ВИРОК
Іменем України
02.11.2017 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
захисників: ОСОБА_4
ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_6
представника орану опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_7
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001435 від 08.06.2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Баку, громадянина Азербайджанської Республіки, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Гянджа, громадянина Азербайджанської Республіки, раніше не судимого, одруженого, маючого на утриманні двоє малолітніх дітей, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України

за участю обвинувачених: ОСОБА_8

ОСОБА_9 ,-
В С Т А Н О В И В:
08.06.2015 року близько 00:45 год. громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_9 , маючи умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з неповнолітнім громадянином Азербайджанської Республіки ОСОБА_8 , перебуваючи по вул. Залізняка, 13а, у м. Львові, із застосуванням ножа, вчинили розбійний напад на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В результаті чого, ОСОБА_8 , ножем, який тримав у руках, наніс два удари в район грудей ОСОБА_10 чим спричинив останньому тілесні ушкодження. В подальшому ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 застосувавши відносно ОСОБА_11 фізичну силу, яка в момент застосування була небезпечною для його життя та здоров`я, заволоділи його мобільним телефоном «LG G-З» з сім карткою оператора «Київстар» НОМЕР_1 та грошима в сумі 120 грн.
З місця вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 оґли, втекли. В подальшому працівниками Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області, по вул. Городоцька, 185, у м. Львові, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були затримані.
Таким чином, дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.187 КК України, оскільки він за попередньою змовою, в групі осіб, вчинив розбійний напад та дії ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки він за попередньою змовою, в групі осіб, вчинив розбійний напад.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України визнав. Пояснив, що події мали 08.06.2015 року приблизно о 02 год. ночі. Зазначив, що він був разом з ОСОБА_9 , однак у них не було умислу щодо нападу на потерпілих. У вчиненому щиро розкаявся, завдану злочином шкоду відшкодував повністю.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав частково у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Пояснив, що 03, 04 або 05 червня приїхав у м.Львова на огляд до лікаря, оскільки хворіє на ОСОБА_12 , про що є відмітка в паспорті. Вказавши, що у нього ножа особисто не було та він не знав що у ОСОБА_8 був ніж. Пояснив, що потерпілі перші до них підійшли. Тілесних ушкоджень потерпілим він не заподіював, їх не бив, ні грошей, ні телефону не забирав.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 інкримінується саме вчинення розбійного нападу за попередньою змовою, в групі осіб.

Визнаючи винуватість обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, суд, дослідивши фактичні обставини кримінального провадження, дослідивши під час судового розгляду докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.94 КПК України суд оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Належним чином перевіривши докази, проаналізувавши їх у сукупності з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду підтверджено вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою, в групі осіб, розбійного нападу обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зокрема їх вина доводиться дослідженими та перевіреними в судовому засіданні наступними доказами

Показами потерпілого ОСОБА_10 наданими в судовому засіданні про те, що 08.06.2015 року на нього було здійснено розбійний напад по АДРЕСА_4 громадянами Азербайджанської Республіки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 із застосуванням ножа останнім, який тримав його у руках, нанісши два удари в район грудей та повалив його на землю, чим спричинив тілесні ушкодження. Переживаючи за своє життя та реально сприймаючи погрози з боку обвинувачених, потерпілий не чинив опір та розумів, що його поранили. На вимогу обвинувачених віддав їм гроші. Подальші події достеменно пригадати не може. Настоює на тому, що на нього вчинили напад і наносили побої, а саме обвинувачений ОСОБА_8 . Обвинувачених сприймав, як одну групу нападників, і які діяли спільно з метою його пограбування та іншого потерпілого. На своїх показаннях настоює, при цьому, розуміючи та усвідомлюючи свою відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.
Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 08.06.2015 року на нього та його товариша ОСОБА_10 здійснено розбійний напад по АДРЕСА_4 громадянами Азербайджанської Республіки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Додатково пояснив, що обвинувачені застосувавши відносно нього фізичну силу, повалили його на землю коли він намагався втеки та заволоділи його мобільним телефоном «LG G-З» та грошима в сумі 120 грн. Тілесних ушкоджень у нього не було, однак, погрози обвинувачених він сприймав реально, оскільки бачив ніж та кров на землі. Сприймав обвинувачених, як одну групу нападників, які діяли спільно з метою пограбування його та іншого потерпілого.
Кваліфікуючи дії обвинувачених, суд виходить із об`єктивної сторони розбою, яка характеризується нападом з метою заволодіння чужим майном, який обов`язково виявляється у психічному або фізичному насильстві, яке має реальний характер: воно здатне подавити волю потерпілого, примусити його передати майно винному. Суб`єктивна сторона даного злочину передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, вилучає чуже майно, на яке вона немає ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду. Обов`язковими суб`єктивними ознаками розбою є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагачення.
Обставини вчиненого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повністю кореспондуються із диспозицією статті ч.2 ст.187 КК України та узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», відповідно до яких розбій це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.
Аналізуючи обставини даної справи та надані докази слід прийти до висновку, що в діях обвинувачених мав місце саме розбій; їх дії були узгодженими, послідовними і спрямованими на негайне заволодіння майном потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що підтверджується наданими в судовому засіданні показами потерпілих у правдивості яких суд немає підстав для сумніву.
Доводи захисту щодо відсутності умислу обвинувачених в нападі на потерпілих та незнання обвинуваченим ОСОБА_9 про наявність ножа в обвинуваченого ОСОБА_8 є такими, що не знайшли свого підтвердження доказами по справі та суд розцінює як такі, що обумовлені намаганням обвинувачених уникнути від кримінальної відповідальності за вчинене.
Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10.06.2015 р. вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_8 , який 08.06.2015 р. вчинив розбійний напад на нього та іншого потерпілого (а.с.131-133).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.06.2015 р. стверджується, що потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_9 , який 08.06.2015 р. вчинив розбійний напад на нього та іншого потерпілого (а.с.134-136).
Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10.06.2015 р. вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_8 , який 08.06.2015 р. вчинив розбійний напад на нього та іншого потерпілого (а.с.137-139).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.06.2015 р. стверджується, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_9 , який 08.06.2015 р. вчинив розбійний напад на нього та іншого потерпілого (а.с.140-142).
Протоколами про затримання в порядку ст. 208 КПК України, згідно яких у ОСОБА_8 було вилучено викрадений мобільний телефон, грошові кошти та ніж за допомогою якого було вчинено розбійний напад (а.с.143-152).

Протоколами огляду місця події від 08.06.2015 року.

Висновком експерта № 270/15 від 10.06.2015 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_10 було два поранення м`яких тканин у 4-му міжребер`ї передньої правої поверхні грудної клітки. Обидва ушкодження мали ознаки колото-різаних, тобто могли бути заподіяні колюче-ріжучим чи подібним до нього знаряддям незадовго до поступлення в лікарню. Рановий канал кожного з ушкоджень проходив зверху вниз, справа на ліво та спереду назад. Кожне з поранень мало ознаки легкого тілесного ушкодження (а.с.154).

Оцінюючи всі зібрані докази у даному кримінальному провадженні в їх сукупності в результаті їх розгляду в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України доведена і кваліфікація їх дій є вірною.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд зазначає, що вчинений обвинуваченим злочин, згідно з ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно з ст. 66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування ним завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, а також вчинення злочину неповнолітнім (п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 66 КК України). Обставин, що обтяжують покарання, згідно з ст. 67 КК України відсутні.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд зазначає, що вчинений обвинуваченим злочин, згідно з ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно з ст. 66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування ним завданого збитку та усунення заподіяної шкоди (п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України). Обставин, що обтяжують покарання, згідно з ст. 67 КК України відсутні.Щодо особи винного ОСОБА_8 судом встановлено, що він характеризується позитивно, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, раніше не притягався до кримінальної відповідальності.
Щодо особи винного ОСОБА_9 судом встановлено, що він характеризується позитивно, працював садівником, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, має двох малолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно довідки ДПСУ Л.о. УВП №10/19-15/5043 від 28.08.2017 року страждає хронічним токсичним гепатитом В і С. З приводу захворювання перебуває на диспансерному обліку в медичній частині установи у лікаря терапевта. Отримував лікування амбулаторно та стаціонарно.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має на меті не тільки кару, а має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів, виконуючи вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями «Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_9 слід призначити у межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання та вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_8 із застосуванням ст.69 КК України обрання покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією інкримінованої статті з призначенням додаткового покарання, враховуючи щире каяття останнього, неповнолітній вік, позитивну характеристику та відсутність майнових претензій з боку потерпілого.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування ним завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, вчинення злочину неповнолітнім (п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 66 КК України) та враховуючи відсутність будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_8 зі сторони потерпілих у суді, з урахуванням особи винного, який характеризується позитивно, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, судимостей немає, суд вважає за можливе призначити йому основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 187 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Судові витрати в користь держави на залучення експертів НДЕКЦ при ГУМВСУ у Львівській області у зв`язку з проведенням експертиз стягнути з ОСОБА_8 в сумі 736 грн. 56 коп. та ОСОБА_9 736 грн. 56 коп.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 08 червня 2015 року. На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08 червня 2015 року по 21 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з 08 червня 2015 року. На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_9 зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08 червня 2015 року по 21 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судові витрати в користь держави на залучення експертів НДЕКЦ при ГУМВСУ у Львівській області у зв`язку з проведенням експертиз стягнути з ОСОБА_8 в сумі 736 (сімсот тридцять шість гривень) грн. 56 коп. та ОСОБА_9 736 (сімсот тридцять шість гривень) грн. 56 коп.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1