АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1421/17 Справа № 183/2052/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року у кримінальному провадженні №0001275 про продовження строку тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Новомосковську, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором ОСОБА_10 , та продовжено строк тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 до 13 листопада 2017 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що прокурором було доведено, що для повного та всебічного розслідування кримінального провадження необхідно провести певні слідчі дії, які не були проведені з об`єктивних підстав. Заявлений прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не змінився, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, та які враховувалися при обранні запобіжного заходу також не змінилися. Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність продовжити запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 13 листопада 2017 року, оскільки доказів щодо продовження строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не надано.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду, ігноруванням практики ЄСПЛ. Вважає, що відсутні докази щодо наявності обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. На його думку, є всі підстави для обрання підозрюваному більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в скарзі просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог частин 3, 4, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та зазначені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Згідно матеріалів провадження 13 вересня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

З наданих матеріалів вбачається, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема, протоколом огляду місця події (трупа) від 29.04.2017 року, а саме ділянки місцевості, яка розташована приблизно 70 метрів від залізничних шляхів поблизу електроопори № 17 на відстані близько 300 метрів від вул. Заводської м. Новомосковська Дніпропетровської області, де в канаві виявлений труп ОСОБА_11 з явними ознаками насильницької смерті; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 04.05.2017 року, яка надала пояснення щодо відносин між нею та її чоловіком ОСОБА_7 , який протягом тривалого часу погрожував та неодноразово застосував до неї фізичне насильство та погрожував фізичною розправою, а також при останній зустрічі був одягнений у темний спортивний костюм та кросівки темного кольору з трьома білими полосами; протоколом огляду від 08.05.2017 року, предметом якого були кросівки фірми «Адідас», які добровільно надав ОСОБА_7 ; протоколом огляду від 11.05.2017 року, предметом якого були вилучені 08.05.2017 року речі ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 07.09.2017 року, в ході якого пояснила, що надані їй для огляду кросівки належать її чоловіку ОСОБА_7 , а також при перегляді відеозапису вона впізнала на відео її чоловіка, який йшов за ОСОБА_11 ; протоколом огляду та перегляду відеозапису від 07.09.2017 року за участю двох понятих та свідка ОСОБА_12 , яка впізнала по зовнішності, одягу та по походці свого чоловіка як особу, яка йшла за ОСОБА_11 , що проходила по АДРЕСА_2 ; висновком судової молекулярно - генетичної експертизи № 312 від 17.08.2017 р., відповідно до якого на лівій кросівці, що належить ОСОБА_7 , виявлено ДНК сліду крові, генотип якого співпадає із генотипом потерпілої ОСОБА_11 на 99,9 %; висновками судово-медичних експертиз та іншими доказами, долученими до клопотання слідчого.

Враховуючи викладене, доводи підозрюваного та його захисника ОСОБА_6 щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_7 , колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами провадження.

Перевіряючи висновки ухвали слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що встановлений оскаржуваною ухвалою ризик об`єктивно існує, не зменшився та для його запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився, а саме підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, при цьому колегія суддів враховує тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, що у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, вік та стан його здоров`я, зокрема, відсутність відомостей щодо наявності в нього захворювань, які виключали б тримання під вартою. Таким чином висновки слідчого судді щодо можливості запобігання даного ризику виключно шляхом продовження саме такого запобіжного заходу, є обґрунтованими.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
З матеріалів провадження слідує, що завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо, так як необхідно виконати ряд слідчих дій.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо строку продовження тримання під вартою щодо підозрюваного, врахувавши вимоги ч. 3 ст. 197 КПК України та відсутності відомостей щодо продовження строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.
Щодо доводів захисника про неповноту судового розгляду, яка виразилась в тому, що слідчий суддя не прийняла до уваги та не надала оцінку обставинам про які наполягав захисник в клопотанні про зміну запобіжного заходу, а саме показанням свідків, пояснення яких ним були надані і свідчать про спростування обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , колегія суддів вважає такими, що не підтверджуються матеріалами справи. Як вбачається з журналу судового засідання вирішувалось питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , під час якого захистом не було надано жодних додаткових матеріалів в межах розгляду даного клопотання. В той же час, як пояснив захисник зібрані стороною захисту були предметом судового розгляду в іншому провадженні в межах розгляду його клопотання про зміну запобіжного заходу.
Аналізуючи доводи скарги захисту стосовно фальсифікації доказів та про необхідність їх оцінки з точки зору допустимості, колегія суддів звертає увагу, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя при вирішенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу і апеляційний суд при апеляційному перегляді рішення слідчого судді, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу. Тобто здійснює оцінку доказів, відповідно до ст. 94 КПК України, виключно в межах вирішення питання обґрунтованості підозри, враховуючи критерії для її визначення, а саме слідчий суддя має перевірити достатність відомості які дають підстави для об`єктивного, стороннього спостерігача зробити висновок, що дана особа могла скоїти вказаний злочин.
Крім того, як повідомлено сторонами кримінального провадження, ОСОБА_7 утримується під вартою на підставі іншого судового рішення, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала втратила законну силу в порядку ст. 203 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, продовжений судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам КПК України, а тому ухвала слідчого судді не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 197, 199, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року у кримінальному провадженні №0001275 про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4