Справа № 709/2052/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 грудня 2017 року смт. Чорнобай
Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який народився у м. Черкаси, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше несудимого,
за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
особи, щодо якої пропонується застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
У провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до змісту вказаного клопотання в ході досудового розслідування встановлено, що стосовно ОСОБА_3 13 вересня 2016 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області направлено обвинувальний акт за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, однак останній на шлях виправлення не став і скоїв повторний злочин.
Так, він 13 вересня 2016 року близько 23:00, переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, умисно, таємно, протиправно, з корисливих мотивів, перебуваючи в стані неосудності, через незачинені вхідні двері, проник до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , де здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Nomi i241» вартістю
387,77 гривень, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи від 25 листопада 2016 року № 4/1891 та грошей у сумі 300,00 гривень, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 687,77 гривень.
За таких обставин дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
В ході досудового розслідування проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, за результатами якої складено висновок судово-психіатричного експерта від 10 січня 2017 року
№ 10, згідно з яким у ОСОБА_3 на період, до якого відноситься скоєння ним інкримінованого правопорушення, відмічалися прояви хворобливого розладу психічної діяльності у вигляді органічного розладу особистості в стані декомпенсації, з наростанням емоційно-вольових розладів, астенізації психіки, дезорганізації психічної діяльності, з проявами тривожності, слуховими розладами сприйняття у вигляді окликів, з вираженими розладами адаптації, через що на вказаний період часу він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_3 виявляв прояви хворобливого розладу психічної діяльності у вигляді органічного розладу особистості в стані декомпенсації, з наростанням емоційно-вольових розладів, астенізації психіки і дезорганізації психічної діяльності, з проявами тривожності, слуховими розладами сприйняття у вигляді окликів, з вираженими розладами адаптації, через що на час проведення експертизи він також не здатний усвідомлювати свої дії і керувати ними, не здатний приймати участь у слідчих діях і судовому процесі і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині енцефалопатичні розлади, прояви розгальмованості емоцій і поведінки, слухові розлади сприйняття, прояви некритичності, що становить пасивний тип суспільної небезпеки, ОСОБА_3 потребував застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, лікуванням і наступним вирішенням питань соціальної реабілітації.
З огляду на викладене пропонувалося застосувати стосовно ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, лікуванням і наступним вирішенням питань соціальної реабілітації.
Разом з тим під час судового розгляду ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 березня 2017 року (суддя ОСОБА_9 ) задоволено клопотання прокурора та призначено стосовно ОСОБА_3 стаціонарну судово-психіатричну експертизу.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 26 вересня 2017 року № 173 ОСОБА_3 у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, виявляв ознаки «Дисоціального розладу особистості», але за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а також на теперішній час виявляє ознаки «Дисоціального розладу особистості», але за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії і керувати ними, може приймати участь у судових засіданнях та не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
У судовому засіданні прокурор, враховуючи наявність двох висновків судово-психіатричних експертів, просила суд прийняти рішення в порядку ст. 513 КПК України.
Захисник та законний представник ОСОБА_3 підтримали прохання прокурора.
ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння та зазначив, що фактичні обставини його вчинення, викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, мали місце та зафіксовані з його показів, наданих ним під час досудового розслідування.
Потерпілий у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не надіслав.
Заслухавши думку учасників судового провадження, які вважали за можливе з`ясувати всі обставини під час судового розгляду за відсутності потерпілого, а тому не заперечували проти розгляду кримінального провадження без його участі, суд, керуючись ст. 325 КПК України, вирішив провести судовий розгляд за відсутності потерпілого.
Згідно з ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності або особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.
Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» зазначено, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.
З огляду на викладене суд приймає в основу судового рішення висновок судово-психіатричного експерта від 26 вересня 2017 року № 173, оскільки він складений за результатами саме стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи.
Згідно з ч. 5 ст. 513 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру може бути закрито судом, якщо неосудність особи на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не була встановлена, а так само в разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу. У такому разі після закриття судом кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру прокурор повинен розпочати кримінальне провадження в загальному порядку.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 згідно з результатами стаціонарної судово-психіатричної експертизи на момент вчинення інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння був осудною особою, тобто міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а також на теперішній час є осудною особою, тобто може усвідомлювати свої дії і керувати ними, приймати участь у судових засіданнях і є таким, що не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмовити у задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та закриття провадження.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 503, 369-372, 512, 513 КПК України, суд
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - відмовити.
Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - закрити.
Матеріали кримінального провадження № 0000440, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 вересня 2016 року, щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_3 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - повернути прокурору.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1