Єдиний унікальний номер 735/1107/17
Номер провадження 1-кп/728/16/18

У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту
12 квітня 2018 року місто Бахмач
Бахмацький районний суд Чернігівської області
у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання - ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України (далі КК),
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_5
захисника - адвоката ОСОБА_7
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8
2.В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовано тим, що обвинувачений скоїв особливо тяжкий злочин, а тому може переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
3.Представник потерпілої клопотання прокурора підтримав.
4.Обвинувачений та його захисник висловили заперечення проти продовження строку тримання під вартою, оскільки для цього відсутні підстави, пояснили, що обвинувачений має сім`ю і неповнолітню дитину-інваліда, а тому достатнім буде застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
5.Вирішуючи в даному випадку питання про можливість продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 . Суд враховує, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачені випадки коли особу може бути позбавлено свободи відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема це може бути здійснено з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (пункт «с»).
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
6.Так, в даній ситуації Кримінально процесуальним кодексом України (далі КПК) встановлені випадки і процедура для позбавлення свободи з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до частини першої статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
А статтею 199 КПК передбачений порядок продовження строку тримання під вартою.
7.Проте, Суд звертає увагу, що проблема продовження строку тримання обвинуваченого під вартою охоплюється частиною третьою статті 5 Конвенції і в таких правовідносинах існує презумпція на користь звільнення, при якій тягар доказування лежить на державі, обставини, які викликають сумнів, тлумачаться на користь звільнення.
Питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінене абстрактно, але повинне оцінюватися в кожному конкретному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосовних до кожної справи (див. наприклад пункт 41-45 рішення Європейського Суду у справах «Маккей проти Сполученого Королівства», пункт 61-64 «Биков проти Росії», пункт 139,141 «Ідалов проти Росії».
Зокрема, Суд звертає увагу, що ОСОБА_5 знаходиться під вартою з 1 липня 2017 року (а.с.42-43).
Стороною обвинувачення клопотання про продовження строку тримання під вартою заявлялось п`ять разів, клопотання, що розглядається заявлено в шосте.
Подане клопотання повністю дублює попереднє клопотання та аналогічне з ним за змістом, містить загальні фрази і витяги із законодавства, на підставі чого Суд робить висновки про відсутність в клопотанні обґрунтування на користь продовження строку тримання під вартою.
А тому, Суд наголошує, що в ситуації, в якій опинився ОСОБА_5 при неодноразовому продовженні строків тримання під вартою - посилання сторони обвинувачення на ті самі причини, що й під час першого арешту, не додають нових аргументів чи пояснень, при цьому прокурором не проведено аналізу можливості застосувати до особи альтернативний запобіжний захід.
8.В такій ситуації, Суд звертає увагу, що ймовірне перешкоджання обвинуваченим встановленню істини у справі не виправдовує позбавлення свободи на підставі підпункту «c» частини першої статті 5 Конвенції (див. наприклад пункт 270 рішення Європейського Суду у справі «Тимошенко проти України»).
9.При цьому, Судом береться до уваги, що збереження обґрунтованої підозри у тому, що заарештована особа вчинила злочин, є обов`язковою умовою законності продовження тримання під вартою, але з перебігом певного часу цього недостатньою, що має місце в даному випадку.
З плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань (див. наприклад пункт 44 рішення Європейського Суду у справі «Клоот проти Бельгії»).
10.Так, по справі допитані всі свідки, більшість з яких характеризувала ОСОБА_5 з позитивної сторони, так само він має позитивну характеристику за місцем проживання, у нього є сімя і на утриманні дитина-інвалід, що в своїй сукупності свідчить про відсутність на даний момент підстав для обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 у вигляді тримання під ватрою.
11.Проте, домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції (див. наприклад пункт 17 рішення Європейського Суду «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Италії»,«Лавентс проти Латвії»), який може запобігти ризикам, що існують по дані справі.
12.Враховуючи викладене, Суд прийшов до висновку, що, в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою необхідно відмовити і достатнім на думку Суду буде обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
керуючись статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод статтями 183, 193, 194, 199, 333, 371, 372 Кримінально процесуального кодексу України, Суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1.В задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою відмовити.
2.Змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , запобіжний захід із тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 11 липня 2018 року.
3.Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 додаткові обов`язки:
?прибувати до суду за першою вимогою;
?не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу суду;
?повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
?утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками по справі.
4. ОСОБА_5 підлягає негайному доставленню до місця проживання і звільненню з під варти відповідно до вимог пункту 1 частини третьої статті 202 Кримінально процесуального кодексу України.
5.Обов`язки по контролю за поведінкою обвинуваченого покласти на працівників Коропського ВП ГУНП в Чернігівській області.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3