Справа №601/2602/15-к
Провадження № 1-кп/601/7/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2018 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600 від 27.08.2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина та двоє малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
27 серпня 2015 року близько 01 години ОСОБА_3 , перебуваючи у вантажному фургоні «Мерседес» на узбіччі дороги за триста метрів від центральної дороги при в`їзді у с.Будки Кременецького району Тернопільської області, відмовився на пропозицію працівників державної автомобільної інспекції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийти з автомобіля та пройти обстеження на предмет перевірки факту алкогольного сп`яніння. Надалі працівниками ДАІ було зупинено автомобіль «Фольксваген Кадді», який проїжджав поруч, у якому перебували ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яких працівники поліції запросили як понятих для участі у складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_3 .. ОСОБА_5 , пропонуючи ОСОБА_3 вийти з автомобіля, почав стукати по автомобілю ОСОБА_3 і у зв`язку з цим між обвинуваченим та потерпілим виникла сварка. Після цього, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які були викликані діями потерпілого, який стукав по автомобілю обвинуваченого, обвинувачений умисно наніс ОСОБА_5 два удари кулаком правої руки в обличчя, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді синця на повіках правого ока, яке відносяться до легких тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винність у інкримінованому йому злочині не визнав та показав, що 27 серпня 2015 року вночі він знаходився у власному автомобілі «Мерседес» з малолітнім сином на обочині дороги за триста метрів від центральної дороги при в`їзді у с.Будки Кременецького району Тернопільської області, де чекав на машину з малиною. До його автомобіля під`їхав екіпаж патрульної служби. Працівники поліції безпричинно почали стукати по його машині, пропонували вийти з автомобіля та пройти експертизу на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки була ніч, щоб не злякати дитину, він з автомобіля не виходив, просив працівників поліції припинити стукати по машині та тричі дзвонив на 103 та своїм друзям. Через сорок хвилин приїхав ОСОБА_5 з колегами. ОСОБА_5 візуально знав і знав, що він працює у поліції. Останній також стукав по його машині, пропонував вийти з автомобіля. Коли пізніше приїхали його товариші то він вийшов з автомобіля, підійшов до ОСОБА_5 і спитав його чого він стукав по машині. Ззаду на нього наскочив працівник поліції та хотів повалити на землю. Жодних ударів ОСОБА_5 не наносив, звідки виникли у потерпілого тілесні ушкодження йому не відомо, потерпілий його оговорив, бо його намовили працівники поліції щоб уникнути відповідальності за свої дії. Злочину він не вчиняв, просить його виправдати.
Незважаючи на те, що обвинувачений в судовому засіданні вину у скоєнні інкримінованому йому злочині не визнав, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами доводиться його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Зокрема, даними у судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_5 який підтвердив, що у серпні 2015 року він працював дільничним інспектором Почаївського міського відділу. Вночі 27 серпня 2015 року до нього подзвонив його однокласник ОСОБА_11 і попросив відвезти його та ОСОБА_10 з м.Почаїв у с. Будки Кременецького району. Оскільки в цей день у нього був вихідний то він погодився. На дорозі при в`їзді в с. Будки Кременецького району автомобіль під його керуванням зупинили працівники ДАІ і запросили бути свідком при складанні протоколу на ОСОБА_3 .. В бусі «Мерседес Бенс» був ОСОБА_3 і маленька дитина. ОСОБА_12 сидів спочатку на пасажирському місці, а потім пересів на місце водія. Він легенько два-три рази стукав по вікні автомобіля ОСОБА_3 бо хотів надати допомогу обвинуваченому. Коли приїхали друзі ОСОБА_3 , їх було четверо і він їх не знає, то ОСОБА_3 вийшов із свого автомобіля, підійшов до нього та почав його ображати нецензурними словами. Під час конфлікту, який тривав менше хвилини, ОСОБА_3 наніс йому два удари правою рукою в ліве око і у ніс. Після нанесеного удару у нього був синець під оком. Конфлікт припинив ОСОБА_8 .. ОСОБА_3 сів у бус і поїхав.
Із показань свідка ОСОБА_9 , допитаного у судовому засіданні, вбачається, що вночі 27 серпня 2015 року його та ОСОБА_10 з м.Почаїв у с. Будки Кременецького району підвозив потерпілий. На дорозі при в`їзді в с. Будки Кременецького району автомобіль під керуванням ОСОБА_5 зупинили працівники ДАІ і повідомили, що зупинили водія, який не виходить з автомобіля і просили засвідчити цей факт. ОСОБА_5 стукав по автомобілю обвинуваченого. Бачив, як ОСОБА_3 наніс удар в обличчя ОСОБА_5 , лайки не чув.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_9 ..
Із показань свідка ОСОБА_8 , допитаного у судовому засіданні, вбачається, що він є працівником поліції та 27 серпня 2015 року разом із ОСОБА_7 виконував свої службові обов`язки. При в`їзді в с.Будки Кременецького району Тернопільської області побачив, що в напрямку з с. Будки в м.Почаїв в стороні стояв автомобіль «Мерседес» і у ньому було світло. Водій був з дитиною та пересів на пасажирське сидіння. Водій поводився неадекватно, виражався нецензурною лайкою, звонив по телефону, погрожував, у водія були ознаки алкогольного сп`яніння. Вони зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_5 і запропонували йому бути понятим, підійшли з двома понятими до автомобіля ОСОБА_3 , ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_3 пройти медосвідчення. Водій відмовився. Пізніше ОСОБА_3 вийшов з автомобіля, почав конфлікт з ОСОБА_5 та наніс ОСОБА_5 удар рукою в лице.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_8 зазначивши, що він бачив як ОСОБА_3 наніс два удари в обличчя ОСОБА_5 ..
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердив, що в ніч 27 серпня 2015 року він разом з ОСОБА_14 був на перехресті при в`їзді в с.Будки Кременецького району Тернопільської області за 30 метрів від автомобіля «Мерседес». Бачив як до «Мерседеса» під`їхали працівники міліції, почали стукати по машині, кричали до водія, потім під`їхав автомобіль з трьома людьми, які також стукали по автомобілю.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_15 ..
Згідно з висновком експерта № 1239 від 27.08.2015 року при судово-медичній експертизі у ОСОБА_5 виявлений синець на повіках правого ока. Зазначене ушкодження виникло від дії тупого предмета близько доби до експертизи, що підтверджується його характером і властивостями та відноситься до легких тілесних ушкоджень. Утворення зазначеного синця від удару рукою (кулаком), на що посилався ОСОБА_5 при експертизі, не виключається. Він не властивий для виникнення при падінні з висоти власного росту (на площині).
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 підтримав свій висновок.
Крім того, цей висновок узгоджується з показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який прямо вказує на ОСОБА_3 як особу, яка заподіяла йому тілесні ушкодження та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які бачили ОСОБА_5 на місці пригоди безпосередньо під час заподіяння ОСОБА_3 вказаних тілесних ушкоджень.
З врахуванням вищенаведених доказів суд вважає, що твердження ОСОБА_3 у судовому засіданні про те, що жодних ударів ОСОБА_5 він не наносив, звідки виникли у потерпілого тілесні ушкодження йому не відомо, потерпілий його оговорив, бо його намовили працівники поліції щоб уникнути відповідальності за свої дії не відповідають дійсності і свідчать про його намір уникнути відповідальності за вчинене, оскільки спростовуються в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_5 , показаннями свідків, висновком експерта.

Твердження обвинуваченого та його захисника про розбіжності показів свідків щодо обставин справи, то дані доводи суд відхиляє, оскільки вважає їх несуттєвими, так як з часу вчинення обвинуваченим вказаних правопорушень і дачі свідками показань в судовому засіданні минуло кілька місяців і очевидці події не взмозі були згадати в деталях обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення.
Що стосується дослідженого в судовому засіданні наданого стороною обвинувачення диска з відео-аудіозаписом від 27.08.2015 року, який був добровільно наданий ОСОБА_8 , протоколу огляду відеозйомки від 02 вересня 2015 року та протоколу проведення слідчого експерименту від 30.10.2015 року, суд погоджується з доводами захисника про те, що дані докази слід визнати недопустимими через істотне порушення вимог КПК України при отриманні даних доказів.
Так, відповідно до ст. ст. 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основополож-них свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Як встановлено в судовому засіданні даний відео-аудіозапис здійснювався свідком ОСОБА_8 за його власною ініціативою.Тому, даний відео-аудіозапис не може бути визнаний допустимим доказом, оскільки він отриманий в порушення Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» та глави 21 КПК України «Негласні слідчі дії», дії на отримання запису проведені з грубим порушенням встановленої законом процесуальної форми та не уповноваженою особою.
До того-ж вказаний відео-аудіозапис здійснено до реєстрації кримінального правопорушення в ЄРДР, тобто за межами кримінального провадження. В протоколі огляду диску від 02.09.2015 року зазначено прізвища двох неіснуючих понятих.
Слідчий експеримент 30 жовтня 2015 року був проведений без участі захисника обвинуваченого, чим порушено право останнього на захист.
Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що слідчим не виносилась постанова про призначення судово-медичної експертизи, а тому висновок експерта від 27.08.2015 року є недопустимим доказом є безпідставними.
Суд вважає, що вказана слідча дія органами досудового розслідування проведена з дотриманням вимог ст. 242 КПК України. Крім того, дана постанова слідчого зазначена і в реєстрі матеріалів досудового розслідування відповідно до вимог ст.109 КПК України та надана стороною обвинувачення суду.
Органом досудового розслідування пред`явлено ОСОБА_3 обвинувачення за ч.1 ст.296 КК України, а саме в тому, що 27 серпня 2015 року близько 01 години, знаходячись в громадському місці на вулиці при в`їзді в с. Будки Кременецького району, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи неповагу до особи та людської гідності, байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують дотримання правил поведінки, ОСОБА_3 безпричинно розпочав конфлікт з ОСОБА_5 , в ході якого ображав його брутальною лайкою та безпричинно, діючи з особливою зухвалістю наніс ОСОБА_5 два удари кулаком правої руки в обличчя, спричинивши йому легке тілесне ушкодження та завдав фізичного болю.
Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим його дії слід перекваліфікувати з ч.1 ст.296 КК України на ч.1 ст.125 КК України.

Так, перекваліфіковуючи дії ОСОБА_3 з ч.1 ст.296 КК України на ч.1 ст.125 КК України суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, викладеного в ухвалі №5-17 кс12 від 4 жовтня 2012 року, обов`язковість врахування якої визначено ч.1 ст.458 КПК України, в якому дано юридичну характеристику складу злочину - хуліганства та пояснено відмінність його від злочинів, учинених на ґрунті особистих неприязних відносин.
У цьому висновку зазначено, що об`єктом посягання при хуліганстві є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, усталених правил поведінки в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного.
В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкти злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються з характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які складися між учасниками конфлікту.
Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22 грудня 2006 року „Про судову практику у справах про хуліганство", відповідно до яких суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин вчинення ним кримінально-караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчиненні винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих, тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в таких випадках, коли вони були поєднанні з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації.
Допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків та дослідивши докази у кримінальному провадженні, суд вважає, що під час судового розгляду не здобуто належних і допустимих доказів того, що дії ОСОБА_3 були спрямовані на грубе порушення громадського порядку, що в нього був мотив явної неповаги до суспільства і ці дії супроводжувалися особливою зухвалістю, оскільки в судовому засіданні встановлено, що події відбувалися на дорозі за триста метрів від центральної дороги при в`їзді у с.Будки Кременецького району Тернопільської області в нічний час, що не є громадським місцем. Тілесні ушкодження потерпілому були заподіяні обвинуваченим через особистий мотив внаслідок неправильних дій потерпілого, який стукав по машині обвинуваченого, тим самим спровокував конфлікт.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який вперше вчинив злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність обставин, що обтяжують покарання, слід призначити обвинуваченому покарання передбачене ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.
Разом з тим, відповідно до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, яка передбає призначення покарання у виді штрафу, громадських робіт, виправних робіт.
За змістом ч.2 ст.12 КК України злочин, за який передбачено більш м`яке покарання ніж позбавлення волі є злочином невеликої тяжкості.
Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Отже, на час вчинення ОСОБА_3 злочину він відносився до категорії злочинів невеликої тяжкості, за які строк давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 КК України становить два роки.
Початком перебігу строку давності є день, коли злочин було вчинено, тобто в даному випадку 27 серпня 2015 року. На час розгляду справи судом строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності закінчився відповідно 27 серпня 2017 року.
Аналізуючи процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового слідства, судового розгляду, суд приходить до висновку, що перебіг строку давності не зупинявся.
Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вчинив злочин невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі, з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки, обвинуваченим не вчинено нових злочинів, він у розшуку не перебував.
Також, з матеріалів провадження слідує, що з підстав ухилення ОСОБА_3 жодного разу провадження у кримінальній справі не зупинялося, тобто обвинувачений від органів досудового розслідування і суду не ухилявся.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, однак не свідчить про її виправдання та визнання невинною у вчиненні злочину. У даному випадку факт вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України встановлений, а тому його звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючим.
За таких обставин, суд, встановивши наявність всіх передбачених ст. 49 КК України обставин зобов`язаний звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від покарання у звя`зку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 74 КК України, оскільки ОСОБА_3 вимагав закрити кримінальне провадження за відсутністю події злочину.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 369-374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності передбачених ст.49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600 від 27.08.2015 року - закрити.
Речові докази: два лазерних диски, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуючий: