Справа № 415/3702/17
Провадження № 11-кп/782/317/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , зміненою апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 , поданих на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 25 липня 2017 року,

встановила:
Оскаржуваним вироком

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Лисичанську Луганської області, має громадянство України, раніше не був засуджений згідно з нормами ст. 89 КК України, зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності залишений у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислений із 15 червня 2017 року. Зараховано у строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України ( у редакції Закону від 26.11.2015 року), термін його попереднього ув`язнення, з 15 по 20 червня 2017 року, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_6 у прибуток держави судові витрати у розмірі 988,7 грн.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

Вироком суду встановлено, що 01 червня 2017 року, у період часу з 08 по 12 годину, ОСОБА_6 , реалізуючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, проникнув до приміщення гаражу, розташованого на території подвір`я по АДРЕСА_2 , незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 21099 97465 АМ, належний на праві власності ОСОБА_9 , спричинивши матеріальну шкоду у розмірі 55 125,1 грн.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати, призначивши новий судовий розгляд справи у суді першої інстанції.

Зазначає, що, на час слухання справи йому була невідома визначена юридична кваліфікація його дій органами досудового розслідування за ч.2 ст. 289 КК України, він про таке дізнався лише у суді.

Стверджує, що визнавав свою провину та погоджувався на скорочений розгляд справи відповідно до ст. 349 КПК України лише за умови викладеної перед судом своєї версії подій: а саме, що ключ від гаражу, звідки він забрав автомобіль, йому добровільно, під час спільного вживання спиртних напоїв, віддала дружина ОСОБА_10 . Самостійно він ці ключі не знаходив та не забирав.

Вважає, що юридична кваліфікація його дій повинна бути за ч.1 ст. 289 КК України.

У зміненій апеляційній скарзі прокурора Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_8 також міститься прохання про скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду.

Зазначає, що, відповідно до даних журналу судового засідання від 24.07.2017 року ОСОБА_6 дійсно надавав суду показання, що ключ від гаражу, з якого він заволодів автомобілем Трунтаєва, йому надала добровільно дружина ОСОБА_11 , під час спільного вживання спиртних напоїв.

Оскільки у обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 зазначений інший спосіб заволодіння ключами від гаражу а саме, знайдення їх у будинку за цією адресою, суд повинен був з`ясувати такі обставини у присутнього у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , визначивши, в залежності від цього, обсяг доказів, які б підлягали дослідженню.

Прокурор вважає, що суд, вислухавши інші за змістом показання ОСОБА_6 , ніж ті, що визначені у обвинувальному акті, не міг перейти до скороченого обсягу доказів, що підлягають дослідженню за ст. 349 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 , яка підтримала подану прокурором та змінену апеляційну скаргу і частково погодилась із апеляційними вимогами обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження у межах апеляційних скарг та обговоривши викладені у них доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд, під час процедури судового розгляду, виконавши дії, передбачені ст. 348 КПК, з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Суд має право, якщо протии цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, у обвинувальному акті, у межах якого суд з`ясовував обсяг дослідження доказів у судовому засіданні, зазначено, що 01 червня 2017 року ОСОБА_6 , знаходячись вдома у потерпілого ОСОБА_9 , знайшов у домі ключі від замку гаражу, звідки згодом викрав автомобіль потерпілого.

У судовому засіданні ОСОБА_6 зазначав у показаннях, що ключі він не шукав та не знаходив, а їх відділі добровільно дружина ОСОБА_10 .

Незважаючи на те, що обвинувачений фактично таким чином оспорював встановлені у обвинувальному акті обставини, які стосуються об`єктивної сторонни злочину, суд застосував приписи ст. 349 КПК України, не допитавши з цих обставин потерпілого ОСОБА_9 , який був присутнім у судовому засіданні.

Звертає на себе увагу і та обставина, що у вироку суду взагалі залишився не зазначеним спосіб заволодіння ОСОБА_12 ключами від гаражу потерпілого, оскільки суд їх не з`ясовував, допустивши істотні порушення вимог діючого кримінального процессуального закону ( п.3 ч.1 ст. 409 КПК), які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи обох апеляційних скарг щодо цих обставин колегія суддів вважає слушними та обґрунтованими.

Оскільки, враховуючи застосований судом скорочений порядок дослідження доказів відповідно до ст. 349 КПК України, під час якого буди допущені істотні порушення вимог КПК, апеляційна інстанція не має процесуальної можливості перевірити у повному обсязі обставини скоєного ОСОБА_12 кримінального правопорушення, колегія суддів, на підставі п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412 КПК України) вважає за необхідне вирок суду скасувати із призначенням нового судового розгляду, під час якого усунути викладені у даній ухвалі недоліки, перевіривши, крім того, правильність кваліфікації дій обвинуваченого та інші зазначені ним у апеляційній скарзі обставини.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407, п.3 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та змінену апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити у повному обсязі.

Вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 25.07.2017 щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289 КК України скасувати із призначенням нового судового розгляду у цьому ж суді.

Продовжити ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 30 днів, починаючи із 09 листопада 2017 року.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою. що касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2