Ухвала
іменем україни

24 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в межах кримінального провадження № 0000387 касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

За вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2016 року, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
На підставі ст. 75 цього Кодексу ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік.
Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_6 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом за таких обставин.

13 грудня 2015 року близько 18.00 год. ОСОБА_6 всупереч п. 2.9 Правил дорожнього руху керучи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Опель Вектра» (державний номерний знак № НОМЕР_1 ), який належить ОСОБА_7 , рухався по вул. Шептицького в с. Маркові Богородчанського району і, порушуючи пункти 12.1, 12.2 згаданих Правил, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки ВАЗ-21015 (державний номерний знак № НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок цього зіткнення ОСОБА_8 було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень, а пасажирам автомобіля під її керуванням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та м`якістю призначеного покарання (незаконним звільненням засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК), про що наводить відповідні доводи. Також скаржник стверджує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки у ній не наведено докладних та переконливих мотивів на спростування доводів прокурора, викладених в апеляційній скарзі, щодо необгрунтованості застосування до засудженого положень ст. 75 КК.

У запереченнях засуджений просить залишити касаційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни, наводячи свої доводи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Доведеність винуватості засудженого, кримінально-правова оцінка вчиненого ним злочину за ч. 2 ст. 286 КК у касаційній скарзі не оспорюються.

Згідно зі ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено підстави, на яких її визнано необґрунтованою.

Апеляційний суд не дотримався цих вимог кримінального процесуального закону під час перегляду вироку місцевого суду щодо ОСОБА_6 .

Так, цей суд не навів у своїй ухвалі переконливих аргументів для спростування доводів прокурора в апеляційних скаргах, про необгрунтованість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

У цілому не погоджуючись із указаною апеляційною скаргою стосовно такого звільнення, апеляційний суд фактично вважав, що висновок місцевого суду про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства є обґрунтованим і належним чином мотивованим. Але це не відповідає змісту вироку місцевого суду, в якому відсутнє таке обґрунтування і не зазначено, що саме свідчить про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, але в умовах контролю за його поведінкою, а також розмежовано підстав для призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК та для звільнення від його відбування з випробуванням.

Також фактично поза увагою апеляційного суду залишилися: спосіб вчинення злочину, його наслідки (троє потерпілих, один з яких отримав тяжкі тілесні ушкодження, двоє середньої тяжкості), а також те, що засуджений керував автомобілем, який є джерелом підвищеної небезпеки, у стані алкогольного сп`яніння.

Остання обставина не тільки обтяжує покарання, а й свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_6 злочину, чого суд апеляційної інстанції не врахував.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу апеляційного суду постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину й особі засудженого (в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням). Тому на підставі ч. 2 ст. 438 КПК ухвала підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Якщо за наслідками такого розгляду апеляційний суд погодиться з висновком суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, то за тих же даних про його особу звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК слід визнати таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, а отже, є неправильним.

Таким чином касаційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2