Справа № 164/1411/17 Провадження №11-кп/773/508/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст. 185 КК УКраїни Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 15 серпня 2017 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ситниця, Маневицького району, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, в порядку ст. 89 КК України судимості не має,

засуджено:

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

До вступу вироку в законну силу до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислено рахувати з 15 серпня 2017 року.

В порядку ст. 100 КПК України вирішено питання про долю речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 14 травня 2017 року біля 22 години в смт. Колки, Маневицького району Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна, пішов до складських приміщень ОСОБА_7 , що знаходяться по АДРЕСА_2 , де, переконавшись, що його ніхто не бачить, проник на огороджену територію, після чого, прорізавши тентоване покриття кузову, проник на кузов автомобіля „МАЗ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , звідки таємно викрав один мішок цукру, вагою 50 кг, вартістю 760 гривень, який належав ОСОБА_7 чим завдав потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважає вирок суду в частині призначеного покарання надто суворим. Посилається на те, що судом не враховано пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також його характеристику за місцем проживання, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, повне відшкодування завданих збитків. ОСОБА_8 на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Вказує, що у його підзахисного відсутні кошти на оплату правової допомоги адвоката, право скористатись безоплатними послугами якого, йому роз`яснено не було, у зв`язку із чим вважає, що порушено право ОСОБА_8 на захист. Зазначає, що дії ОСОБА_8 кваліфіковано невірно, оскільки територія складів не огороджена, не охороняється сторожем, тоді як вчинення крадіжки з автомобіля не є проникненням в сховище, а тому просить перекваліфікувати його дії з ч.3 ст. 185 на ч.1 ст. 185 КК України. Також судом необгрунтовано було віднесено до обтяжуючих покарання обставин вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання, не пов`язаного з реальним позбавленням волі.

В поданих на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 запереченнях прокурор вказує, що доводи апелянта про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі є безпідставними, оскільки останній неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, за місцем проживання характеризується негативно, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння. Заперечує доводи апелянта в частині невірної кваліфікації дій обвинуваченого, вказує, що територія, де знаходяться складські приміщення, біля яких знаходився автомобіль «МАЗ», з якого вчинена крадіжка, цукру огороджена сіткою з однією сторони та бетонним парканом з іншої, охороняється щоденно, що підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 , оглядом місця події та іншими матеріалами кримінального провадження. Вказує, що вирок суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а призначене ОСОБА_8 покарання відповідає санкції статті, за якою його притягнуто до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлені судом фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та його кваліфікація є правильною.

Судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 в умисних діях, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше сховище.

Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Так, в поданій апеляційні скарзі захисник ОСОБА_9 не оспорює факт вчинення його підзахисним крадіжки, заперечує наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 такої кваліфікуючої ознаки як проникнення у інше сховище, мотивуючи свої доводи вільним доступом до складських приміщень.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року під сховищем слід розуміти також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.

З фабули інкримінованого обвинувачення згідно обвинувального акту та з встановленого судом першої інстанції доведеного обвинувачення вбачається наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 такої кваліфікуючої ознаки як проникнення у інше сховище, оскільки крадіжка була вчинена з тентованого кузова автомобіля марки МАЗ д.р.н. НОМЕР_1 , що в судовому засіданні показав сам обвинувачений.

Доводи апеляції захисника обвинуваченого про порушення права на захист не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, так як підозрюваному ОСОБА_8 , у відповідності до ст. 276 КПК України, було роз`яснено право на першу вимогу мати захисника, про що він ствердив особистим підписом. Більше того, інтереси обвинуваченого ОСОБА_8 представляє захисник.

Окрім того, в ході судового розгляду справи, обвинувачений ОСОБА_8 визнав факт перебування ним в стані алкогольного сп`яніння, в момент вчинення злочину.

Що стосується міри покарання, призначеної ОСОБА_8 , то вона явно не відповідає тяжкості скоєного ним злочину та особі обвинуваченого.

У відповідності до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся у скоєному, сприяв його розкриттю, а тому ці обставини є такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 .

Водночас, з кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 вчинив злочин по відношенню до одного потерпілого, сума викраденого ним майна складає 760 гривень.

Апеляційний суд вищевказані обставини визнає такими, що пом`якшують покарання та в сукупності з іншими обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і з урахуванням даних про його особу, вважає за необхідне, застосувати до нього ст. 69 КК України і призначити йому покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією цього закону.

Проте, враховуючи, той факт, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності і йому призначалось покарання з іспитовим терміном, апеляційний суд вважає, що реальним, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого буде покарання у виді арешту на строк 5 місяців.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Маневицького районного суду Волинської області від 15 серпня 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 69 КК України зменшити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) місяців арешту.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді: