АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/1112/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/68/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2018р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, за №0003468 щодо:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився
у м.Кривому Розі, зареєстрований та
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні на вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017р.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9
потерпіла ОСОБА_10
обвинувачений ОСОБА_8
захисник обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного його підзахисному покарання, зменшивши розмір покарання до 80 год. громадських робіт та на підставі ст..49 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор у кримінальному провадженні, просить скасувати вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання внаслідок його м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт строком 200 год.
Вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017р. ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження і призначено покарання у виді громадських робіт строком 120 годин.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_7 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що при призначенні ОСОБА_8 розміру покарання у виді 120 годин громадських робіт, суд першої інстанції не врахував його каяття, позитивні характеристики за місцем мешкання, та обставини скоєного злочину, а саме те, що під час конфлікту з потерпілою він також отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови та закритого перелому 2 п`ясткової кістки правої кисті.
Захисник вважає, що суд не законно послався за обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки матеріали кримінального провадження не містять лікарського висновку про стан алкогольного сп`яніння.
На думку захисника покарання у розмірі 80 год. громадських робіт буде достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Окрім того, захисник вказує на те, що з моменту вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину - 4 грудня 2015р., минуло більше ніж два роки, тому на підставі ст.49 КК України обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор у кримінальному провадженні, обґрунтовуючи апеляційну скаргу і доповнення, вказує на те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню через невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок його м`якості.
При цьому, прокурор вважає, що при призначенні обвинуваченому розміру покарання, суд недостатньо дослідив особу обвинуваченого та не взяв до уваги, те, що ОСОБА_8 не визнав своєї вини у вчиненому злочині, не відшкодував потерпілій завданого збитку, що вказує на відсутність з його боку каяття і свідчить про те, що він не зробив для себе належних висновків і не став на шлях виправлення.
Прокурор вказує на відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, тому вважає, що покарання у виді громадських робіт слід призначити на максимальний строк строком 200 годин. Окрім того з огляду на вимоги п.1ч.1ст.49 КК України просить звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання.
Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження не подані.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, ОСОБА_8 4 грудня 2015р., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 14.00 год., знаходячись в 1-му під`їзді будинку АДРЕСА_2 на ґрунті неприязних стосунків, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, кулаком правої руки наніс один удар в ділянку обличчя ОСОБА_10 , спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: забійної ранки і крововиливу в слизову оболонку нижньої губи, які згідно судово-медичної експертизи №2586 від 11.12.2015р. за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 органом досудового розслідування та судом кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України за ознаками умисне легке тілесне ушкодження.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 і обвинувачений ОСОБА_8 , кожен окремо, в судовому засіданні апеляційної інстанції, повністю підтримали вимоги апеляційної скарги захисника, просили їх задовольнити, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила її задовольнити, не заперечувала проти задоволення апеляційних вимог захисника, в частині звільнення обвинуваченого від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Потерпіла ОСОБА_10 стосовно апеляційних скарг покладається на розсуд суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 і апеляційна скарга і доповнення до неї прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Виходячи з вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції зазначених вимог процесуального закону дотримався.
Доводи апеляційних скарг захисника щодо суворості призначеного покарання і прокурора, щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції при призначенні покарання, виходячи з вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, його особу, а саме, те що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (ар.пр.46 т.2), позитивно характеризується за місцем проживання (ар.пр.45 т.2), не працює (ар.пр.83, т.2).
Відповідно до ст.66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання суд не встановив, обставини, що обтяжують покарання суд, згідно п.13 ч.1 ст.67 КК України визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Отже, обговорюючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, його особу, ставлення до скоєного злочину, відсутність каяття і, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, дійшов правильного висновку, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у вигляді громадських робіт.
Доводи сторони захисту про те, що суд незаконно визнав за обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає безпідставними.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду, прокурор в порядку ст.ст.338, 341 КПК України змінив обвинувачення(ар.пр.181, 216т.2), де зазначив що обвинувачений вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння. Зазначені обставини суд ретельно дослідив у судовому засіданні безпосередньо допитавши потерпілу ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і враховуючи їх показання, в сукупності з іншими доказами, обґрунтовано дійшов висновку що обвинувачений вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.
Щодо доводів захисника про те, що суд не проаналізував і не врахував, що під час події обвинувачений отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови та закритого перелому 2 п`ясткової кістки правої кисті, на думку колегії суддів не відповідають дійсності.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції вивчав зазначенні обставини і надав їм належну оцінку.
Так, в судовому засіданні досліджувалися: заява ОСОБА_8 до Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 14 липня 201р. з якої видно, що він просив притягнути до кримінальної відповідальності робітників КЖП №26, які 4 грудня 2015р. в під`їзді будинку АДРЕСА_3 штовхнули його зі сходин, чим спричинили тілесні ушкодження (ар.пр.118, т.2); висновок за матеріалами ЖЄО від 14.07.2016р. №12782, в якому зазначено, що факт викладений в заяві ОСОБА_8 підтвердився, однак ознак кримінального чи адміністративного правопорушення не встановлено, оскільки перевіркою встановлено, що, 4 грудня 2015р. ОСОБА_8 , знаходячись в нетверезому стані, під час конфлікту з робітниками КЖП №26 заплутався в собачому повідку та впав зі сходин, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження (ар.пр.122, т.2); повідомленням ОСОБА_8 Саксаганським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській про складений за його заявою висновок (ар.пр.123, т.2).
Доводи сторони обвинувачення про призначення покарання яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції, при призначенні покарання врахував у сукупності обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і призначив покарання яке є достатнім і справедливим, межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.
Доводи захисника та прокурора про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ст.49 КК України та звільнення його від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів вважає слушними і повністю з ними погоджується.
Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження встановила, що ОСОБА_8 з моменту скоєння кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України - 04.12.2015р., і до теперішнього часу інші кримінальні правопорушення не вчиняв, від органів слідства та суду не переховувався, в розшуку не перебував, тому погоджується зі звільненням його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за ч.1 ст.125 КК України, за події які відбувалися - 4 грудня 2015р., і злочин вчинений ним відноситься, згідно ст.12 КК України до злочинів невеликої тяжкості, то строки давності у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 минули 4 грудня 2017р., тобто після ухвалення обвинувального вироку, але до набрання ним законної сили, тому згідно з п.1 ч.1 ст.49 КК України, де зазначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки, обвинувачений на підставі ч.5 ст.74 КК України підлягає звільненню від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, та прокурора в цій частині, підлягають задоволенню, а вирок суду на підставі п.4 ч.1 ст.408 КПК України, зміні.
Керуючись ст. п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, ст.ст. ч.2 ст.284, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні і доповнення до неї - задовольнити частково.
Вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017р., яким ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за ч.1 ст.125 КК України - змінити.
Звільнити ОСОБА_8 , на підставі ст.ст.49, ч.5 ст.74 КК України, від покарання у виді громадських робіт строком 120 год., призначеного зазначеним вироком.
В решті вирок суду - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .