Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3599/17
Провадження № 1-кс/723/1022/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2018 року м . Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду,

Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець клопотання заступника начальника СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, освіта середня, працюючого сторожем дошкільного навчального закладу № 27, що в м.Чернівці, раніше не судимого

встановив:
Заступник начальника СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 (надалі - слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим із прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 (надалі прокурор) про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000472 від 14.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 та ч.1 ст.296 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 31.01.2016 року біля 18,30 години в приміщенні магазину ПП «Джуряк», що по вул.Героїв Майдану в с.Спаська, Сторожинецького району, Чернівецької області вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_7 , який тут же переріс в штовханину, а в подальшому на вулиці біля цього ж магазину ОСОБА_4 грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, почав наносити ОСОБА_7 кулаками обох рук удари по тілу та один удар кулаком в обличчя, від якого потерпілий впав на землю. ОСОБА_4 перебуваючи зверху на потерпілому наніс ще не менше двох ударів кулаками по тулубу, від яких у останнього виникли тілесні ушкодження а в подальшому настала смерть.

Слідчий та прокурор в клопотанні стверджують, що підставою для його внесення є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 та ч.1 ст.296 КК України. Слідчий вважає, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до тяжкого злочину та до злочину середньої тяжкості, про що зібрано достатньо доказів. Може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на потерпілу особу і на свідків. Будь-які інші запобіжні заходи не зможуть запобігти наведеним ризикам, а тому слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язки щодо його прибуття до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою, не відлучатися із місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та не спілкуватися із свідками у цьому кримінальному провадженні.

В судовому засіданні, прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання підтримав..

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив щодо застосування до нього запобіжного заходу не визнаючи свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Не заперечив існування, станом на 31.01.2016 року конфлікту між ним та ОСОБА_7 і нанесення один одному незначних ударів. Про те, що його підозрюють у вчиненні цих злочинів, що мали місце 31.01.2016 року йому стало відомо 13.02.2018 року під час отримання повістки-виклику до слідчого.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в суді також заперечила застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , посилаючись на не доведення винуватості підозрюваного так як після конфлікту, який був між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , який мав місце 31.01.2016 року о 18 годині був ще один конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , щодо якого також було кримінальне провадження, яке з незрозумілих причин закрито. Крім цього підозра не доказана так як згідно висновків експертиз на які прокурор не посилається але які були проведені по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_8 , вбачається суперечливість із актом первісної експертизи, а відповідно і з повідомленням про підозру. Немає доказів і щодо існування вказаних в клопотанні ризиків щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та щодо його неявки до слідчого.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують свої доводи, та якими захисник обґрунтовує свої заперечення, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 14.07.2016 року та 13.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472 внесено записи про кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.121 та ч.1 ст.296 КК України які вчинені ОСОБА_4 щодо ОСОБА_7 , який внаслідок нанесення йому тілесних ушкоджень помер.

16.02.2018 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 та ч.1 ст.296 КК України тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого та у вчиненні хуліганських дій.

Із вказаного повідомлення про підозру та пояснень які дав в суді підозрюваний ОСОБА_4 , згідно яких підтверджено факт конфлікту між ним та ОСОБА_9 як в приміщенні магазину так і біля нього, тобто в громадських місцях, а також нанесення ударів один одному та виходячи із факту настання смерті ОСОБА_7 , який помер від тілесних ушкоджень, які виникли від ударів вбачається, що повідомлена підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ч.1 ст.296 та ч.2 ст.121 КК України є обґрунтованою.

При цьому, слідчий суддя не погоджується із захисником, щодо недоведеності обґрунтованої підозри та враховує, що термін «обґрунтована підозра» не передбачає доведеність повідомленої особі підозри в повному обсязі, а означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказане відображає позицію Європейського суду з прав людини, зазначену в пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Наведені слідчим і прокурором та отримані судом, в ході дачі пояснень підозрюваним ОСОБА_4 , факти і інформація, щодо вчиненого конфлікту в громадському місці та щодо нанесення ударів, хоч і незначних, переконує слідчого суддю в обґрунтованості повідомленої підозри, доведеність чи спростування якої покладається на органи досудового розслідування та на сторону захисту в частині її спростування. Однак вказане повинно здійснюватись не в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, а в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив про наявність двох ризиків передбачених пунктами 1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Вивчивши наявність доказів, на які посилається прокурор, доводячи зазначені ним ризики, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Посилаючись на наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, прокурор зазначив, що доказами існування цього ризику є тяжкість вчиненого злочину та безальтернативність покарання за його вчинення.

Слідчий суддя знаходить, що зазначені докази є не належними, оскільки не відповідають вимогам п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику. Таких фактів, суду не надано, а тому слідчий суддя знаходить ризик не доведеним.

Що стосується обставин на які додатково посилається слідчий доказуючи вказаний ризик, щодо того що підозрюваний відмовився давати будь-які покази і не співпрацює зі слідством, то вказані обставини слідчий суддя при розгляді цього клопотання до уваги не приймає, хоча і знаходить їх важливими. На думку слідчого судді вказані обставини можуть зазначатися при підтвердженні зовсім іншого ризику, на існування якого слідчий та прокурор не посилалися.

Слідчий суддя знаходить підтвердженим ризик щодо можливого впливу підозрюваного на потерпілу особу та свідків в цьому кримінальному провадженні, які після повідомлення про підозру ОСОБА_4 ще не допитувались але які допитувались в ході кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_8 , на конфлікт із яким, що мав місце після конфлікту ОСОБА_4 із ОСОБА_7 ,посилається захисник.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на тому що ОСОБА_4 стало відомо про існування щодо нього підозри в спричиненні смерті ОСОБА_10 по спливу двох років після смерті останнього і він на думку слідчого судді може вчинювати дії пов`язані із впливом на потерпілу, яка всі ці роки не вважала підозрюваного винним в смерті ОСОБА_10 та на свідків.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Враховуючи, вагомість обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні двох злочинів які класифікуються, як тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, наявність ризику пов`язаного із можливістю незаконного впливу на потерпілу і свідків, що не виключає застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання для запобігання цього ризику, слідчий суддя вважає що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Всі обов`язки, зазначені в клопотанні та підтримані і слідчим і прокурором в суді, на думку слідчого судді, слід покласти на підозрюваного, уточнивши їх в тій редакції, яка вказана безпосередньо в ч.5 ст.194 КПК України, виключивши обов`язок щодо не відлучання підозрюваного з місця свого проживання так як за їх допомогою буде забезпечено своєчасність на якість досудового розслідування, а також дотримання розумних строків розгляду судом кримінального провадження .

.

Відмова в одному із обов`язків обґрунтована тим, що підозрюваний має постійну і офіційну роботу за межами населеного пункту в якому він проживає і такий його виїзд в м.Чернівці, ніяким чином не вплине на забезпечення існуючого ризику.

Керуючись ст.ст.177, 178, 179, 184, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:
Клопотання заступника начальника СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього, строком на два місяці до 23 квітня 2018 року включно, наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого Сторожинецького відділу поліції в Чернівецькій області, прокурора або суду за їх першою вимогою, із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження, зокрема, для проведення процесуальних дій;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання,

3) не спілкуватися із потерпілою особою та свідками у цьому кримінальному провадженні, на яких вкаже слідчий або прокурор

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на Заступника начальника СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя