Дата документу Справа № 336/4162/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1491/17
Єдиний унікальний № 336/4162/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 307 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000649 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає у АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2, ст. 310 ч. 2 КК України, та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає у АДРЕСА_2 ,
у скоєнні злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі процесуальний прокурор, не обговорюючи питання винуватості чи невинуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, вказану ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя вважає незаконною та необґрунтованою через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що винесена судом першої інстанції ухвала від 08.08.2017 в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. ст. 314, 370 КПК України, оскільки прийнята не на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та не наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, в ухвалі суду першої інстанції від 08.08.2017 року зазначені наступні підстави для повернення вказаного обвинувального акту прокурору.

На думку суду, в обвинувальному акті органами досудового розслідування формулювання обвинувачення висунуто неконкретне, незрозуміло через суперечливість, зокрема, кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, тобто об`єктивної сторони цього злочину.

Вважає, що відповідно до пункту 5 частини 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 310 КК України викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 310 КК України вказано умисел, спосіб, час вчинення ними злочину.

Сторона обвинувачення вважає, що в обвинувальному акті викладенні фактичні обставини, які повністю відповідають елементам складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 310 КК України.

Крім того, вважає, що під час підготовчого судового засідання в порушення вимог ст. 314 КПК України суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення та юридичної кваліфікації дій обвинувачених, які підлягають дослідженню на стадії судового розгляду кримінального провадження, чим вийшов за межі своїх повноважень у підготовчому судовому засіданні. Крім того, суд не надав уваги тому, що формулювання обвинувачення у обвинувальному акті відноситься виключно до прерогативи прокурора, та не звернув уваги на норми, викладені у ст. 338 КПК України, згідно до яких прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

В порушення ст. 314 КПК України суд в ухвалі від 08.08.2017, без дослідження доказів у справі, фактично вдався до аналізу і оцінки доказів винуватості вчиненого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочинів, зазначаючи про те, що в обвинувальному акті відсутнє конкретне сформульоване органом досудового слідства обвинувачення, а також зазначаючи на неправильній кваліфікації дій обвинувачених.

У підготовчому провадженні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно тексту обвинувального акту, орган досудового розслідування виклав всі необхідні обставини, які необхідні для прийняття судового рішення зокрема вказав, місце, час, дату та дії обвинувачених, які, на думку органа досудового розслідування, мають ознаки кримінального правопорушення з посиланням на положення закону, тобто виклав всі необхідні для прийняття судового рішення фактичні обставини і правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченим злочинів.

Просить ухвалу Шевченківського районного суд м. Запоріжжя від 08.08.2017 про повернення прокурору обвинувального акту, складеного відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 310 КК України - скасувати. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги;прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинувачену та захисників, які просили ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга процесуального прокурора задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Згідно зі змістом судового рішення, до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_6 , у скоєнні злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2, ст. 310 ч. 2 КК України, та ОСОБА_7 , у скоєнні злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2 КК України.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєнні злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2, ст. 310 ч. 2 КК України, та ОСОБА_7 , у скоєнні злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги виходить з наступного.

Згідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті має, зокрема міститься виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Згідно до вимог ч. 2 ст. 28 КК України, злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Тобто, злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Як вбачається з формулювання обвинувачення, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зокрема за попередньою змовою групою осіб вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, а це означає, що всі кваліфікуючи ознаки цього злочину, які охоплювалися їх спільним умислом, незалежно від того, охоплювалися чи не охоплювалися їх діяннями повністю чи частково вся об`єктивна сторона цього складу злочину, повинні однаково інкримінуватися кожному з них.

Однак, як правильно вказав суд першої інстанції, застосовуючи кваліфікуючу ознаку скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, прокурором одночасно висунуте обвинувачення одній особі у незаконному зберіганні, перевезенні та збуту наркотичного засобу, а іншому співучаснику лише у збуті наркотичного засобу, що прямо суперечить вимогам КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу процесуального прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2, ст. 310 ч. 2 КК України, та ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2 КК України повернуто прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 як такий, що не відповідає вимогам КПК України залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: