Дата документу 12.02.2018 Справа № 554/531/18
Справа № 554/591/18
Провадження № 1-кс/554/1039/2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2018 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю слідчого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.01.2018 року до Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області надійшов рапорт інспектора роти №3 УПП в м. Полтава лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про те, що 24.01.2018 року близько 20 год. 00 хв. За адресою: АДРЕСА_1 , у гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено посвідчення ветерану органів внутрішніх справ на ім`я ОСОБА_6 з власною фотокарткою, яке має ознаки підробки.
24.01.2018 року у ході огляду місця події місцем огляду є відкрита ділянка місцевості розташована між житловим будинком АДРЕСА_2 та будинком АДРЕСА_1 у гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено посвідчення ветерана Внутрішніх справ України, видане УМВС України в Полтавській області, серія П, № 072985, дата видачі 14.03.2006 р. на ім`я ОСОБА_6 .
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних ді1й, гроші цінності та інші речі, набуті протиправним шляхом.
24.01.2018 посвідчення ветерана Внутрішніх справ України, видане УМВС України в Полтавській області, серія П, № НОМЕР_1 , дата видачі 14.03.2006 р. на ім`я ОСОБА_6 було визнано речовим доказом.
Враховуючи, щопосвідчення ветерана Внутрішніх справ України, видане УМВС України в Полтавській області, серія П, № 072985, дата видачі 14.03.2006 р. на ім`я ОСОБА_6 являється предметом злочину, а також з метою попередження його знищення, приховання та інших дій, відповідно до ч.1, ч.7 ст. 237 КПК України в ході проведеного огляду, зазначене вище посвідчення було вилучене.
У той же час, відповідно ч.7 ст. 237 КПК України вилучені під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом із обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч.2. ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (речовим доказом).
Проведеним досудовим розслідуванням установлено, що вилучене під час огляду посвідчення ветерана Внутрішніх справ України, видане УМВС України в Полтавській області, серія П, № 072985, дата видачі 14.03.2006 р. на ім`я ОСОБА_6 має значення речового доказу, тобто є матеріальним об`єктом, зберегли на собі його сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином, вилучене під час огляду посвідчення ветерана Внутрішніх справ України, видане УМВС України в Полтавській області, серія П, № 072985, дата видачі 14.03.2006 р. на ім`я ОСОБА_6 , відповідно до ч.1 ч.2 ст. 170 КПК України для забезпечення збереження речового доказу, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також задля призначення експертного дослідження, підлягає арешту.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та прохав.
Володілець майна в судове засідання не з`явився повідомлений належним чином про дату та час судового розгляду.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
Клопотання старшого слідчого Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити
Накласти арешт на майно виявлене та вилучене в ході огляду місця події від 24.01.18 посвідчення ветерана Внутрішніх справ України, видане УМВС України в Полтавській області, серія П, № 072985, дата видачі 14.03.2006 р. на ім`я ОСОБА_6 , заборонивши вчиняти відносно нього права на відчуження, розпорядження та користування.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1