Справа №333/3023/17
Провадження № 1-кп/333/50/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0001177 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, яка має середню технічну освіту, не заміжня, офіційно не працевлаштована, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
18 березня 2017 року, в період часу з 17 годин 00 хвилин до 17 годин 20 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 в ході раптового словесного конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_6 , діючи умисно, перевищуючи межі необхідної оборони, взяла кухонний ніж та тримаючи його у правій руці, за допомогою якого нанесла потерпілому ОСОБА_6 один удар в область грудної клітини, спричинивши останньому згідно з висновком судово-медичної експертизи від 11.05.2017 р. № 999 тілесне ушкодження у виді колото-різаного поранення грудної клітини зліва в області лівої реберної дуги, по передній ключичній лінії, раньовий канал якого проникає в черевну порожнину, з дотичним пораненням передньої стінки шлунку, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Обвинувачена ОСОБА_4 при допиті в судовому засіданні визнала себе виною частково в пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, розкаялась. Показала, що дійсно 18 березня 2017 року, в період часу з 17 годин 00 хвилин до 17 годин 20 хвилин, знаходилась в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де в ході раптового словесного конфлікту з ОСОБА_6 , який був у стані алкогольного сп`яніння, з метою необхідної оборони від дій останнього, взяла кухонний ніж та тримаючи його у правій руці, нанесла останньому один удар в область грудної клітини, спричинивши при цьому тілесне ушкодження в область грудної клітини зліва.

Потерпілий ОСОБА_6 повідомив суд, що сварка між ним та обвинуваченою виникла на ґрунті ревнощів. У зв`язку з чим, обвинувачена нанесла потерпілому удар ножем в область грудної клітини зліва.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними письмовими доказами, а саме:

- рапортами оперативного чергового Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 18.03.2017 р. за №№ 5819, № 5826, за змістом яких 18.03.2017 р. о 17 год. 24 хв. до відділу поліції надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що телефонує гр. ОСОБА_8 , 1976р.н., що по АДРЕСА_3 його підрізала дружина, начебто вдарила в бік ребер ножем, а також 18.03.2017 р. о 18 год. 44 хв. надійшло повідомлення про те, що до 5 міської лікарні доставлено ОСОБА_6 з діагнозом: проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва. Згідно з поясненнями: вдарила дружина.

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 21.03.2017 р., складеного на підставі усної заяви ОСОБА_6 ;

- висновком експерта від 10.04.2017 р. за № 999, за змістом якого колото-різане поранення грудної клітини зліва в області лівої реберної дуги по передній ключичній лінії, раньовий канал якого проникає в черевну порожнину, з дотичним пораненням передньої стінки шлунка у гр. ОСОБА_6 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя; дане ушкодження утворилось від дії предмета що мав колюче-ріжучі властивості, про що свідчить наявність лінійної шкірної рани та переваження глибини ранового каналу над довжиною шкірної рани; давність утворення тілесного ушкодження не суперечить строку, вказаному в обставинах справи.

- висновком експерта від 10.04.2017 р. за № 1000д, згідно з яким виникнення пошкоджень у гр. ОСОБА_6 можливо при будь-якому взаєморозташуванні потерпілого відносно нападника за умови доступності зон ушкоджень; враховуючи локалізацію видимого зовні ушкодження потерпілому було нанесено не менше 1-го травматичного впливу.

- висновком експерта від 23.03.2017 р. № 721, відповідно до якого синці навколо лівого ока, в лівій скроневій області, в області обох пліч та передпліччів, в області грудної клітки зліва, в області обох стегон та гомілок, в проекції крила правої клубової кісти, в області правої сідниці у гр. ОСОБА_4 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження згідно п. 2.3.5. («Правила судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.»). Дані ушкодження утворились від дії тупих предметів. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку вказаному освідуваною.

- висновком експерта від 23.03.2017 р. № 722д, за змістом якого виявлені тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_4 утворились не менш ніж від 12-ти травматичних дій; взаєморозташування потерпілої і нападаючого в момент спричинення тілесного ушкодження могло бути будь-яким при умови доступності відповідних ділянок тіла для нанесення ударів. - висновком судово-медичного експерта від 12.05.2017 р. за № 178/к, згідно з яким не підтверджено дані слідчого експерименту про другий травматичний вплив колючо-ріжучого предмету даним медичної документації та результатам судово-медичної експертизи.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.05.2017 р. за участю підозрюваної ОСОБА_4 та доданим до нього відеозаписом проведення слідчого експерименту, а також висновком експерта від 29.05.2017 р. № 214/к, згідно з яким пошкодження встановлене у гр. ОСОБА_6 могло бути отримане при обставинах, викладених у протоколі слідчого експерименту та диску, наданих на експертизу за участю гр. ОСОБА_4

- поясненнями судово-медичного експерту ОСОБА_9 , яка була викликана судом в ході розгляду справи на підставі ст. 356 КПК України.

Таким чином, сукупність наведених вище та досліджених в судовому засіданні доказів підтверджують винуватість ОСОБА_4 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, тобто у вчинені злочину, передбаченого ст. 124 КК України.

Отже, органами досудового розслідування правильно кваліфіковані дії ОСОБА_4 за ст. 124 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Обставини, що обтяжують покарання: відсутні.

Пом`якшуючими покарання обставинами є: щире каяття.

Так, судом враховано, що скоєне обвинуваченою кримінальне правопорушення є злочином невеликої тяжкості, ОСОБА_4 раніше не судима, не знаходиться на обліку у лікаря психіатра та нарколога, вину визнала частково та розкаялась. Крім того, судом прийнято до уваги, що потерпілий гр. ОСОБА_6 не наполягав на призначенні судом суворого покарання обвинуваченій.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати їй покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті з іспитовим строком.

Обвинуваченою та її захисником заявлено клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року та звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання, з наслідками застосування амністії остання ознайомлена.

Статтею 85 КК України унормовано, що на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Частиною 1 ст. 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 р. набув чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 р. за № 1810-VIII, дія якого поширюється на осіб, які вчинили злочини, до дня набрання ним чинності включно (ст.13 названого Закону).

Згідно з ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує, зокрема, за ініціативою обвинуваченого.

Пунктом «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчинені умисного злочину, який не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачена раніше не судима, обвинувачується у скоєнні злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, має дитину, якій на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» не виповнилось 18 років, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження від 20.01.2000 р. № НОМЕР_1 .

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено, амністія щодо неї не застосовувалась. Отже, на обвинувачену поширюється дія Закону України "Про амністію у 2016 році" та остання підлягає звільненню від відбування покарання.

Судом роз`яснено обвинуваченій наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє її від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до неї не може бути застосована.

ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 50 000 грн. та моральної шкоди в сумі 50 000 грн.

В судовому засіданні 03.10.2017 р. ОСОБА_6 заявив, що просить суд стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 20 000 та моральну шкоду в сумі 20 000 грн. При цьому, будь-яких заяв про зменшення розміру позовних вимог цивільним позивачем до матеріалів справи не надано.

Заявою від 05.02.2018 р. потерпілий просив суд відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі.

Розглянувши заявлені вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З огляду на викладене, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями обвинуваченої, судом враховано характер, тривалість та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого та тривалість часу для відновлення здоров`я потерпілого. У зв`язку з чим, враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково в сумі 1 500 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовляється через недоведеність.

Крім того, враховуючи, що цивільним позивачем жодних доказів на підтвердження понесення останнім матеріальних збитків на суму 50 000 грн. до матеріалів кримінальної справи не надано, судом відмовляється у задоволенні вимог в цій частині через недоведеність.

Відповідно до ст. 124 КПК України, документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 527,76 грн. покладаються судом на обвинувачену.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001177 не обирався.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт на майно, накладений ухвалою суду від 20.03.2017 р. судом скасовується.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368-371, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винною у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 50 000 грн. та моральної шкоди в сумі 50 000 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн. 00 коп. моральної шкоди. У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 527 грн. 76 коп.

Скасувати накладений ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2017 р. арешт на майно, а саме: светр сірого кольору зі слідами РБК, який упаковано до картонної коробки; три кухонних ножі, які упаковано до спец. пакету № 4231357; один кухонний ніж, який упаковано до паперового конверту.

Речові докази:

-змиви на марлеві тампони з кистей рук ОСОБА_4 , светр з нашаруванням РБК та зрізи вільних кінців нігтьових пластин ОСОБА_4 , які знаходяться на зберіганні в Комунарському ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1