Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3359/16-к
Провадження № 1-кп/553/8/2018
В И Р О К
Іменем України
20.03.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0001321 від 31.08.2016 року відносно:

-ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, м. Охтирка, українця, громадянина України, освіта вища, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-10.11.2017 року Охтирським районним судом Сумської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ №838-УІІІ від 26.11.2015 року зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17.03.2017 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

-на даний час перебуває на розгляді у Октябрському районному суді м. Полтави кримінальне провадження у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразилися у відкритому, заволодінні чужим майном (грабіж), вчиненим повторно, які він скоїв за таких обставин.

Так, 31 серпня 2016 року обвинувачений ОСОБА_4 , близько 11 год. 00 хв. год., знаходячись неподалік пров. Давидовського , 15Б, під`їзду №4 в м. Полтава, помітив ОСОБА_7 , яка, проходячи біля вказаного будинку, направлялась додому, та вирішив заволодіти її ланцюжком та хрестиком із золота, які висіли на її шиї.
Так, обвинувачений, маючи умисел заволодіти вказаним виробами із золота, що належали потерпілій ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих спонукань, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов ззаду до потерпілої та відкрито заволодів шляхом ривка з її шиї золотим ланцюжком, вагою близько 5,58 г., вартістю 3 478,13 грн., та хрестиком вагою 0,78 г, вартістю 486,19 грн., після чого з місця скоєння злочину зник. Викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 3964,32 грн..
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому злочині визнав повністю та пояснив, що 31 серпня 2016 року, близько 11 год. 00 хв., він, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, знаходячись випадково неподалік пров. Давидовського , 15Б, під`їзду №4 в м. Полтава, де неподалік стояв його знайомий ОСОБА_8 та інші знайомі, побачив ОСОБА_7 , яка проходила біля вказаного будинку та помітивши на її шиї золоті вироби, у вигляді золотого ланцюжка та хрестика, раптово вирішив заволодіти ними. Так, він підійшов ззаду до потерпілої та відкрито заволодів шляхом ривка з її шиї золотим ланцюжком та хрестиком вагою 0,78 г, вартістю 486,19 грн., після чого з місця скоєння злочину зник.
Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що повертаючись додому 31 серпня 2016 року, майже біля свого під`їзду, до неї ззаду підбіг невідомий чоловік, який дуже швидко та неочікувано для неї зірвав з її шиї золотий ланцюжок з хрестиком. Вона одразу почало голосно кричати та кликати на допомогу, в результаті чого невідомий чоловік почав переслідувати нападника та затримав отьаннього.
Золотий ланцюжок було вилучено у нападника,, а хрестик упав на землю і його відшукати так і не вдалося.
Судом встановлено, що кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди потерпілій ОСОБА_7 , розмір якої становить 3964,32 грн., яка в ході досудового та судового розгляду відшкодована потерпілій в повному обсязі, на підтвердження чого в матеріалах справи мається заява потерпілої про відсутність майнових претензій до обвинувчаеного.

Частиною 3 ст. 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оскільки обвинувачеий визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникає, судом роз`яснено обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, з урахуванням думки інших учасників судового розгляду, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджував інші докази по справі.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки він скоїв умисні дії, що виразилися у відкритому заволодінні чужим майном (грабіж), вчиненим повторно.

При призначенні покарання суд, виходячи з вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, данні про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Суд насамперед враховує, що ОСОБА_4 скоїв тяжкий зухвалий злочин.

Згідно довідки Наркологічного диспансеру відділення сумської ВУОЗ ОСОБА_4 , на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, суд вбачає вчинення даного злочину в стані наркотичного сп`яніння, ухилення обвинуваченого від суду, в зв`язку з чим був оголошений в розшук.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_4 суд визнає: щире каяття та відшкодування шкоди, завданої злочином.

Вирішуючи питанння про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує особу останнього, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на даний час засуджений до реальної міри покарання за вчинення умисного корисливооого злочину , в період розгляду даного кримінального провадження вчинив ряд умисних корисливих злочинів в м. Полтаві, остаточно відшкодував майнову шкоду лише в ході судового розгляду, що вказує про намагання останнього у такий спосіб уникнути суворого покарання, злісне ухилення від суду, що свідчить про небажання обвинуваченого свідомо ставати на шлях виправленння, а також судом враховується думка потерпілої , яка покладалась на розсуд суду при призначенні покарання та не просила суд призначити йому несувору міру покарання.

За вказаних обставин суд вважає безпідставними твердження захиника та обвинуваченого щодо можливості застосування вимог ст. 69 КК України, оскільки за встановлених судом фактичних обставин суд не може розцінювати щире каяття останнього як свідомий акт його волевиявлення окримінального провадженння та оосби обвинуваченого, а розцінюється судом, як спосіб уникнення співмірного покарання за вчинені протиправні дії, які носять умисний та зухвалий характер.

З урахуванням встановлених судом обставин у кримінальному провадженні, суд вважає правомірним призначити обвинуваченому покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства, у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, що за висновком суду є достатнім для виправлення обвинуваченого, з метою попередження ним вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 судом враховується, вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2017 року, в зв`язку з чим суд повинен виходити з вимог ч.4 ст. 70 КК України.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- золотий ланцюжок та кріплення до нього, які передані на відповідальне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_9 , відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України, підлягають поверненню потерпілій як їй належне.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373-374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 К України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2017 року , остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання рахувати з 17 березня 2017 року з моменту фактичного затримання.

У відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України вирішити долю речових доказів по кримінальному провадженню, а саме:

- золотий ланцюжок та кріплення до нього, які передані на відповідальне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_9 , відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України, повернути потерпілій як їй належне.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд міста Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1