Ухвала іменем україни 10 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,

переглянула в судовому засіданні вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2017 року за касаційною скаргою захисника ОСОБА_8 щодо ОСОБА_9 .

Вказаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом, засуджено:
ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 47 334 грн. вартості відновлюваного ремонту мотоцикла; 650 грн. - вартості оплати послуг експерта; 43 475,87 грн. - витрат на лікування, 27 700 грн. - витрат на правову допомогу представника потерпілого та моральної шкоди 50 000 грн.
Згідно з вироком суду ОСОБА_9 , 07 листопада 2014 року, приблизно о 14.45 год., керуючи автомобілем марки «Хюндай-Туксон» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , що належить йому на праві особистої власності, рухаючись в правій крайній смузі руху на 43 км автошляху «Київ-Харків» в напрямку м. Києва, грубо порушуючи п. 2.3»б», п. 10.1, п. 10.3 Правил дорожнього руху України, при перестроюванні на ліву смугу руху, був не уважним, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не дав дорогу мотоциклу марки «Піаджіо», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку в лівій смузі руху на яку обвинувачений мав намір перестроїтися, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним мотоциклом та від чого потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та середньої тяжкості тілесні ушкодження, які за своїм характером тягнуть тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 порушує питання про скасування судових рішень через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок суворості, та просить направити справу на новий судовий розгляд. В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суд при призначенні ОСОБА_9 покарання не врахував наявних у матеріалах кримінального провадження даних про особу засудженого й обставин, що пом`якшують покарання, у зв`язку з чим безпідставно зробив висновок про необхідність призначення покарання саме у виді обмеження волі. Вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у виді штрафу. Зазначає, що ч. 3 ст. 61 КК встановлено, що обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку. Стверджує, що апеляційний суд при перегляді вироку суду не звернув уваги на зазначені порушення. Крім того, посилається на те, що суд не мотивував у зв`язку з чим на користь потерпілого було стягнуто матеріальні збитки у розмірі 47 334 грн. Вважає, що здійснення потерпілим благодійної допомоги не може бути стягнуто з засудженого.
На касаційну скаргу від потерпілого ОСОБА_6 та його представника надійшли заперечення, в яких вони просять скаргу залишити без задоволення, а вирок районного суду та ухвалу апеляційного суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого та його представника та його представника, які просили касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без зміни, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Згідно ст. 434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Фактичні обставини справи були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і перегляду у касаційному порядку відповідно до вимог ч. 1 ст.438 КПК України не підлягають.
Відповідно до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Свій висновок щодо доведеності вини засудженого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, за обставин, викладених у вироку, суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені в їх сукупності у відповідності до вимог ст.94 КПК, правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_9 . Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Заперечень на ці обставини у касаційній скарзі не наведено.
Апеляційний суд за апеляційними скаргами захисника, потерпілого та його представника, переглянув вирок суду першої інстанції та з наведенням ґрунтовних мотивів визнав їх доводи безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Що стосується покарання, то воно призначено ОСОБА_9 у відповідності до вимог статей 50, 65 КК з врахуванням усіх обставин справи, у тому числі і зазначених у касаційній скарзі, і з висновками судів першої та апеляційної інстанції у цій частині погоджується колегія суддів, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для пом`якшення засудженому покарання, яке призначено у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК, колегія суддів не вбачає.
Доводи касаційної скарги про те, що покарання у виді обмеження волі не може бути призначено засудженому, оскільки він досягнув пенсійного віку є безпідставними.
Згідно положень ч. 3 ст. 61 КК обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.
Відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особою, яка досягла пенсійного віку вважається чоловік, якому виповнилося 60 років.
Отже, суд, ухвалюючи вирок та призначаючи таке покарання засудженому, правильно застосував положення кримінального закону.
Що стосується вирішення цивільного позову потерпілого в частині стягнення із засудженого коштів, витрачених на лікування потерпілого та вартості відновлювального ремонту мотоцикла, то він розв`язаний у відповідності до положень статей 127 129 КПК. При цьому суд, у відповідності до положень ст. 374 КПК, навів належні мотиви стягнення із засудженого спричиненої шкоди внаслідок кримінального правопорушення, у тому числі і в оскарженій захисником частині. Висновки суду про стягнення із засудженого коштів, затрачених потерпілим на благодійну допомогу медичній установі, вирок не містить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність які, відповідно до ст. 438 КПК, були б безумовними підставами для зміни чи скасування судових рішень, при перегляді судових рішень в касаційному порядку, не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги захисникане вбачається.
Керуючись статтями 433436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2017 року щодо ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3