Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 24 жовтня 2017 року касаційну скаргу прокурора на вирок Подільського районного суду м. Києва від 4 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000595.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 4 липня 2016 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого 10.08.2009 вироком Шевченківського районного суду м.Києва за ч. 1 ст.186 КК України до штрафу в розмірі 1190грн.; 23.02.2011 вироком Шевченківського районного суду м.Києва за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням протягом 2 років; 28.05.2012 вироком Шевченківського районного суду м.Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; 30.07.2013 вироком Святошинського районного суду м.Києва за ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням протягом 2 років.
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 2 роки та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 1107 грн.

Вирішено питання про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому посилається на ту обставину, що місцевим судом не враховано у повній мірі особу засудженого та обставини вчинення злочину, безпідставно звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. У свою чергу, апеляційний суд, у порушення вимог ст. 419 КПК України, допущених порушень не усунув та вирок місцевого суду залишив без змін.
За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 27 січня 2016 року приблизно о 00:30 години, перебуваючи в м.Києві на вул. М.Гречка, 12-В, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив кришку багажника автомобіля Таврія державний номерний знак НОМЕР_1 , звідки повторно таємно викрав майно ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 630 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікація його дій в касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи касаційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок його м`якості заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст.438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Згідно зі ст.434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. п. 1, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року, з наступними змінами, «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням лише у тому випадку, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
В апеляційній скарзі прокурор порушував питання про скасування вироку у зв`язку з невмотивованим застосуванням ст.75 КК України, посилаючись на те, що судом не було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд при розгляді провадження щодо ОСОБА_5 не погодився з доводами прокурора та визнав рішення районного суду в частині призначеного покарання законним та обґрунтованим.

Разом із тим, на думку колегії суддів касаційної інстанції, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Так, в ухвалі суду не надана належна оцінка доводам прокурора та не наведені достатні підстави, через які їх визнано необґрунтованими.

Зокрема, не надано оцінки доводам апеляційної скарги, щодо обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, даним про підвищену суспільну небезпечність особи винного та вчиненого ним діяння. Також апеляційний суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_5 був неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності та відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисний злочин, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став.

З урахуванням наведеного, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, наведених у вироку, даних про особу засудженого, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого, внаслідок м`якості.

На підставі наведеного, відповідно до вимог п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен урахувати наведене, після чого ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення відповідно до вимог процесуального та матеріального законів.
Щодо інших наведених в касаційній скарзі доводів, то вони підлягають перевірці при новому апеляційному розгляді.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року колегія суддів

постановила:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3