Справа №480/2074/16-к 22.02.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/784/173/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 128 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016, за апеляційними скаргами прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоукраїнка, Березнегуватського району, Миколаївської області, громадянина України, непрацюючого, який має середньо-технічну освіту, одруженого, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9 ,
потерпілий ОСОБА_7 ,
представник потерпілого ОСОБА_10 ,

обвинувачений ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги потерпілого.
Просить скасувати вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2017 року та ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити максимальне покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2017 року дії ОСОБА_8 перекваліфіковані з ч. 1 ст. 122 КК України на ст. 128 КК України. ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання у виді 150-ти годин громадських робіт.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 892 (вісімсот дев`яносто дві) грн. 44 коп., моральну шкоду в розмірі 3000 (трьох тисяч) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (трьох тисяч) грн. 00 коп.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_8 незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_8 , судом не дотримано положення ст. 2, 7, 94, 374 КПК України, не взято до уваги практику Європейського Суду з прав людини та рекомендації Пленуму Верховного Суду України, порушено загальні засади кримінального провадження, а саме, законність.

Зазначає, що у мотивувальній частині вироку, суд не виклав обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми, вини і мотивів кримінального правопорушення.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги докази, що могли істотно вплинути на його висновки, а саме, покази потерпілого, які є послідовними та підтверджені слідчим експериментом за його участі від 14 травня 2016 року, а також висновками експертів №21 (а.с. 51) та № 928/21-16 (а.п. 56) які пояснюють механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілим.

Зазначає, що судом фактично не надана належна оцінка доказам, оскільки відповідно до показів обвинуваченого, він не пам`ятає, що конкретно відбувалося 1 червня 2016 року, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно перекваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч 1 ст. 122 КК України на ст. 128 КК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги потерпілого.
Вважає вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області в частині кваліфікації дій обвинуваченого та міри призначеного йому покарання незаконним та необгрунтованим.
Стверджує, що вирок підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що судом помилково встановлено відсутність умислу у ОСОБА_8 , оскільки про наявність конфлікту та спричинення йому тілесних ушкоджень, їх характер підтвердили свідки в судовому засіданні, покази яких не знайшли свого відображення у вироку.

Вказує, що судом не були взяті до уваги два вироки, якими ОСОБА_8 був раніше засуджений за умисне нанесення тілесних ушкоджень іншим мешканцям села. І хоча ці судимості погашені і Кметик відбув покарання, але висновків з цього він не зробив.
Вважає, що призначене обвинуваченому покарання є м`яким.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому що 1 червня 2016 року в ранковий час, ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля кафе «Рубін», розташованого по вул. Миру в с. Радсад, Миколаївського району, Миколаївської області вступив в словесний конфлікт з ОСОБА_7 , в ході якого ОСОБА_8 не втримавши рівновагу, впав на землю потягнувши за собою ОСОБА_7 , де між ними виникла бійка. У ході бійки 5-й палець лівої кисті ОСОБА_7 потрапив до ротової порожнини ОСОБА_8 , та останній вкусив ОСОБА_7 за вище вказаний палець, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді рани 5-го пальця лівої кисті, перелому дистального відділу середньої фаланги цього ж пальця, які відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я.
Дослідивши докази, судом першої інстанції встановлено, що дії ОСОБА_8 на досудовому слідстві за ч. 1 ст. 122 КК України кваліфіковано не правильно та підлягають перекваліфікації на ст. 128 КК України, оскільки суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, характеризується прямим, або непрямим умислом, а в судовому засіданні встановлено, що у обвинуваченого не було умислу ні прямого, ні непрямого на заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційних скаргах, пояснення прокурора та потерпілого на підтримку власних апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого, який вважав їх безпідставними, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд визнає скаргу прокурора такою, що підлягає задоволенню повністю, а потерпілого частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у вироку, окрім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_8 , суд вказаних вимог закону не дотримався.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції замість викладення формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, лише зазначив, у чому ОСОБА_8 обвинувачується органами досудового розслідування.
Тобто, у вироку відсутнє формулювання обвинувачення, яке суд визнав доведеним, як це передбачає діючий кримінальний процесуальний закон (п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України), не зазначено місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форму, вини і мотиви кримінального правопорушення.
За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, в тому числі і законності, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ч. 1 ст. 412 КПК України, а тому не може залишатися у силі і підлягає скасуванню.
Враховуючи положення ст. 404 КПК України, за відсутності відповідних клопотань учасників судового провадження щодо повторного дослідження обставин справи та вчинення інших процесуальних дій, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості усунути допущені судом першої інстанції порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Однак, положеннями КПК України не врегульовані питання кримінального провадження, які полягають у вищенаведених порушеннях судом норм кримінального процесуального Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Значення загальних засад полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Враховуючи наведені положення ч. 6 ст. 9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження законності (п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України), ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню повністю, а апеляційна скарга потерпілого частковому задоволенню, як така, що містить вимогу про скасування вироку.

У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, питання щодо доведеності чи недоведеності обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, тощо, апеляційним судом не перевіряються, відповідно до приписів ч. 2 ст. 415 КПК України.
При новому судовому розгляді даного кримінального провадження суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене, усунути вказані в ухвалі порушення, розглянути кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дати належну правову оцінку діям ОСОБА_8 , перевірити доводи апелянтів та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення у відповідності до вимог кримінального процесуального та кримінального законів.

Керуючись: ч. 1 ст. 7 ч. 6 ст. 9, ч. 2 ст. 376, ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412, 415, 416, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2017 року, відносно ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: