Справа № 404/1141/18
Номер провадження 1-кс/404/343/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню, 0014656, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автобус марки ПАЗ 4234, 2005 року випуску, без реєстраційних номерів , що належить ДП «Дирекція пересувних циркових колективів України», із забороною відчуження та користування майном. Також слідчий просить передати власнику на зберігання речовий доказ.

Слідчий подав заяву про вирішення заявленого ним клопотання без його участі, прокурор вимоги підтримав.

Слідчим відділом Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, 0014656 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України про неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам на загальну суму 102505,62 грн.

30.01.2018 року, ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

23.02.2018 року, постановою слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_5 автобус марки ПАЗ 4234, білого кольору, без реєстраційних номерів, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні 0014656.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на автомобіль з тих підстав, що він є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є розумні підстави вважати, що автобус може бути приховано, передано, пошкоджено або знищено. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, тому хибні заперечення власника/володільця щодо цих обставин. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони розпорядження технікою, з метою запобігання зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпеченням забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

Слідчий надав достатні данні: результати зафіксовані в протоколі огляду місця події; протокол огляду предметів, допити свідків і потерпілих, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України). Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього рухомого майна спів розмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно.

Заявлена до арешту техніка є носієм важливої інформації. Слідчий обґрунтовано вважає про необхідність в подальшому забезпечити проведення експертиз, при цьому предметом спеціальних досліджень буде речовий доказ, тому є ризик відчуження/ремонту, а відтак і нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речового доказу у кримінальному провадженні, та безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до зазначеного майна для забезпечення організації проведення експертиз.

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії слідчого відповідають вимогам закону. Останній довів наявність розумної підозри про існування ризику умисного знищення доказу, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. Кузвні деталі автобуса зберігають відомості унікальної інформаці- доказів можливих злочинів. За таких умов, майно, відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення злочину. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, з метою запобігання його зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах власника і третіх осіб.

Належність автобуса підтверджується реєстраційним талоном транспортного засобу НОМЕР_1 автобус марки ПАЗ 4234, номер шасі НОМЕР_2 , з державним номерним знаком НОМЕР_3 що на праві власності належить ДП «Дирекція пересувних циркових колективів України». За таких умов вимога слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

Чинна редакція ст. 100 КПК України не зобовязує слідчого суддю при накладанні арешту на майно визначати особу - зберігача речових доказів. Такі повноваження належать до виключної компетенції слідчого/прокурора, яким доручено забезпечити проведення ефективного досудового розслідування. За таких умов не підлягає задоволенню вимога слідчого про необхідність визначення відповідальної особи за зберігання речових доказів. Також не існує реальних ризиків для застосування заборони користування автобусом, тому і в цій вимозі доцільно відмовити. Керуючись ч.1, ч. 2 , ч. 5 ст. 170, ст. ст. 172, 173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною відчуження на автобус марки «ПАЗ 4234» 2005 року випуску, без реєстраційних номерів, що належить на праві власності державному підприємству «Дирекція пересувних циркових колективів України».

Відмовити у задоволенні клопотання в частині заборони користування майном та визначення особи відповідальної за зберігання речового доказу.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати слідчому, прокурору, підозрюваному.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1