25.09.2017
Справа №642/4624/17
Провадження №1кс/642/1655/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про арешт майна
25 вересня 2017 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні № 0002307 слідчим СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 клопотання про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з наданого клопотання та додатків до нього, у провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002307 від 14.09.2017 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,-

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 14.09.2017 приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території багатофункціонального торгівельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Саме в той час між ним та незнайомими йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникла сварка, в ході якої між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 стали штовхати один одного, після чого ОСОБА_7 наніс удар правою рукою в ліву частину обличчя. Після вказаного удару ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 та бажаючи їх настання, з метою вбивства, дістав свій розкладний ніж з пакету, який він тримав у лівій руці, розклав його та взявши його в праву руку, вдарив ним ОСОБА_7 в ліву поперекову частину тіла ОСОБА_7 , але не закінчив злочин з причин, які не залежали від його волі, а саме тому, що в той самий час ОСОБА_6 стала наносити ОСОБА_5 удари по голові і він, залишивши ОСОБА_7 , побіг за ОСОБА_6 .

В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої поперекової області, проникаючої в ліву плевральну область та черевну порожнину з пошкодженням селезінки, лівосторонній пневмогемоторакс, що підтверджуються довідкою ДУ «ІЗ та НХ ім. В.Т. Зайцева АМН України» за №м 4713 від 15.09.2017 року.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України закінчений замах на вбивство, а саме особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Крім того, ОСОБА_5 , 14.09.2017 о 19-00 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території багатофункціонального торгівельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після скоєння закінченого замаху на вбивство ОСОБА_7 , який він не закінчив з причин, які не залежали від його волі, а саме тому, що в той самий час ОСОБА_6 стала наносити ОСОБА_5 удари по голові і він, залишивши ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи їх протиправний характер, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, у вигляді умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_6 , діючи умисно, побіг за останньою та наздогнавши, збив її з ніг та ставши над лежачою на спині ОСОБА_6 , наніс їй два удари ножем, який він тримав в правій руці, в ліву частину черевної порожнини та один удар в область лівого ока, після чого з місця вчинення злочину зник тому, що навкруги стали збиратися сторонні люди. Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 було доставлено до КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова», де вона померла від поранень, які спричинив їй ОСОБА_5 .

Згідно з довідки ХОБСМЕ-1 № 325 Ат/17 від 16.09.2017 року, причиною смерті ОСОБА_6 стало: геморагічний шок, внутрішньочеревна кровотеча, пошкодження товстого та тонкого кішківника, проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини, проникаюче поранення лівого ока.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України - умисне вбивство вчинене особою, яка раніше вчиняла умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 КК України.

21.09.2017 о 15.00 годин за адресою: м. Харків, провулок Балакірєва, 3-а, в приміщенні приймального відділення КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І.Мещанінова» було проведено огляд місця події, в ході якого були вилучені наступні речі: футболка чорного кольору в розрізаному вигляді з плямами речовини червоно-бурого кольору; джинси темно синього кольору з плямами речовини червоно-бурого кольору, жіночі тапці рожевого кольору; чорний пояс, який складається з двох однакових частин; жіночі труси білого кольору з чорними краплинками; бюстгальтер чорного кольору. Зазначені речі у кількості 6 шт. бели вилучені в ході огляду місця події та належним чином упаковані в присутності понятих.

Приймаючи до уваги викладене, для всебічного дослідження всіх обставин справи та отримання доказів слідчий просить накласти арешт на зазначене тимчасово вилучене майно, оскільки воно є вагомим речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, було вчинено кримінальне правопорушення, а вказані в клопотанні предмети мають значення для досудового розслідування та є доказами у кримінальному провадженні. Зазначені у клопотанні речі відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, як тимчасово вилучене майно, які можуть бути речовими доказами.

Таким чином, у органа досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказане майно у вигляді речей і документів відповідає критеріям, зазначеним у п.п.1,3,4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є підшуканими, виготовленими, пристосованими та використаними як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, які зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, прохав його задовольнити, посилаючись на наведені в ньому підстави.
Суд, вислухавши думку слідчого, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено . У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Окрім вказаного, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна..
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).
Отже, слідчим доведено, що необхідність арешту зазначеного у клопотанні тимчасово вилученого під час огляду 21.09.2017 майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що не застосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини по справі внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, в зв`язку з чим, необхідно накласти арешт на вищезазначене майно.
Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на вказане у клопотанні майно, а також клопотання слідчого обґрунтовано подальшим збереженням первинного стану вилученого майна, попередженням його зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 167, ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту тимчасово вилученого майна.
Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню за №0002307 від 14.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115, п.13 ч.2 ст.115 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на футболку чорного кольору в розрізаному вигляді з плямами речовини червоно-бурого кольору; джинси темно синього кольору з плямами речовини червоно-бурого кольору; жіночі ганці рожевого кольору, чорний пояс, який складається з двох однакових частин; жіночі труси білого кольору з чорними краплинками; бюстгальтер чорного кольору, які було вилучено 21.09.2017 в ході огляду місця події, який проводився за адресою; м. Харків, пров. Балакірєва, 3-А, в приміщенні приймального відділення КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І.Мещанінова».

Виконання ухвали доручити слідчому СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а власником майна - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1