Справа № 576/1346/17-к
Провадження № 1-кп/576/238/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.09.17 м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богословка Хомутовського району Курської області, Російська Федерація, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, освіта базова середня, такого, що не працює, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1
- у вчиненні злочину, передбаченогоч. 1 ст. 121 КК України -

В С Т А Н О В И В :
01 червня 2017 року приблизно о 01 годині 00 хвилин у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить обвинуваченому, між ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та його співмешканкою ОСОБА_6 на ґрунті ревнощів виникла словесна сварка.
В ході сварки ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_6 та умисно наніс їй два удари кулаком правої руки по лівій щоці, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої щоки з розповсюдженням на шию, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень. Внаслідок зазначених насильницьких дій ОСОБА_4 потерпіла впала на диван, а він, продовжуючи свої злочинні дії сів поруч з нею та почав душити ОСОБА_6 рукою.
В подальшому ОСОБА_4 , пішов на кухню, де взяв кухонний ніж та, підійшовши до потерпілої, яка лежала на дивані, сів на неї зверху та умисно наніс чотири ножових поранення в область грудної клітини з ліва: два з яких є проникаючими колото різаними пораненнями грудної клітини в 3-му міжреберному проміжку зліва по парастернальній та середньо ключичній лініях з ушкодженням плеври, легені та дуги аорти, яке відповідно до критерію небезпеки для життя правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та дві рани грудної клітини зліва в четвертому міжреберному проміжку по парастернальній лінії зліва (непроникаюча) та рана передньої поверхні лівого плеча в середній третині, які спричинили розлад здоров`я тривалістю більше 6, але менше 21 дня, яка має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та здоров`я в момент заподіяння, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю та підтвердив викладене в обвинувальному акті. Пояснив, що коли 01 червня 2017 року прийшов додому після роботи у церкві потерпілої не було; поки чекав співмешканку випив дві чи три чарки горілки; вона повернулась близько 12 години ночі і почала на нього кричати, ОСОБА_4 вдарив її і сказав, щоб ішла спати, але потерпіла почала розповідати про своїх коханців, після чого він і вчинив дії, описані в обвинувальному акті; в точності він всього не пам`ятає, але в обвинувальному акті все вказано правильно; потім викликав швидку допомогу, а поки чекав на її приїзд намагався зупинити у потерпілої кровотечу, а потім поїхав з нею у лікарню, де чекав на результати операції; коли до лікарні приїхали працівники поліції, сам підійшов до них та зізнався у вчиненому; про скоєне шкодує, щиро кається; цивільний позов визнає у повному обсязі.
Потерпіла правом особистої участі в судовому засіданні не скористалась. До початку розгляду справи надала заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, ОСОБА_4 суворо не карати. Повідомила, що претензій матеріального, морального характеру до обвинуваченого не має.
За згодою обвинуваченого та прокурора суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд прийняв до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, докази, які ніким не оспорювались, та прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки фактичні обставини скоєного, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій учасниками судового провадження не оспорюються.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені докази, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 діяння повністю доведене і правильно кваліфіковане органом досудового розслідування зач. 1 ст. 121 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає з`явлення із зізнанням, яке підтверджується письмовою заявою обвинуваченого від 01 червня 2017 року, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; надання допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення злочину, а саме те, що обвинувачений викликав швидку допомогу та до її приїзду надав першу медичну допомогу потерпілій.
Суд вважає ці обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
У п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що призначення основного покарання із застосуванням ст. 69 КК України може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Тож, призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставину, яка обтяжує покарання; його особу - він раніше не судимий, вину визнав, не перебуває на обліку у психіатра і нарколога, формально позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно не одружений та не працевлаштований; позицію потерпілої, яка претензій матеріального, морального характеру до обвинуваченого не має та просить суворо його карати; висновки, викладені в досудовій доповіді інспектором органу пробації щодо неможливості виправлення обвинуваченого без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, суд вважає за можливе на підставі ч. 1 ст. 69 КК України призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Посилання учасників процесу на те, що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину в Російській Федерації не знайшло свого підтвердження доказами.
З урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне при призначенні покарання керуватися приписами ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
У справі прокурором в інтересах держави в особі Фінансового управління Глухівської міської ради Сумської області заявлено цивільний позов, який підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений його визнав та він підтверджується відповідною довідкою розрахунком.
Питання про речові докази, які маються у провадженні має бути вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені витрати на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374 КПК України -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Початок відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 01 червня 2017 року.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції чинній станом на 20.06.2017 року, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 01 червня 2017 року до набрання чинності Закону України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», а саме до 20.06.2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції чинній на теперішній час, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 21.06.2017 року до 05 вересня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, які на підставі постанов старшого слідчого Глухівського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 від 01 червня 2017 року та від 20 червня 2017 року зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Глухівського ВП ГУНП в Сумській області знищити.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд м. Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу мають право подати обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, інші особи, у випадках, передбачених КПК України.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя