Справа № 161/4501/18 Провадження №11-сс/773/154/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний західДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2018 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , Лівандовської ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.03.2018 у кримінальному провадженні № 0000213 від 25.03.2018 щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, жителя АДРЕСА_1 , згідно з ст. 89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 близько 01 години 25.03.2018 в АДРЕСА_2 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 та невстановленою особою, діючи з корисливих мотивів, шляхом застосуванням фізичної сили до потерпілого ОСОБА_11 викрали останнього, помістивши у вантажний мікроавтобус марки «Volkswagen LT 35», р.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , після чого проти волі потерпілого перевезли його до домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживає ОСОБА_8 . При цьому, під час перевезення, за кермом автомобіля перебував ОСОБА_8 , а ОСОБА_10 , перебуваючи у вантажному відділі автомобіля, надягнув на голову потерпілого мішок та наносив удари кулаками по тілу, голові, кінцівках останнього, заподіюючи тілесні ушкодження та висловлював погрозу фізичною розправою, що потерпілий сприйняв як реальну загрозу для свого здоров`я та життя. Близько 02 години 25.03.2018, прибувши до вказаного господарства, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та невстановлена особа примусово помістили ОСОБА_11 у підвальне приміщення гаража, де незаконно утримували, позбавивши волі, при цьому із застосуванням фізичної сили, яка проявилася у нанесенні ОСОБА_10 ударів кулаками по голові, тілу та кінцівках, відкрито заволоділи майном потерпілого та висловили вимогу передачі грошових коштів в сумі 2000 доларів США, як умову за його звільнення. При цьому ОСОБА_8 та невстановлена особа перебували біля входу у підвальне приміщення, перешкоджаючи можливості втечі потерпілого, а також в подальшому з цією ж метою спільно з ОСОБА_10 закривали вхід у нього, а також в приміщенні гаража залишали собаку бійцівської породи. Близько 16 години 25.03.2018, потерпілий ОСОБА_11 скориставшись тим, що певний проміжок часу за ним ніхто нагляд не здійснював, зумів втекти.

Крім цього, близько 02 години 25.03.2018 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та невстановленою особою, застосовуючи до ОСОБА_11 , якого примусово помістили у підвальне приміщення, незаконно позбавивши волі, застосовуючи фізичне насильство, яке проявилося у нанесенні ОСОБА_10 ударів кулаками по голові, тілу та кінцівках, та погрозою застосування фізичного насильства, відкрито викрали у потерпілого мобільний телефон марки «Samsung» з сім-карткою, бейсболку та грошові кошти в сумі 400 грн.

Крім цього, близько 02 години 25.03.2018 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та невстановленою особою, застосовуючи до ОСОБА_11 , якого примусово помістили у підвальне приміщення, незаконно позбавивши волі, застосовуючи фізичне насильство, яке проявилося у нанесенні ОСОБА_10 ударів кулаками по голові, тілу та кінцівках, та погрозою застосування фізичного насильства до потерпілого, вимагали у ОСОБА_11 2000 доларів США, як умову за його звільнення, після чого заставили потерпілого власноручно написати розписку про нібито отримання ним 14.02.2014 від ОСОБА_10 вказаних коштів у борг, яку в подальшому мали намір спільно використати з метою отримання вказаної суми коштів від батьків потерпілого.

Слідчий СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_12 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Клопотання умотивоване тим, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.03.2018 дане клопотання задоволено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 23.05.2018 включно, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту його затримання - 25.03.2018.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріалами клопотання стверджується вагомість наявних доказів про можливість вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 186 ч.2, 189 ч.2 КК України, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості. Санкція найтяжчої статті передбачає покарання до семи років позбавлення волі, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_8 . Також наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, в тому числі, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

З метою забезпечення виконання процесуальних рішень слідства та суду у даному кримінальному провадженні, будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, на думку слідчого судді, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначає, що слідчий суддя безпідставно обрав підозрюваному найсуворіший запобіжний захід, не мотивувавши свого рішення, а також не врахувавши при цьому, що ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.89 КК України є не судимий, заперечував проти обрання щодо нього найсуворішого запобіжного заходу, переконував, що не планує ухилятися від розслідування та суду, зацікавлений у розслідуванні. Таким чином, захисник вважає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України, а також практиці Європейського Суду з прав людини.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримували апеляційну скаргу і просили задовольнити скаргу та обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, міркування прокурора, який заперечував апеляційну скаргу та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 186 ч.2, 189 ч.2 КК України; наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Як убачається з матеріалів провадження, 26.03.2018 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 186 ч.2, 189 ч.2 КК України, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколами прийняття заяв потерпілого ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 25.03.2018, протоколом огляду місця події від 25.03.2018, протоколом обшуку від 25.03.2018, протоколами допиту потерпілого ОСОБА_11 від 25.03.2018, протоколом освідування потерпілого ОСОБА_11 від 26.03.2018, протоколами допиту свідка ОСОБА_13 від 26.03.2018 та ОСОБА_14 від 27.03.2018.

Вирішуючи питання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в цілому мотивував своє рішення.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Відсутність в порядку ст.89 КК України судимості у ОСОБА_8 й того, що він зацікавлений у розслідуванні, на що посилається апелянт у апеляційній скарзі, ризики у кримінальному провадженні не зменшують та на правильність висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою не впливають.
Слідчий суддя правильно врахував негативну репутацію підозрюваного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став, знову підозрюється у вчиненні умисних злочинів за попередньою змовою групою осіб, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність підозрюваного.

Крім того, ОСОБА_8 суспільно корисною діяльністю не займається, міцних соціальних зв`язків не має.

За викладених обставин у сукупності апеляційний суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 є недостатнім.
Враховуючи приписи ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя правильно не застосовував альтернативний запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_8 , оскільки останній підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства до потерпілого, а також із погрозою його застосування.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.03.2018 щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: