Справа №591/4905/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - Мальована-Когер
Номер провадження 11-сс/788/588/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника відділу начальника 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Сумській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором прокуратури Сумської області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 години 02 лютого 2018 року, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.258 КК України.

У поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник зазначає, що при винесенні ухвали, слідчим суддею не було виконано вимог ст.ст.194, 197 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено наявність того, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказувалось у клопотанні, а саме того, що її підзахисний буде ухилятись від слідства та суду. При цьому захисник вказує, що підозрюваний повністю визнає свою вину в інкримінованому злочині, співпрацює зі слідством, щиро розкаюється, має тісні соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю та має постійне місце проживання, є громадянином України. Також звертає увагу на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 , у зв`язку з чим він був звільнений від проходження військової служби.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Питання про застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно розглядатися судом у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 183 КПК України та практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до зазначених норм, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу судовий орган зобов`язаний брати до уваги обставини, які можуть мати відношення до справи, а саме: характер і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; минуле, особисті та соціальні обставини життя особи.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Прим цьому, у відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді, якою щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог законодавства.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, слідчим відділом УСБУ в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 04.07.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258, ч.2 ст.384, ч.2 ст.15 ч.2 ст.258 КК України.

05.12.2017 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України та 06.12.2017 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.258 КК України.

07.12.2017 року заступник начальника відділу начальник 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Сумській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором прокуратури Сумської області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , яке ухвалою слідчого судді від 08.12.2017 року було задоволено.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються даними, які містяться в протоколах оглядів місця подій, протоколах обшуків, показаннях свідків та інших матеріалах кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що сукупність вищезазначених даних дає достатні підстави вважати ймовірною причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження.

Встановлена слідчим суддею обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри не ставиться під сумнів і в поданій апеляційній скарзі.

Також розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив і наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України це можливість перешкоджати досудовому розслідуванню шляхом здійснення незаконного впливу на свідків, спеціалістів та інших учасників досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, а також переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Дані обставини у своїй сукупності дали суду обґрунтовані підстави дійти висновку про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, з чим погоджується колегія суддів.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 у її апеляційній скарзі про невиконання слідчим суддею вимог ст.194 КПК України в частині недоведеності того, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказувалось у клопотанні, а саме того, що її підзахисний буде ухилятись від слідства та суду, то колегія суддів не може з ними погодитися, виходячи з наступного.

Так, обов`язковою ознакою, передбаченою ст.ст. 177, 178 КПК України для застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки з її боку, яким не може запобігти більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до положень ст.ст. 184, 194, 196 КПК України такі висновки мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного, поведінки підозрюваного під час розслідування злочину.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 зазначених вимог закону дотримався.

Як зазначив слідчий у клопотанні, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, за скоєння якого передбачено покарання у виді 12 років позбавлення волі, вчиняв дії проти громадської безпеки, а тому у слідства є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, він буде переховуватися від слідства та суду, в тому числі і поза межами України, з метою ухилитися від кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_7 не одружений, осіб на утриманні не має, злочин, у якому він обґрунтовано підозрюється, вчиняв у тому числі і з корисливих мотивів.

Також враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою з невстановленими на даний час слідством особами, наявні обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на волі, він може незаконно впливати на цих осіб, а також його можливих свідків, зможе попередити про викриття зазначеного злочину невстановлених причетних до нього осіб, й таким чином перешкодити кримінальному провадженню.

Більше того, з врахуванням невстановлення на даний час причетних до вчинення за попередньою змовою з ОСОБА_7 осіб злочину та недоведенням його до кінця, існують обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на волі, він зможе продовжити розпочате кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне правопорушення.

Таким чином, на думку колегії суддів, врахувавши суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_7 злочину, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, характеризуючі дані про особу підозрюваного та оцінивши зазначені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя вірно послався і на положення ч.5 ст.176 КПК України, відповідно до яких, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.

Виходячи з наведеного, твердження апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про невиконання слідчим суддею положень ст.194 КПК України, не ґрунтуються на матеріалах даного провадження, оскільки під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя на підставі докладного вивчення та оцінки наданих слідчим доказів встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення; наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ст.177 КПК України на які вказував слідчий у своєму клопотанні, з яких, зокрема, ризик ухилення від слідства та суду, всупереч позиції сторони захисту, знайшов своє повне відображення у наведених вище мотивах; а також встановив недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені суддею в судовому засіданні.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_7 повністю визнає свою вину в інкримінованому злочині, співпрацює зі слідством, щиро розкаюється, має тісні соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю та має постійне місце проживання, є громадянином України, колегією суддів під сумнів не ставляться, однак навіть у своїй сукупності, вони не спростовують висновків слідчого судді про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу.

Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Крім того, зазначені захисником вище обставини визнаються колегією суддів такими, що характеризують підозрюваного, але не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Що стосується незадовільного стану здоров`я ОСОБА_7 , то будь-яких доказів про те, що за станом здоров`я підозрюваний не може перебувати в умовах тримання під вартою матеріали провадження не містять, як не надано таких доказів і стороною захисту.

Також є безпідставними доводи захисника ОСОБА_6 щодо порушення судом вимог ст. 197 КПК України.

Так, відповідно до вимог ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05 грудня 2017 року, ОСОБА_7 затриманий в житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , 05.12.2017 року о 20 годині 50 хвилин.

Враховуючи викладене, строк дії ухвали слідчого судді визначено відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України.

Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та зміни щодо підозрюваного запобіжного заходу, не встановлено.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

.