н/п 1-кп/640/874/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Харкова, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -
в скоєні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 353 КК України, -
встановив:
Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
У підготовчому судовому засіданні захисниками заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення його недоліків, мотиви які викладені письмово та залучені до матеріалів справи. Обвинувачений підтримав захисників.
Прокурор вважав клопотання безпідставним, обвинувачений акт таким, що підлягає призначенню до судового розгляду. Потерпілі підтримали прокурора.
У відповідності до п.2, п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
В порушення вищезазначених вимог закону в обвинувальному акті вказані анкетні дані лише одного обвинуваченого ОСОБА_7 , однак як вбачається з обвинувального акту в ньому вказано, що злочини скоїв ще ОСОБА_8 , тобто фактично прокурором обвинувачуються ще інша особа, анкетні дані якої обвинувальний акт не містить.
Крім того, суд зазначає, що згідно обвинувального акту ОСОБА_7 не працює, обвинувачується у вчиненні пособництва в одержанні службовою особою ОСОБА_8 , неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою, групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
На теперішній час обвинувальний вирок у відношенні ОСОБА_8 відсутній, справа у відношенні нього виділена в окреме провадження та до суду не направлена, що унеможливлює розгляд обвинувального акту у відношенні лише пособника ОСОБА_7 , який не є службовою особою.
Відповідно до ч. 4 ст. 217 КПК України матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.
Постанова слідчого про виділення у відношенні ОСОБА_9 матеріалів в окреме провадження ні захиснику, ні обвинуваченому ОСОБА_7 , ні потерпілим не розкрита, між тим в обвинувальному акті, у викладі фактичних обставинах, йде посилання на виділення матеріалів у відношенні ОСОБА_8 , в окреме провадження, тобто на докази які сторонам не розкриті, що в подальшому може вплинути на допустимість доказів, по кримінальному провадженню та позбавляє сторону захисту скористатися своїми правами передбаченими ст. 303 КПК України. Також, сторонам не відкрита ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій, що також може вплинути на допустимість доказів отриманих по даному кримінальному провадженню (правова ВСУ №671/463/15-к). Тобто, обвинувальний акт складений та затверджений, в порушення процедури передбаченої ст.ст. 290, 291 КПК України .

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
При цьому, відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням
Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_7 кваліфіковані в тому числі за ч.5 ст.27, ч.3 ст. 368 КК України - пособництво в одержанні службовою особою, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою, групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.5 ст. 27 КК України пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати злочинця, знаряддя чи засоби вчинення злочину, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети, або іншим чином сприяти приховуванню злочину.
Між тим, у фактично встановлених обставинах, які вказані в обвинувальному акті, відсутнє вказання в чому полягало пособництво обвинуваченого - у вказівках, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод, або заздалегідь обіцянки переховати злочинця, знаряддя чи засоби вчинення злочину, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети, або іншим чином сприяти приховуванню злочину.
Тобто формулювання обвинувачення є нечітким, маються суперечності у кваліфікації дій обвинуваченого та встановленим фактичним обставинам, що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення, що порушує право обвинуваченого на захист. В подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України, та розглянути кримінальне провадження в його межах.
В рішенні від 25.07.2000р. у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський суд з прав людини вказав, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. З ст. 6 Конвенції.
Таким чином, обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим нормами ч.2 ст. 9, ст. 91, ч.4 ст. 110, п.п.3, 5 ч.2 ст. 291, ст. 290 КПК України, а тому у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Інші посилання сторони захисту на невідповідність обвинувального акту вимогам закону не найшли свого підтвердження.

На теперішній час підстав для зміни запобіжного заходу обраного на стадії досудового розслідування справи, а також повернення сплаченої застави, суд не вбачає, оскільки ризики доведені прокурором при обранні запобіжного заходу - тривають.

В задоволені клопотання про скасування арешту на майно накладене ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав передбачених ч.1 ст. 174 КПК України.

Клопотання про витребування документів та виклику свідка, судом не розглядається, враховуючи повернення обвинувального акту прокурору, що не позбавляє сторону захисту заявити відповідні клопотання прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд, -

ухвалив :
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000426 за обвинуваченням ОСОБА_7 в скоєні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 353 КК України - повернути прокурору, який склав обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків.

В задоволені клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу, повернення застави, скасування арешту відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м.Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1