АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/407/18 Справа № 205/4019/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
за участю засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши 25 січня 2018 року у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі апеляційного суду Дніпропетровської області в м. Дніпрі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2017 року, якою було відмовлено в задоволені клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою суду було відмовлено в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, мотивоване тим, що останній, на шлях виправлення не став.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти своє рішення, яким застосувати до нього ст. 81 КК України та звільнити від відбування призначеного судом покарання.
В обґрунтування зазначає, що суд першої інстанції незаконно відмовив засудженому в його клопотанні, оскільки мотивував своє рішення керуючись лише матеріалами з особої справи, де ніби вказано, що є 5 порушень режиму відбування покарання і лише 2 заохочення, тому останній в недостатній мірі виправився. Що стосується 5 порушень, які погашені, зазначив що вони застосовані до нього із порушенням права на захист. Тому суд апеляційної інстанції повинен дослідити матеріали особової справи в частині вказаних порушень.
Вислухавши засудженого ОСОБА_7 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з вказаної норми закону, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 відбуває покарання за злочини середньої тяжкості за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 , ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 , ч. 1 ст. 71 КК України та засуджений до позбавлення волі строком на 4 років 6 місяців. Раніше був неодноразово судимий за умисні тяжкі та середньої тяжкості злочини, згідно характеристики має непогашену судимість і вчинив нові умисні злочини. За час відбування покарання в установі характеризується нестабільною поведінкою та недотриманням норм, які визначають порядок та умови відбування покарання. Мав п`ять дисциплінарних стягнень, одне з яких не погашене.
Посилання засудженого на те, що суд першої інстанції не дослідив матеріали особової справи в частині накладення дисциплінарних стягнень є безпідставним, так як згідно журналу судового засідання матеріали цієї справи були дослідженні судом, і з врахуванням інших обставин справи в їх сукупності, надана їм відповідна належна оцінка з належним вмотивуванням і обґрунтуванням з висновком про те, що вказані відомості не можуть характеризувати засудженого як такого, що став на шлях виправлення, з яким погоджується і колегія суддів, як таким що відповідає матеріалам справи.
Беручи до уваги ступінь тяжкості вчинених засудженим злочинів, встановлених вище обставин, характеристик на засудженого, колегія суддів, вважає, що поведінка ОСОБА_7 не свідчить про виправлення останнього, а доводи викладені в апеляційній скарзі засудженого не є достатньою правовою підставою для його умовно-дострокового звільнення.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2017 року, якою було відмовлено в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:
_______________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4