Ухвала
Іменем України
10 квітня 2018 р.

м. Київ
справа № 234/2831/17

провадження № 51-5304 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Донецької області від 12 березня 2018 року,

встановив:

вироком Краматорського міського суду Донецької області від 22 березня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК) на 3 роки позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 цього Кодексу.
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 12 березня 2018 року вирок Краматорського міського суду Донецької області від 22 березня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 скасовано в частині призначеного покарання. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за частиною 2 статті 309 КК на 2 роки позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту його затримання.

В решті зазначений вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ставить вимогу про направлення кримінального провадження на додаткове розслідування або постановлення нового вироку.Посилається на необ`єктивність судового розгляду.
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначається найменування особи, що подає касаційну скаргу, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
В той час, як у частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до якихсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Зокрема, засуджений у касаційній скарзі не наводить доводів своєї позиції, як і не вказує на незаконність та необґрунтованість вироку апеляційного суду.
Крім того, зміст касаційної скарги засудженого зводиться до вільних показань щодо сфабрикованого, на його думку, кримінального провадження щодо нього, без врахування підстав для скасування або зміни судових рішень.

Також, у мотивувальній частині касаційної скарги засуджений вказує на неправомірні дії органів досудового розслідування, при цьому, не зазначає їх вплив на незаконність судового рішення, при цьому не звернув уваги, що оскарження рішень, дій та бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора вирішують в іншому процесуальному полі, передбаченим КПК.
Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Однак засуджений у касаційній скарзі просить направити кримінальне провадження на додаткове розслідування або постановити новий вирок, однак такі вимоги викладені не у відповідності до статті 436 КК.

Більше того, не виконано засудженим і вимог пункту 3 частини 2 статті 427 КПК, оскільки не надано вироку районного суду, на який посилається засуджений у касаційній скарзі.
Також, відсутність у касаційній скарзі застережень засудженого щодо його участі в касаційному розгляді не може розцінюватися судом касаційної інстанції як виявлення такого бажання.

Окрім зазначеного, касаційна скарга засудженого адресована до Верховного Суду України, тоді як, у відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Крім того, звертаємо увагу засудженого на те, що він не позбавлений права самостійно звернутися за правовою допомогою до Регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що регулюється статтею 59 Конституції України, частиною 2 статті 8 Кримінального-виконавчого кодексу України, пунктом 7 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Тобто, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначене відповідне покарання, законом встановлено гарантії та права на правову допомогу.
Таким чином, недодержання скаржником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

Враховуючи наведене та керуючись частиною 1 статті 429 КПК, суд

постановив:
касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Донецької області від 12 березня 2018 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5