Дата документу Справа № 314/3252/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/3252/17 Головуючий в 1-й інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/778/1276/17 Доповідач в 2-й інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференц зв`язку, в залі апеляційного суду в м. Запоріжжі, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2017 року якою

залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову Генеральної прокуратури України від 17.08.2017 року про тимчасову видачу особи,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2017 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову Генеральної прокуратури України від 17.08.2017 року про тимчасову видачу особи.
Згідно з ухвалою, 29.08.2017 року до суду надійшла скарга ОСОБА_7 на постанову Генеральної прокуратури України від 17.08.2017 року про тимчасову видачу особи. Скаржник вказує, що на території Російської Федерації вчинив злочин пов`язаний з релігійних та національних мотивів і тому йому загрожує фізична розправа у разі тимчасової видачі.

В обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя, обставин визначених ч.1 ст.589 КПК України не встановлено, а отже скаргу необхідно залишити без задоволення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та направити справу на новий розгляд в суді першої інстанції, або відмовити у його тимчасовій видачі. В обґрунтування скарги засуджений вказує, що суд першої інстанції розглянув справу з порушеннями вимог КПК України, оскільки він є громадянином Узбекистану і не розуміє українську мову, а тому не розумів, що відбувалось у судовому засіданні, що призвело до порушення його права на справедливий судовий розгляд та право на захист. Крім того, зазначає, що він не надавав і не надає згоду на видачу його органам РФ, так як побоюється за своє життя, оскільки на його думку до нього будуть застосовуватись тортури, як психологічні так і фізичні.
Заслухавши доповідь судді; доводи засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити; позицію прокурора, яка вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Розглядаючи скаргу ОСОБА_7 слідчий суддя перевірив дотримання положень процесуального законодавства, які регулюють порядок видачі особи іноземній державі і встановив, що підстави для відмови у екстрадиції відсутні.

Вказані висновки слідчого судді належним чином обґрунтовані і вмотивовані, і з ними в повній мірі погоджується колегія суддів.

Було встановлено, що екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, була проведена відповідним органом (регіональною прокуратурою) із дотриманням вимог КПК України. Підчас її проведення були дотриманні права ОСОБА_7 в повному обсязі. За результатами її проведення обставини, які виключають можливість тимчасової видачі громадянина республіки Узбекистан ОСОБА_7 були відсутні.

Посилання апелянта на порушення п «а» ч.1 ст.11 Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах є хибним адже ч.1 ст.11 регламентує умови за яких запитувана сторона має право відмовити у видачі особи. Слід наголосити, що перелічені у вказаній статті підстави, є саме правом запитуваної сторони, а не обов`язком. Сама по собі незгода ОСОБА_7 від екстрадиції, не є підставою для відмови у тимчасовій видачі особи.

Окремо слід зазначити, що кримінальні правопорушення (злочини), у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 . Головним слідчим управлінням Слідчого комітету Російської Федерації по м. Москва не носять ознак расової, національної чи релігійної нетерпимості.

ОСОБА_7 не має статусу біженця. Підстави для звернення запитуючої сторони не носять політичного характеру. Доводи апелянта, що внаслідок екстрадиції буде загроза його життю і здоров`ю за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, на переконання колегії суддів є явно надуманими.

Під час апеляційного розгляду провадження ОСОБА_7 погодився на розгляд апеляційної скарги за відсутності перекладача, адже він вільно спілкується і в повному обсязі розуміє російську мову, а його захисник під час процесу фактично виконував роль перекладача. Аналогічний розгляд провадження відбувся під час розгляду скарги ОСОБА_7 слідчим суддею, тому колегія суддів вважає, щодо порушення прав ОСОБА_7 в цій частині носило суто формальний характер, засуджений усвідомлював суть і порядок проведення процесу, а також рішення слідчого судді прийнятого за наслідком розгляду скарги, при цьому підчас розгляду скарги слідчим суддею, ані засуджений, ані захисник не наполягали на залученні перекладача.

Крім того права засудженого в повній мірі були поновлені під час апеляційного перегляду провадження.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2017 року якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову Генеральної прокуратури України від 17.08.2017 року про тимчасову видачу особи, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_9 ОСОБА_3 ОСОБА_4