справа № 462/4080/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003050 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мукачево, громадянин України, неодружений, не працюючий зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
за ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :
25.05.2012 року Мукачівським міським судом Закарпатської області ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. 02.04.15 року ОСОБА_4 був звільнений по відбуттю покарання , але знову вчинив умисний корисливий злочин.
24.07.2017 року близько 01.45 год. ОСОБА_4 перебуваючи у парку, що розташований на пл. Двірцевій, 1 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривка, блокуючи рухи та дії потерпілого ОСОБА_6 , відкрито викрав мобільний телефон марки «Nokia -digital sound», чим спричинив матеріальну шкоди на суму 300 гривень.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення, що збігаються з вищевикладеними обставинами, розкаюється у вчиненому.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованго йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані вірно, як відкрите викрадення майна (грабіж), вчинене повторно за ч.2 ст. 186 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким злочином, вчиненим умисно, особу винного, що раніше судимий, не працює, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, досудову доповідь органу пробації, а також те, що обвинувачений в судовому засіданні визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе с застосуванням положень ст. 75 КК України, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, беручи до уваги вищенаведені обставини.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Згідно ст.377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою слід скасувати, звільнивши його негайно з-під варти в залі судового засідання.

Керуючись ст. 128, 337, 368-371, 373-375, 377 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушеня за 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді - 4/чотирі/ роки 6/шість/ місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 /два/ роки.

У відповідності до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його негайно з-під варти в залі судового засідання.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Nokia -digital sound» повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя:(підпис).

З оригіналом згідно.

Суддя: