Копія ЄУН 678/1386/17
Провадження 1-кп-678-18/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області
У складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
30.09.2017року, біля 10 год. 30 хв. на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, на грунті довготривалих неприязних відносин виник конфлікт з приводу того, що ОСОБА_5 , виганяючи свійську птицю ОСОБА_6 із своєї земельної ділянки, зайшла на город останнього, на що він, застосовуючи образливу лайку, підійшов до ОСОБА_5 і штовхнув її правою рукою в груди, від чого вона впала на землю, а він зайшов у свій двір, взяв в праву руку вила, та умисно кинув їх у ОСОБА_5 , при цьому поцілив ними у гомілку її правої ноги, заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді колотих трьох ран шкіри зовнішньої поверхні правої гомілки, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (не більше 21 доби).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав частково та показав, що 30.09.2018 року трактором копав картоплю на городі і загубив кардан від копалки, повернувшись на город, забрав кардан і прийшовши на подвір`я, побачив ОСОБА_5 , яка перебувала на території його господарства та запропонував останній залишити його подвір`я, однак вона відмовилась, тоді він з метою видворити її з подвір`я обхватив її руками за тулуб, щоб винести з свого подвір`я, але не втримав і вона впала на землю. Після цього вони продовжували сваритись,і ображала його. На подвір`я зайшов, ОСОБА_7 , який, забрав його від потерпілої, однак вона продовжувала його принижувати і він схопив вила та кинув в її бік. В ногу не попав. Цивільний позов заявлений потерпілою не визнає.
Хоча обвинувачений ОСОБА_6 частково визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає, що вона доведена всебічно дослідженими у судовому засіданні доказами по справі.
Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 30.09. 2017року перебуваючи в своєму господарстві, біля 10 год., вигнала зі свого городу кури ОСОБА_6 і коли поверталась додому через його город то він почав виражатися до неї нецензурною лайкою, погрожував, виштовхував її з городу, від чого вона впала на землю. В цей час з господарства ОСОБА_8 вийшов його знайомий ОСОБА_7 , який кричав до нього, щоб той припинив до неї чіплятись і ОСОБА_9 пішов від неї до свого домогосподарства, де зупинився біля гноярки, взяв вила і кинув у неї, поціливши у її праву ногу. Побачивши кров, вона встала і пішла додому, зателефонувала внучці, а та, в свою чергу, повідомила поліцію.
Свідок ОСОБА_10 показала, що 30.09.2018року приблизно 0 10год. до неї зателефонувала її бабця ОСОБА_11 , яка повідомила, що підчас сварки ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , штовхнув її, а потім кинув в неї вилами чим пошкодив гомілку, тому ОСОБА_10 викликала працівників поліції.
Свідок ОСОБА_7 показав, що 30.09.2017року близько 10год. прийшов до ОСОБА_6 у справах і побачив як останній сперечався з ОСОБА_5 , він намагався заспокоїти ОСОБА_6 та забрати його до двору, відвівши його в сторону, останній узяв вила і кинув в сторону ОСОБА_5 , чи попав вилами у неї , він не бачив, однак чув, що ОСОБА_5 в послідуючому говорила, що вила попали їй в ногу.
Крім показів свідків, вина ОСОБА_6 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими матеріалами:
-протоколом огляду місця події від 30.09.2017року ( а.п. 10-13 т. 2) та фототаблицями до нього, яким встановлено місце вчинення злочину;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.11.2017 року та фото- таблицями до нього з яких вбачається яким чином ОСОБА_6 вчиняв злочинні дії відносно ОСОБА_5 (а.п. 56-61 Т. 2);
-висновком експерта № 163 (а.п. 21 Т. 2) та додатковими висновками експерта № 170 (а.п. 39-40, 65-66 Т. 2), якими підтверджується, що ОСОБА_5 отримала тілесне ушкодження легкого ступеня тяжкості, а саме : 3-х ран шкіри зовнішньої поверхні правої гомілки, що могли утворитись від 3-х разової колючої дії на шкіру правої гомілки травмуючого предмету, якому притаманні колючі властивості, за строком давності відповідають приблизно двох денному терміну утворення до моменту проведення судово-медичної експертизи та згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Наказ МОЗ України № 6 від 17.01.95р.» відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я( не більше 21 доби) і не виключено утворення виявлених на тілі потерпілої тілесних ушкоджень вилами.
Покази потерпілої ОСОБА_5 , висновки СМЕ, протоколи слідчого експерименту узгоджуються між собою і спростовують покази ОСОБА_6 данні в судовому засіданні щодо не спричинення потерпілій колотих тілесних ушкоджень, тому покази останнього суд оцінює критично та не приймає їх до уваги, як покази дані з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені діяння.
Таким чином, сукупність доказів дає підстави суду зробити висновок, що дії ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ст. 125 ч. 2 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Кримінальне провадження розглянуто у відповідності до ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення згідно обвинувального акта.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ст. 125 ч. 2 КК України є злочином невеликої тяжкості.
ОСОБА_6 не працює, має позитивну характеристику за місцем проживання, не судимий в силу ст. 89 КК України, вину визнав частково.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд не встановив.
Обставиною, яка обтяжує його покарання, суд визнає вчинення ним злочину проти особи похилого віку.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Враховуючи особу обвинуваченого, те що ОСОБА_6 , не судимий в силу ст. 89 КК України, має позитивну характеристику з місця проживання, не працює, суд приходить до висновку, що міра покарання обвинуваченому повинна бути призначена у мінімальній межі санкції ст. 125 ч. 2 КК України, у виді обмеження волі, що на думку суду буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і буде служити засадам справедливості, об`єктивності при призначенні покарання, його невідворотності та достатності, так як інше більш м`яке покарання не буде сприяти перевихованню обвинуваченого.
Із врахуванням особи обвинуваченого, часткового визнання вини, суд приходить до висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України та встановленням обмежень, передбачених п. 1 і п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Речовий доказ: металеві вила з дерев`яною ручкою сірого кольору, знищити (а.п. 15 Т. 2).
При визначенні моральної шкоди суд враховує обставини справи, що послужили виникненням конфлікту між потерпілою та обвинуваченим, вік потерпілої, а також її соціальний статус ,як пенсіонера, керується вимогами п.п. 9, 17.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди від 31.03.1995р. і враховує характер та обсяг фізичних та душевних страждань, які зазнала потерпіла у звязку із вчиненням щодо неї злочинних дій: фізичні та моральні страждання, порушення її нормального ритму життя, фізичному болю в результаті спричинених тілесних ушкоджень, необхідності вживати додаткові зусилля для організації свого життя.
Міра запобіжного заходу на досудовому слідстві обвинуваченому не обиралась.
На підставі наведено, керуючись ст. 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном на один рік із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1 і п. 2 ч. 1 ст. 76 КК: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Речовий доказ: металеві вила з дерев`яною ручкою сірого кольору, знищити (а.п. 15 Т. 2).
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: підпис ОСОБА_1

.Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_1