АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №643/8685/15-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2400/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст153 КК України
УХВАЛА
Іменем України
23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

перекладача - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18.09.2017р. відносно ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.09.2017р. обвинувальні акти з додатками у кримінальних провадженнях №0000403 від 15.02.2015р., №0001002 від 21.02.2015р., №0001207 від 13.03.2015р., №00000713 від 25.03.2015р., №0004144 від 10.09.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.153 КК України, повернуті керівнику Харківської місцевої прокуратури №4.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що в підготовчому судовому засіданні обвинувачений наполягав на тому, що українською мовою він володіє не повною мірою, процесуальні документи, які складалися в ході досудового розслідування йому не в повній мірі зрозумілі, на що він постійно звертав увагу органу досудового розслідування та прокурора.

Посилаючись на обов`язковість висновків і мотивів, з яких скасовані судові рішення, для суду першої інстанції при новому розгляді, суд послався на ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 03.08.2017р. яким вирок Московського районного суду м. Харкова від 19.10.2016р., яким ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.153, 70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, скасований та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Скасовуючи вирок, колегія суддів зазначила, що апеляційні доводи обвинуваченого щодо недотримання судом першої інстанції його процесуального права на отримання копій процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача, не позбавлені правових підстав. При цьому, в численних додатках до апеляційної скарги на вирок суду обвинувачений посилався на порушення вимог кримінально-процесуального закону, які допущені в ході досудового розслідування, крім іншого, на порушення його процесуальних прав щодо мови проведення досудового розслідування, оскільки процесуальні документи було складено українською мовою, якою обвинувачений володіє не повною мірою.

З наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з урахуванням вказівок судової колегії щодо недотримання процесуальних прав обвинуваченого на отримання копій процесуальних документів рідною мовою та в разі необхідності права обвинуваченого користуватися послугами перекладача, які є обов`язковими для суду першої інстанції, а також з урахуванням позиції самого обвинуваченого протягом всього судового розгляду справи, суд вважає, що органом досудового розслідування було порушено право обвинуваченого на захист в зазначеній частині, оскільки матеріали кримінального провадження були йому відкриті мовою, якою не в повній мірі володіє обвинувачений, копії процесуальних документів, в тому числі, обвинувальних актів рідною мовою обвинуваченому не вручені, перекладач до процесуальних дій не залучений.

Поряд з цим в порушення вимог п.п.2, 3 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт не містить повних анкетних відомостей щодо кожного потерпілого.

Крім того, в порушення вимог п.4 ч.2 ст.291 КПК України зазначений обвинувальний акт не містить ім`я та по-батькові слідчого та прокурора, зазначені лише їх прізвища.

Крім того, відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з цим, в формулюванні обвинувачення за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України органом досудового розслідування не зазначений мотив зазначених злочинів, а в кримінальному провадженні, за ч.2 ст.187 КК України, слідчий обмежився лише викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, не сформулювавши обвинувачення, що на думку суду є порушенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Так, на думку прокурора зазначені судом обставини не суперечать вимогам ст.291 КПК України.

Заслухав суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію сторони захисту, щ вважала правомірним рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 народився у м. Харків, українець і є громадянином України (т.12 а.с.100), який у 1996 році отримав свідоцтво про неповну загальну середню освіту згідно додатка він вивчав українську мову і літературу за якими має такі ж саме оцінки як і за інші предмети (т.12 а.с.314).

Поряд з цим, при апеляційному розгляді сам обвинувачений запевняв, що достатньо володіє і розуміє українську мову і навіть давав певні пояснення цією мовою.
Крім того, представлені матеріали кримінального провадження свідчать, що обвинувачений ОСОБА_9 під час досудового провадження не заявляв клопотання про залучення перекладача, а також не просив копії процесуальних документів, в тому числі, обвинувальних актів в перекладі на іншу мову.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку про надуманість висновків суду першої інстанції який вважає, що органом досудового розслідування було порушено право обвинуваченого на захист в зазначеній частині, оскільки матеріали кримінального провадження були відкриті ОСОБА_9 мовою, якою той не в повній мірі володіє.

Так, вищенаведені докази у сукупності з поясненнями самого ОСОБА_9 в апеляційному суді спростовують ці висновки.

Отже колегією суддів встановлено, що судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження оскільки висновки суду, що ОСОБА_9 не в повній мірі володіє державною мовою, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. З додатку до свідоцтва про неповну загальну середню освіту (т.12 а.с.314) вбачається, що ОСОБА_9 , будучи українцем, однаково володіє як російською так і українською мовами.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційною інстанцією встановлені підстави для скасування судового рішення передбачені п.2 ч.1 ст.409 КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в ухвалі апеляційного суду Харківської області від 03.08.2017р. не вказано на допущені порушення органами досудового розслідування.

Так, з наведеного судового рішення вбачається, що вирок суду було скасовано з підстави передбаченої п.5 ч.2 ст.412 КПК України, оскільки судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, а також ч.1 ст.412 КПК України щодо допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону тобто таких порушень вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З приводу дотримання судом прав обвинуваченого щодо зрозумілої для нього мови, суд апеляційної інстанції вказав лише, що це питання суду необхідно було вирішити з дотриманням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ від 24.09.2002р. по справі «Кускані проти Сполученого Королівства», рішення ЄСПЛ від 28.11.1978р. по справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН», рішення ЄСПЛ від 19.12.1989р. у справі «Камазінскі проти Австрії»).

Таким чином, апеляційна інстанція в ухвалі від 03.08.2017р. не вказувала на спосіб вирішення і не констатувала порушення прав ОСОБА_9 на використання рідної для нього мови, а лише вказала на шлях розв`язання даного питання, а вирок суду було скасоване у зв`язку з порушенням прав потерпілих.

Отже, колегією суддів встановлена, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду тобто порушення передбачене п.1 ч.1 ст.411 КПК України.
Разом з цим, з приводу решти недоліків обвинувального акту, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Так, з ч.4 ст.22, п.п.13-15 ч.2 ст.36, ч.1 ст.291 КПК України випливає, що звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді покладається на прокурора, який відноситься до сторони обвинувачення, а суд відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З огляду на вищевикладене, колегія судів приходить до висновку, що зазначені в ухвалі суду обставини не можна вважати законними підставами для повернення обвинувального акту прокурору, а тому апеляція прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, п.2 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.411, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18.09.2017р. відносно ОСОБА_9 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 січня 2018 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.
Головуючий

Судді