Єдиний унікальний номер 341/1945/17
Номер провадження 1-кп/341/57/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2018 року м. Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Галичі кримінальне провадження з обвинувальним актом та угодою про примирення щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимому,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Злочин вчинено за наступних обставин.
18.12.2017 близько 12 години ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом зі своїм батьком ОСОБА_6 прийшов до свого знайомого ОСОБА_5 , який проживає у АДРЕСА_2 . Близько 13 години до ОСОБА_5 прийшов місцевий житель ОСОБА_7 , який приніс з собою 1 л горілки і вся компанія близько 3 годин розпивали принесене ОСОБА_7 спиртне.
Після спільного розпивання спиртного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пішли додому, а ОСОБА_4 залишився у ОСОБА_5 . Близько 16 години ОСОБА_5 попросив ОСОБА_4 піти до банкомату у місто Галич Івано-Франківської області та зняти з його платіжної картки ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у сумі 200 гривень. ОСОБА_4 погодився виконати прохання ОСОБА_5 , після чого той передав ОСОБА_4 свою пластикову платіжку картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та повідомив останньому пін-код до неї.
Отримавши пластикову платіжку картку ОСОБА_5 та знаючи пін-код до неї, у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення грошових коштів із вказаної платіжної картки.
Для приведення свого злочинного наміру до виконання ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вийшов з квартири ОСОБА_5 та пішком направився до м. Галич Івано-Франківської області, де, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, підійшов до банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», який знаходиться на вул. Коновальця, 8, де вставив у банкомат отриману від ОСОБА_5 пластикову платіжну картку та, ввівши наданий йому пін-код, о 16 годині 41 хвилин, зняв, тобто таємно викрав, з розрахункового рахунку вказаної банківської платіжної картки ОСОБА_5 грошові коштів у сумі 800 гривень, якими у подальшому розпорядився на власний розсуд і тим самим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
Кримінальне провадження надійшло до суду з угодою, укладеною під час досудового розслідування між підозрюваним та потерпілим про примирення від 26 грудня 2017 року, згідно з умовами якої потерпілий та підозрюваний дійшли згоди, що злочин підозрюваним було вчинено саме при викладених вище обставинах, підозрюваний беззастережно та у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочину, підозрюваний добровільно у повному обсязі відшкодував заподіяні потерпілому збитки у сумі 800 грн., у потерпілого претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає.
Згідно вказаної угоди сторони дійшли згоди, що дії підозрюваного слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна та сторони узгодили покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вказаному злочині визнав повністю та беззастережно, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про примирення від 26 грудня 2017 року просив затвердити.
Потерпілий підтримав думку обвинуваченого, просив затвердити угоду про примирення.
Прокурор вважає, що угода відповідає встановленим вимогам закону і може бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.
Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права передбачені ч.5 ст.474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди передбачені ч.1 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування,статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, прийшов до висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого та потерпілого відносно визнання винуватості та укладенні відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.
Суд також враховує наступне.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним, та виходячи з положень статей 468, 469 КПК України угода про примирення при викладених вище обставинах може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.471 КПК України, а обвинувачення, з якими погоджується обвинувачений ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються доказами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, так як обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, що ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.
При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого, так і особу обвинуваченого, фактичні обставини вчиненого правопорушення, як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, визнано щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків, обставини, що обтяжують покарання є те, злочин вчинено особою яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає як закону, так і фактичним даним кримінального провадження.
Визначаючись у призначенні покарання, сторони обґрунтовано вважають за можливе призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу. Наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, сторонам зрозумілі.
Суд, визначаючись у питанні можливості затвердження угоди виходить з того, що кваліфікація діяння ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України є правильною, а запропоноване угодою покарання у вигляді штрафу також відповідає положенням ст.65 КК України щодо тяжкості злочину, санкції ч.1 ст.185 КК України, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин справи та обставин, що пом`якшують покарання, і відсутності обставин, що обтяжують покарання.
З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушень, не суперечать інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, керуючись розділом ІІІ вказаної Рекомендації та практикою Європейського Суду з прав людини щодо її застосування, ст.ст.314, 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Угоду про примирення від 26 грудня 2017 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Галицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Суддя:ОСОБА_1