Номер провадження: 11-кп/785/959/17
Номер справи місцевого суду: 507/377/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_8 та апеляційну скаргу прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 16.05.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гонохове Каменського району Алтайського Краю Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

10.10.2016 року вироком Любашівського районного суду Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком один рік,

визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Любашівського районного суду Одеської області від 10.10.2016 року до покарання, призначеного за новим вироком, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 3 (три) місяці.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання обвинуваченим строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання до моменту постановлення вироку, тобто з 07.03.2017 року по 16.05.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком запобіжний захід відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Вироком також вирішене питання щодо речових доказів, -

встановив:
Вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винними та засуджений за те, що 06.03.2017 року приблизно о 22:00 годині ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу зайшов на неогороджену територію домоволодіння ОСОБА_10 , розташоване в АДРЕСА_3 , де шляхом вільного доступу проник у підсобне приміщення, звідки таємно викрав корову віком 4 роки вартістю 14000 гривень, а також металевий ціпок довжиною 1,5 м, вартістю 55 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 14055 гривень. Викраденою коровою та ціпком розпорядився на власний розсуд.

На даний вирок обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити правову кваліфікацію його дій.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд не дослідив належним чином докази, не звернув уваги на докази, які б могли свідчити на його користь та при прийнятті рішення суд спирався лише на покази потерпілої.

Вказує також, що суд не дослідив повно та всебічно обставини справи, оскільки він корову потерпілої не крав, а знайшов її на узбіччі дороги.

Крім того, обвинувачений в апеляційній скарзі зазначає, що під час його затримання працівники поліції застосовували до нього заходи фізичного та психологічного впливу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність вироку, просить його змінити в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, виключивши кваліфікуючу ознаку проникнення у інше приміщення.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки відсутні будь-які докази проникнення обвинуваченого до сараю.

Крім того, апелянт зазначає, що суд дослідив докази однобічно, надаючи перевагу доказам сторони обвинувачення, які ґрунтуються на припущеннях.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення. Доведеність вини ОСОБА_7 , кваліфікацію дій обвинуваченого, просить зазначений вирок скасувати, ухваливши новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Любашівського районного суду Одеської області від 10.10.2016 року та остаточно призначити покарання у вигляді 4-х років 3-х місяців позбавлення волі.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що призначене вироком покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також суд неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційних задоволення та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; думку прокурора, який відмовився від підтримання апеляційної скарги прокурора, оскільки вважає, що викладені в ній доводи необґрунтовані, оскільки вирок суду вважає законним і обґрунтованим, також вважає такими, що не підлягають задоволенню апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань - це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції в повному обсязі дотримався вищевказаних вимог закону при постановленні оскаржуваного вироку.

Вина обвинуваченого в судовому засідання була встановлена та доведена дослідженими судом першої інстанції в повному обсязі доказами у справі, зокрема: показаннями, допитаними районним судом потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ..

Також винуватість обвинуваченого підтверджується іншими письмовими дослідженими доказами, дослідженими судом першої інстанції належним способом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний дослідити повторно обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції в повній мірі доведено вину обвинуваченого, обставини вчинення злочину в повній мірі відповідають матеріалам справи, встановленим районним судом, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднане із проникненням у інше приміщення, а тому доводи апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника в цій частині не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню.

При призначенні покарання суд першої інстанції також в повній мірі виконав вимоги ст. 65 КК України, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг в цій частині.

Таким чином, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника не знайшли свого підтвердження доказами у справі, жодних клопотань щодо дослідження будь-яких доказів від учасників судового розгляду не надходило і оскільки прокурор, який приймав участь в апеляційному суді не підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд вважає необхідним відмовити в задоволенні всіх апеляційних скарг.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2017 році», мотивувавши це тим, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог п. в ст. 9 вказаного Закону до обвинуваченого не може бути застосовано вказаний Закон, оскільки він вчинив тяжкий злочин в період іспитового строку.

Інших доводів апеляційному суду представлено не було.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 428, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 та прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Любашівського районного суду Одеської області від 16.05.2017 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_7 період перебування його під вартою з 17.05.2017 року по 21.12.2017 року у строк відбуття покарання із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3