Справа № 349/108/17
Провадження № 1-кп/349/33/17
В И Р О К
іменем України
17 жовтня 2017 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000009 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопушня Рогатинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який не працює, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інваліда ІІІ групи з дитинства, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
15 листопада 2016 року, приблизно в проміжку часу з 15.00 год. до 16.00 год. ОСОБА_5 , який на той час працював на посаді оператора в ДП «М`ясопереробний комплекс «Росана», що знаходиться за адресою: м. Рогатин, вул. Галицька, 129, з корисливих мотивів, діючи з прямим умислом, з метою заволодіння чужим майном, знаючи, що за ним ніхто не спостерігає, проник з загальної роздягальні ДП «М`ясопереробний комплекс «Росана» до приміщення, в якому зберігав особисті речі ОСОБА_7 (надалі особиста роздягальня). Проникнення ОСОБА_5 здійснив шляхом відчинення дверей до цього приміщення ключем, вийнятим із шафки в загальній роздягальні, де його зберігав ОСОБА_7 . Перебуваючи у вищезазначеному приміщенні, ОСОБА_5 таємно викрав з куртки ОСОБА_7 телефон Lenovo А2010 вартістю 2000,00 грн., в якому було активовано сім-картку вартістю 30,00 грн., на балансі якої знаходилось 40,00 грн., чим заподіяв ОСОБА_7 шкоду в розмірі 2070,00 грн., відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 185 КК України

ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та надав показання, що в листопаді 2016 року працював в ДП «М`ясопереробний комплекс «Росана». В той день, коли в ОСОБА_7 пропав телефон, допомагав йому в загальній роздягальні налаштувати цей телефон. Після цього пішов працювати, залишивши ОСОБА_7 в загальній роздягальні. Коли повернувся після виконання роботи до загальної роздягальні, щоб переодягнутися, там знаходився ОСОБА_9 . Далі до загальної роздягальні зайшли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а він, завершивши переодягання, пішов додому. Заперечив ту обставину, що йому було відомо, куди кладе ключі від особистої роздягальні ОСОБА_7 , оскільки приходив на роботу та йшов з роботи швидше за нього. Телефон знайшов на початку грудня 2016 року на узбіччі дороги, коли повертався з роботи. Телефон був вимкнений, без наклейки з IMEI на ньому. На наступний день повісив на дереві оголошення про те, що знайшов телефон чорного кольору. Підтвердив, що про крадіжку телефона ОСОБА_7 дізнався в день її вчинення після розмови по телефону з ОСОБА_12 . На момент, коли знайшов телефон, продовжував працювати разом з ОСОБА_7 , однак ні йому, ні іншим працівникам не повідомляв про свою знахідку.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні надав показання про те, що осінню 2016 року, точної дати не пам`ятає, зайшов у загальну роздягальню за місцем своєї роботи в ДП «М`ясопереробний комплекс «Росана», де знаходився ОСОБА_5 . Оскільки був без окулярів, то попросив ОСОБА_5 ввести логін та пароль для входу в одну із соціальних мереж, для чого передав йому свій телефон марки Lenovo, придбаний за два тижні до цього. Далі поклав телефон у кишеню свої куртки, яку зберігав в окремому приміщені, вхід до якого можливий тільки з загальної роздягальні, та доступ до якого мав тільки він та ОСОБА_13 . Двері до цього окремого приміщення зачинив ключем, який поклав у шафці в загальній роздягальні, та пішов працювати. Повернувся туди за 40 хв., це було в проміжку часу з 15.00 до 16.00 год., щоб з`ясувати чи прийшло йому повідомлення, і виявив зникнення телефону. Відразу запідозрив, що крадіжку вчинив ОСОБА_5 . З цього приводу поскаржився керівництву. Наступного дня директор підприємства провів збори, де були присутніми він, ОСОБА_5 та інші працівники. На зборах оголосив, що підозрює у вчиненні крадіжки ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 заперечив свою причетність до крадіжки. Повідомив, що поліцейські йому повернули телефон без сім-картки.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні надав показання, що працював в ДП «М`ясопереробний комплекс «Росана» разом з обвинуваченим та потерпілим. З потерпілим ОСОБА_7 зберігали свої речі в окремому приміщенні, доступ до якого можливий тільки з загальної роздягальні. Двері цього окремого приміщення завжди зачиняли на ключ, який залишали в шафці № 33 у загальній роздягальні. Про місце зберігання ключа знали тільки він, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Одного робочого дня, приблизно о 15.00 год., разом з ОСОБА_14 зайшов з морозильної камери в загальну роздягальню, щоб зігрітися. Там перебували ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . ОСОБА_15 був одягнений, нічого незвичного в його поведінці не зауважив. Невдовзі ОСОБА_15 пішов з роздягальні. Через деякий час до особистої роздягальні прийшов ОСОБА_7 , який вийшовши з неї, сказав, що в нього викрали телефон. В цей час в загальній роздягальні ще залишалися ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . ОСОБА_7 сказав їм, що підозрює в крадіжці ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні надав показання, що в листопаді 2016 року працював в ДП «М`ясопереробний комплекс «Росана». Особисті речі зберігав в загальній роздягальні, а потерпілий в окремому приміщенні. В день, коли в потерпілого зник телефон, прийшов в загальну роздягальню, там ще нікого не було, та прийняв душ. Далі в загальну роздягальню зайшов ОСОБА_10 . З ним він порозмовляв і тоді туди зайшов ОСОБА_5 . Переодягнувшись, ОСОБА_5 відразу залишив загальну роздягальню. Його поведінка була незвичною, виглядав переляканим. Після цього в загальну роздягальню зайшов ОСОБА_7 , який після того, як заглянув в окреме приміщення, оголосив, що у нього викрадено телефон.

Суд вважає недостовірними показання ОСОБА_9 щодо осіб, які перебували в загальній роздягальні, коли він зайшов до неї, оскільки вони спростовуються сукупністю показань ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_11 , надав показання, що одного дня зайшов разом з ОСОБА_10 до загальної роздягальні в ДП «М`ясопереробний комплекс «Росана», в якій на цей час вже перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . Через 2-3 хв. ОСОБА_5 залишив роздягальну і невдовзі туди зайшов ОСОБА_7 , який відчинив ключем двері до особистої роздягальні, де зберігав свої речі і виявив крадіжку свого телефону. ОСОБА_7 відразу сказав, що знає хто це вчинив і вибіг з роздягальні, щоб наздогнати ОСОБА_5 , однак було запізно, оскільки той вже пішов з підприємства.

Свідок ОСОБА_17 , директор ДП «М`ясопереробний комплекс «Росана», надав показання, що з приводу крадіжки телефону в ОСОБА_7 проводив зібрання працівників, на якому попросив, щоб особа, яка вчинила цю крадіжку, якщо вона є серед присутніх, добровільно віддала телефон. ОСОБА_7 на зібранні вказував на ОСОБА_5 як на особу, що вчинила крадіжку, а ОСОБА_5 заперечував свою причетність до неї.

Показання свідка ОСОБА_18 , поліцейського Рогатинського відділення поліції, відповідно до ч. 7 ст. 97 КПК України суд визнає недопустимим доказом, оскільки вони стосуються пояснень осіб, наданих йому під час здійснення ним кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_19 , працівник магазину «Жжук», надав показання, що у січні 2017 року ОСОБА_5 в приміщені магазину «Жжук» надав йому телефон Lenovo А2010 чорного кольору без наклейки на якій зазначається IMEI та попросив розблокувати ОСОБА_20 аккаунт. Пояснив, що забув пароль до ОСОБА_20 аккаунта, тому повернув налаштування телефону до заводських, однак для ввімкнення телефону все рівно необхідно ввести цей пароль. ОСОБА_19 йому відповів, що провести таке розблокування можливо у сервісному центрі і зі згоди ОСОБА_5 в цей же ж день передав туди телефон.

Свідок ОСОБА_12 , фізична особа-підприємець, який надає послуги ДП «М`ясопереробний комплекс «Росана», надав показання, що 15.11.2016, приблизно в обідній час, ОСОБА_7 повідомив його про викрадення у нього телефону. Цю інформацію він довів до відома директору, ОСОБА_17 .

В квитанції про прийняття на ремонт № 404 зазначено, що ОСОБА_15 передає ОСОБА_21 телефон Lenovo A2010 Black, заявлена несправність заблокований ОСОБА_20 аккаунт.

Відповідно до копії журналу приходу на роботу працівників ДП «М`ясопереробний комплекс «Росана» ОСОБА_5 15.11.2016 прийшов на роботу о 12.00 год. та пішов з роботи о 16.00 год.

В протоколі від 25 січня 2017 року з доданою фототаблицею викладено умови і результати проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якого він вказав на металеву шафку, в якій зберігав ключ від особистої роздягальні, показав як ключем відчиняються двері до особистої роздягальні, вказав на місце, де висіла його куртка.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13 січня 2017 року ОСОБА_5 добровільно видав слідчому в присутності понятих в Рогатинському відділенні поліції телефон Lenovo А2010 чорного кольору.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 16 січня 2017 року з доданою фототаблицею було проведено огляд загальної роздягальні ДП «М`ясопереробний комплекс «Росана», металевої шафки в приміщенні загальної роздягальні, входу до особистої роздягальні, приміщення особистої роздягальні, а також було складено план-схему будівлі в якій знаходяться загальна та особиста роздягальні.

Фотографію оголошення про те, що знайдено телефон Lenovo, суд визнає неналежним доказом, оскільки вона не дає можливості встановити хто, коли і в якому місці розмістив це оголошення.

Розписку ОСОБА_5 , надану начальнику Рогатинського відділення поліції про те, що він зобов`язується повернути викрадений ним телефон, суд визнає недопустимим доказом на підставі ч. 4 ст. 95 КПК України згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

В довідці, виданій 14.01.2017 ФОП ОСОБА_22 , вартість вживаного телефону Lenovo А2010 станом на 15.11.2016 визначено в розмірі 2000,00 грн.

Оцінюючи сукупність зібраних доказів, суд дійшов переконання, що показання ОСОБА_5 в тій частині, що він знайшов телефон Lenovo A2010 та намагався повернути його власнику, є недостовірними, адже він дізнався про вчинення крадіжки в ОСОБА_7 в день її вчинення; йому було відома модель, колір телефону ОСОБА_7 ; ОСОБА_7 з першого дня крадіжки вказував на нього, як на особу, що вчинила цю крадіжку, і йому було про це відомо. Це означає, що у випадку якщо б ОСОБА_5 дійсно знайшов телефон, він повинен був би знати, кому він належить, і кому його потрібно повернути. Більше того, передаючи телефон для розблокування, ОСОБА_5 сказав, що забув пароль до Гугл аккаунта, тобто хотів приховати інформацію про те, що телефон йому не належить.

Наявність кваліфікуючої ознаки крадіжки поєднання її з проникненням у інше приміщення підтверджується тим, що особиста роздягальня в якій ОСОБА_7 зберігав свій телефон призначена для зберігання матеріальних цінностей обмеженого кола працівників, до якого не входив ОСОБА_5 , та зачинялася на ключ, доступ до якої ОСОБА_5 не мав, тобто умисел на вчинення крадіжки у ОСОБА_5 міг виникнути тільки до моменту проникнення в особисту роздягальню.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення, мало місце та становить склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд, врахувавши характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину (тяжкий); особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двоє малолітніх дітей, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом ІІІ групи з дитинства, не був судимий, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дійшов висновку, що необхідним і достатнім для попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, та про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання і про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Розглядаючи цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 70,00 грн. на відшкодування майнової шкоди та 15 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку про його часткове задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Встановлені під час судового провадження обставини дають підстави суду для задоволення вимоги потерпілого щодо відшкодування завданої йому обвинуваченим майнової шкоди в розмірі 70,00 грн., тому ця сума підлягає стягненню з обвинуваченого.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000,00 грн.

Витрати на правову допомогу не підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, оскільки вони належним чином документально не підтверджені.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ підлягає поверненню власнику.

Керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 70,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Речовий доказ телефон Lenovo A2010 повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження за їх заявою.

Суддя ОСОБА_1