Провадження № 1-кс/161/6507/17
У Х В А Л А
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А
м. Луцьк 13 вересня 2017 року Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, належне на праві приватної власності ОСОБА_5 , -
В ході проведення слідчих та розшукових дій було встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів і з метою власного неправомірного збагачення, поставили перед ОСОБА_8 вимогу про надання їм грошової винагороди у якості неправомірної вигоди у розмірі 100 доларів США за кожен гектар, тобто в загальній сумі від 7000 8000 доларів США за вирішення питання про виділення земельної ділянки, розташованої на території Скригівської сільської ради, у розмірі 70-80 га.
Враховуючи те, що вище вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні і відповідає критеріям ч.2 ст. 167 КПК України, тому слідчий звернувся із даним клопотанням.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання про арешт майна слід задовольнити.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Так, згідно ч.ч.1, 2, 6 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користуванн майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Крім того, слідчий суддя вправі накласти арешт на майно у вигляді речей, якщо вони відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України лише під час судового провадження.
Зважаючи, що до матеріалів клопотання в частині накладення арешту на майно, а саме на вказані речі, суду надані всі необхідні та достатні документи, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, для суду вони є достатніми для накладення арешту на майно, тому клопотання про накладення арешту на вище вказане майно, підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1