Справа № 165/2057/17
Провадження № 1-кп/165/52/18
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2018 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську кримінальне провадження №0001179 від 21 серпня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Благодатне м. Нововолинська Волинської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не працює, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

11 серпня 2017 року близько 17 години ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку №1 по вул. В.Стуса смт. Благодатне м. Нововолинська Волинської області, під час словесного конфлікту, що виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи їх настання, умисно наніс удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_4 , від чого останній впав, після чого знову наніс удар кулаком лівої руки в обличчя потерпілого в область верхньої щелепи та удар кулаком правої руки в ніс потерпілому, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої орбіти, які згідно висновку судово-медичної експертизи №145 від 22.08.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та гематоми верхньої губи, травматичного зламу перших зубів зверху, які згідно висновку судово-медичної експертизи №145 від 22.08.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав себе винним повністю і показав, що дійсно у серпні 2017 року у дворі будинку, де він проживає, у нього виник конфлікт з потерпілим ОСОБА_4 , оскільки останній словесно образив його дружину і дитину, під час конфлікту він наніс удари потерпілому і вибив йому кілька зубів. Обвинувачений вважає, що вчинив неправильно, пропонував потерпілому відшкодувати шкоду, проте фактично не відшкодував. Просить суд врахувати, що він має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що у день його народження, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , він, перебуваючи на балконі своєї квартири, чув, як дружина ОСОБА_7 з балкону своєї квартири робила зауваження дітям, які гралися у дворі. Пізніше того ж дня потерпілий з двома своїми доньками вийшов за покупками, перебуваючи у дворі свого будинку він почув, що дружина обвинуваченого знову з балкону своєї квартири робила зауваження дітям, які гралися у дворі. Коли він зробив їй зауваження, у них виник словесний конфлікт. Після цього він з доньками пішов у магазин. Коли вони повертались, у двір на автомобілі в`їхав ОСОБА_7 , вийшов з автомобіля та запропонував ОСОБА_4 поговорити, після чого наніс потерпілому три удари кулаком, після першого удару потерпілий впав, внаслідок двох наступних ударів у нього випало два зуба. Обвинувачений обіцяв відшкодувати задану потерпілому шкоду, проте фактично не відшкодував, оскільки вони не погодили суму збитків.

Показання обвинуваченого і потерпілого відповідають фактичним обставинам справи, які вони не заперечують.

Суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого як особу, оскільки, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій немає та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю. Вчинені ОСОБА_7 протиправні дії, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України.

Суд не встановив обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 . Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, бере до уваги дані про особу ОСОБА_7 , а саме те, що він на диспансерному обліку у лікарів нарколога і психіатра не знаходиться (а.м.п. 41, 47), не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується позитивно (а.м.п. 39), не судимий (а.м.п. 43), суд також враховує те, що на час розгляду справи в суді завдана матеріальна шкода потерпілому не відшкодована.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст.125 КК України у виді штрафу в межах санкції частини цієї статті. Суд приходить до висновку, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів ним та іншими особами.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник подали заяву про звільнення ОСОБА_7 від покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , 2016 року народження.

Обвинувачений погодився на застосування щодо нього амністії, прокурор, потерпілий і представник потерпілого не заперечили проти застосування до обвинуваченого положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив даний злочин до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», має неповнолітнього сина ОСОБА_8 , 2016 року народження, щодо якого не позбавлений батьківських прав, що підтверджується зведеною випискою про народження №563 ІІ В відділу актів громадянського стану м. Піза, Італія, та довідкою виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 12.02.2018 №71-97, а також зважаючи на відсутність обмежень, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, тому є підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речових доказів у даному кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одну тисячу сімсот) грн.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити попередній особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1