Справа № 729/1259/17
1-кп/729/127/17 р.
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2017 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження № 0000270 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Сніжнянського району Донецької області, громадянина України, без визначеного місця проживання, раніше судимого 11 червня 2013 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України до 6 ( шести ) років і 1 (одного ) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього його майна і від відбування якого він 22 вересня 2016 року Маневицьким районним судом Волинської області був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 2 дні ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
16.05.2017 близько 19 години 30 хвилин, в період умовно дострокового звільнення від відбування покарання за корисливі злочини , перебуваючи на території дитячого майданчика, що розташований в парку «Матері та дитини» на перехресті вул. Незалежності з вул. Лупицька в м. Бобровиця Чернігівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись в тому, що його дії є непомітними для інших осіб, з корисливих мотивів, доводячи свій злочинний намір до кінця, таємно, шляхом вільного доступу викрав з лавочки жіночу сумочку типу клатч, вартістю 61,25 грн., в якій знаходився жіночий гаманець вартістю 73,75 грн., грошові кошти у сумі 60 грн., мобільний телефон марки LENOVO моделі А1000 вартістю 793,75 грн., з вмістом сім карти мобільного оператора ПрАТ «Київстар» вартістю 25 грн., та карти нам`яті типу micro SD марки Smarlbuy з об`ємом пам`яті 16 Gb вартістю 127,50 грн., що належить ОСОБА_6 , чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1141,25 грн.
Утримуючи при собі викрадене, зник з місця вчинення злочину, отримавши таким чином реальну можливість розпоряджатися цим майном на свій розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, усвідомлює, що вчинив крадіжку чужого майна ,яке було залишене без догляду, гроші витратив, а інше майно повернув , пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
За таких обставин,оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останнього зач. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину , який згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального правопорушення середньої тяжкості, обставини скоєння кримінального правопорушення, враховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий , негативно характеризується за останнім зафіксованим місцем проживання, не має постійного місця проживання, веде бродяжницький спосіб життя, не працює , не має засобів до існування , що свідчить про асоціальний спосіб життя, розмір матеріальної шкоди завданої злочином, його поведінку в судовому засіданні, давав послідовні правдиві покази, негативне ставлення до вчиненого злочину; його щире каяття, що згідно ст. 66 КК України є обставиною, що пом`якшує його покарання, обставиною, що обтяжує його покарання згідно ст. 67 КК України, у межах даного кримінального правопорушення є рецидив злочинів.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочини в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Бобровицького районного суду від 11 червня 2013 року , яким його було засуджено за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України до 6 ( шести ) років і 1 (одного ) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього його майна і від відбування якого він 22 вересня 2016 року Маневицьким районним судом Волинської області був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 2 дні , суд вважає призначити покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення та перевиховання можливе тільки з ізолюванням від суспільства.

Реалізуючи принцип законності, справедливості і індивідуалізації покарання, яке своїм видом та розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, який вчинив умисний злочин, з корисливих мотивів, суб`єктивна сторона якого виражається у прямому умислі, що підвищує суспільну небезпеку скоєного ним, а також з метою припинення злочинної діяльності, як самим обвинуваченим так і іншими особами, призначення більш м`якого покарання, на думку суду, не відповідатиме даним про особу обвинуваченого, та суперечитиме основним засадам призначення покарання та правовим положенням частини другої ст. 50 Кримінального кодексу України, якою визначено мету покарання.

Підстав для застосування положень ст. 75 Кримінального кодексу України, з огляду на дані про особу обвинуваченого та вищенаведені обставини, суд не знаходить, а призначене покарання у виді позбавлення волі певною мірою забезпечить почуття справедливості у потерпілої та суспільства.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання обвинуваченому вираховувати з 20 листопада 2017 року .

Цивільний позов відсутній.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, засудити за ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 2 ( двох ) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бобровицького районного о суду , яким 11 червня 2013 року ОСОБА_3 було засуджено за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України до 6 ( шести ) років і 1 (одного ) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього його майна і від відбування якого він 22 вересня 2016 року Маневицьким районним судом Волинської області був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 2 дні , і остаточно визначити покарання ОСОБА_3 , за сукупністю вироків, у виді 2 ( двох ) років 1 місяця позбавлення волі .

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити у виді тримання під вартою в Чернігівському слідчому ізоляторі Управління Державної Пенітенціарної служби України в Чернігівській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 вираховувати з 20 листопада 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 865 грн. 90 коп. за проведення судової експертизи.
Речові докази: сумочка типу клатч, жіночий гаманець, мобільний телефон марки LENOVO моделі А1000,сім карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар», карта нам`яті типу micro SD марки Smarlbuy з об`ємом пам`яті 16 Gb залишити у законному володіння потерпілої ОСОБА_6 ;
Оптичний диск CD-R залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів через Бобровицький районний суд з дня його проголошення .

Копію вироку після його проголошенння негайно вручити обвинуваченому , захиснику, прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1