УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/2115/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 жовтня 2017 року про відмову в задоволенні його заяви про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, постановити нову, якою застосувати положення ст.82 КК України та замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким.
В обґрунтування апеляційної скарги засуджений зазначив, що відбув більшу частину призначеного судом покарання та довів своїм ставленням до праці, що став на шлях виправлення. Вину в скоєному злочині визнає.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до положень ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Наведене є обов`язковою передумовою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у місцях відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції зазначив, враховуючи встановлені по справі обставини, думку адміністрація установи виконання покарань, дійшов до висновку, що ОСОБА_6 своїм відношенням до праці та поведінкою не довів, що став на шлях виправлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Сніжнянського міського суду Донецької області від 22.10.2013 року, яким його засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 9 років позбавлення волі. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.02.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.07.2012 року по 21.03.2014 рік. Початок строку: 09.07.2012 року, кінець строку - 27.10.2019 року, відбув 1/2 строку покарання 28.04.2015 року.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за умисні злочини. Згідно довідки РВК №73 засуджений ОСОБА_6 за останньою судимістю в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.07.2012 року. Під час утримання в СІЗО м. Артемівська Донецької області характеризувався посередньо, вимог режиму тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав.
З 11.02.2014 року відбував міру покарання в СІЗО м. Донецька. За час відбування покарання характеризувався посередньо, вимог режиму тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав.
З 04.04.2014 року відбував міру покарання в СІЗО м. Артемівська Донецької області. За час відбування покарання допустив одне порушення вимог режиму тримання за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав.
З 06.11.2014 року відбуває міру кримінального покарання в Райківській виправній колонії Житомирської області (№ 73).
За час відбування покарання допустив 4 порушення вимог режиму тримання, які виразились у не тактовній поведінці, порушенні правил пожежної безпеки, локалізації, за що 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності та 2 рази було проведено бесіди виховного характеру. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має 3 заохочення.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, дослідивши усі обставини, врахувавши думку представника адміністрації Райківської виправної колонії ( №73), дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність переконливих даних про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, що відповідно до вимог ст.82 КК України було б підставою для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 висновків суду першої інстанції не спростовують і не містять підстав для її задоволення.
Керуючись ст. 404,405, 407,537 КПК України, колегія суддів,
Постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.10.2017 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким - без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: