Справа: № 148/2338/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу громадянина Латвії ОСОБА_3 на постанову слідчого Тульчинського ВП НВП ГУНП України у Вінницькій області від 30.06.2017 про закриття кримінального провадження №0000675, внесеного до ЄРДР 04.11.2016, в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, за участю сторін кримінального провадження: скаржника ОСОБА_3 ; адвоката ОСОБА_4 ; заступника начальника СВ Тульчнського ВП ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , слідчий суддя, -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області надійшла скарга громадянина Латвії ОСОБА_3 , яка мотивована тим, що 04.11.2016 він звернувся до Тульчинського ВП НВП ГУНП України у Вінницькій області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення, що полягало у тому, що директор ДП "Тульчинське ЛМГ" ОСОБА_7 та працівники даного підприємства, незаконно виганяли його з території промислових приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Скаржник вважає, що вказаними незаконними діями йому заподіяно матеріальної та моральної шкоди і він є потерпілим у даному кримінальному провадженні.
На підставі вказаної заяви 04.11.2016 внесено відомості до ЄРДР № 0000675 за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України
В подальшому скаржником 06.12.2017 отримано постанову від 30.06.2017 про закриття кримінального провадження № 0000675 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
На думку скаржника, дана постанова підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що слідчий при її винесенні не дотримався вимог законодавства України, зокрема Конституції, КПК України, міжнародних договорів, не дослідив обставини кримінального правопорушення, не взяв до уваги відео вчинення кримінального правопорушення, на якому зафіксовано заподіяння скаржнику тілесних ушкоджень. Слідчим взагалі не досліджувались обставини кримінального провадження, зазначені скаржником в заяві, не допитувались всі учасники події, а допитувались лише зацікавлені особи з боку ОСОБА_7 . Також, до кримінального провадження не приєднано висновок судово-медичного експерта про наявність у скаржника тілесних ушкоджень.
Скаржник і його представник у судовому засіданні скаргу підтримали та наполягали на скасуванні постанови про закриття кримінального провадження.
Прокурор і заступник начальника СВ Тульчинського ВП проти задоволення скарги заперечили.
Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, оскаржувану постанову, дійшов наступного висновку.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, встановлено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Крім того, на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст. 94 КПК України, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженню підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Вирішуючи питання про закриття кримінального провадження, слідчий виходив з того, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 356 КК України, характеризується прямим умислом та як встановлено під час досудового розслідування, ОСОБА_7 приїхав на територію належної ДП "Тульчинське ЛМГ" деревообробної дільниці для того, щоб забезпечити допуск до неї працівників даного підприємства, а не з метою самовільного вчинення будь-яких дій, які б перешкоджали користуванню майном ОСОБА_8 . А отже, у діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину передбаченого ст. 356 КК України.
Однак, такий висновок органу досудового розслідування не можна вважати об`єктивним та достатнім для закриття кримінального провадження, з огляду на те, що ст. 356 КК України, встановлено відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
З об`єктивної сторони злочин передбачений ст. 356 КК України, характеризується сукупністю таких ознак: 1) самовільним, всупереч встановленому законом порядку, вчиненням будь-яких дій; 2) оспорюваністю правомірності цих дій з боку інших громадян або юридичних осіб; 3) заподіянням такими діями значної шкоди правоохоронюваним інтересам; 4) причинним зв`язком між діями винної особи та значною шкодою.
З матеріалів кримінального провадження та тексту оскаржуваної постанови слідчим суддею встановлено, що в ході досудового розслідування не встановлено чи спричинена ОСОБА_9 шкода внаслідок дій ОСОБА_7 та працівників ДП «Тульчинське ЛМГ», а також не встановлено розмір зазначеної шкоди у випадку її наявності.
Також, слідчим не встановлено та не допитано всіх свідків, не проведено одночасні допити між свідками з метою усунення розбіжностей.
Крім того, слідчим при винесенні постанови про закриття кримінального провадження порушено приписи ст. 110 КПК України, тобто відсутня належна мотивація закриття провадження, її обґрунтування та посилання на приписи КПК України.
Враховуючи, що органом досудового розслідування належним чином не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах, тому висновок про закриття кримінального провадження є передчасним, у зв`язку з чим, постанову слідчого Тульчинського ВП НВП ГУНП України у Вінницькій області від 30.06.2017 про закриття кримінального провадження № 0000675, підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу задовольнити.
Постанову слідчого Тульчинського ВП НВП ГУНП України у Вінницькій області від 30.06.2017 про закриття кримінального провадження №0000675, внесеного до ЄРДР 04.11.2016 скасувати.
Копію ухвали направити скаржнику та першому заступнику керівника Немирівської місцевої прокуратури.
Матеріали кримінального провадження №0000675 направити начальнику СВ Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області для продовження досудового розслідування.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає. Повний текст ухвали виготовлено 24.01.2018.
Слідчий суддя: