Справа №560/416/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,
представника Служби у справах дітей Дубровицької РДА ОСОБА_9 ,
представника сектору ювенальної превенції сектору превенції Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти загальної середньої, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 13.12.2017 року Дубровицьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, із звільненням на підставі ст.ст.75, 104 КК України, від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку терміном 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:
17 лютого 2017 року біля 15 год. неповнолітній ОСОБА_5 , знаходячись у роздягальні спортзалу Дубровицького НВК "Школа-Ліцей", що в м.Дубровиця вул.Макарівська,11, де з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з карману куртки, яка висіла на вішаку, таємно викрав мобільний телефон марки "Lenovo A369і" вартістю 765 грн. із сім-картою "Київстар" вартістю 25 грн. та сім-картою "МТС Україна" вартістю 25 грн., який належав неповнолітньому ОСОБА_7 , в результаті чого заподіяв останньому майнової шкоди на суму 815 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі та повністю підтвердивши показання надані в ході досудового розслідування та обставини, зазначені в обвинувальному акті.
Так, з показань обвинуваченого вбачається, що обставини скоєння злочину не заперечує, докази, здобуті органом досудового розслідування, не оспорює. У скоєному щиро кається.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 17 лютого 2017 року близько 14 год. він приїхав на змагання по баскетболу до Дубровицького НВК "Школи-ліцею". Переодягнувшись у шкільній роздягалці він пішов в спортзал, а свої особисті речі залишив на вішаку. Біля 15 год. він зайшов в роздягалку та хотів взяти мобільний телефон, що лишив в середній кишені своєї курточки. Однак телефону в кишені не було. Він згадав, що коли залишав телефон в курточці, у роздягалці був тільки один хлопець, який приїхав із Висоцькою командою. Тоді він покликав в роздягалку свого вчителя ОСОБА_11 та хлопця, який залишався у роздягалці. Цей хлопець сказав, що він нікого не бачив і сам теж не брав мобільний телефон. Як пізніше стало відомо, телефон забрав цей же хлопець, яким виявився ОСОБА_5 . На даний час телефон йому повернуто, а тому претензій до обвинуваченого він не має.
З протоколу огляду місця події від 03.03.2017 року (а.с.19) вбачається, що ОСОБА_5 в приміщенні Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області добровільно видав мобільний телефон чорного кольору марки "Lenovo A369і", якого він викрав в ліцеї.
Згідно висновку експертного заключення з оцінки рухомого майна від 09.03.2017 року (а.с.25-30) середня ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону "Lenovo A369і" на момент проведення товарознавчого дослідження з врахуванням фізичного та функціонального зносу, станом на 17.03.2017 року становила 765 грн (без ПДВ).
З довідок приватного підприємця ОСОБА_12 (а.с.36, 37) вартість сім-карток операторів мобільного зв`язку "Київстар" та "МТС Україна" станом на 17.02.2017 року становила по 25 грн. кожна.
На підставі вищезазначеного, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна - крадіжку, а тому кваліфікація його дій за ч.1 ст.185 КК України є правильною.
Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку.
На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченого узгоджуються між собою, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, яка, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Пленум Верховного Суду України в пункті 3 своєї постанови від 23.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Тому, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з того, що вчинений обвинуваченим злочин є злочином проти власності та у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Однак, потерпілий у своїй заяві від 23.03.2017 року (а.с.62) зазначає, що з приводу крадіжки мобільного телефону до обвинуваченого жодних претензій матеріального та морального плану не має, так як матеріальні збитки йому були відшкодовані в повному обсязі. В подальшому таких претензій мати не буде.
Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставини, які пом`якшують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, згідно медичної документації на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває, думку потерпілого та з урахуванням усіх зазначених обставин, в тому числі з урахуванням Звіту Служби у справах дітей від 31.05.2017 року, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного судом покарання.
Крім того, згідно висновку досудової доповіді відносно ОСОБА_5 орган пробації на підставі інформації, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення неповнолітнього без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе.
Тому, призначаючи обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та попереднім вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 13 грудня 2017 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.
На підставі ст.104 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку.
- мобільний телефон "Lenovo A369і", який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Голова Дубровицького
районного суду: ОСОБА_1