75 КК України.

Обґрунтованість висновків вироку суду об`єктивно підтверджується тією обставиною, що з моменту виявлення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_9 нових кримінальних правопорушень не вчиняв, сумлінно з`являється в правоохоронні органи та суд, від вчинених обвинуваченим дій тяжких наслідків, зокрема майнового характеру, завдано не було, так як цивільні позови відсутні.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційних скарг прокурора та захисника підтвердження не знайшли, при розгляді апеляційної скарги не встановлено обставин, які б підтверджували незаконне та неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, в зв`язку з чим підстав, передбачених ст.ст. 413, 414 КПК України для скасування вироку суду, не вбачається, судове рішення ухвалене з врахуванням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2017 року, яким ОСОБА_9 засуджений за ч.3 ст.190 КК України до 5 років позбавлення волі та, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали суду буде оголошений 17.11.2017 року, о 14:00 год., в залі судового засідання апеляційного суду Одеської області.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_2