ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
№ 1-кс/201/9832/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017р. Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого з особливо важливих справ другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 07.09.2017 про закриття кримінального провадження №0000912, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 13 жовтня 2017 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із відповідною скаргою, в якій оскаржує постанову слідчого в особливо важливих справ другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 07.09.2017 про закриття кримінального провадження №0000912. В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначив, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню №0000912 було проведено неповно та односторонньо, постанова про закриття кримінального провадження була винесена передчасно, без проведення необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у зв`язку з чим, відповідна постанова про закриття кримінального провадження є передчасною та підлягає скасуванню.

Заявник в судовому засіданні подану ним скаргу підтримав, оскільки вважає, що винесена слідчим постанова є передчасною та необґрунтованою, оскільки ним не проведено всі необхідні слідчі (розшукові) дій для встановлення істини по справі, тому вважає, що вона підлягає скасуванню. Також доповнив, що при розгляді клопотань слідчого про надання дозволу на обшуки та арешт майна, слідча суддя Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області ОСОБА_5 допустила втручання в автоматизовану систему розподілу справ, чому слідством оцінку не надано.

Представник прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вважає постанову про закриття провадження обґрунтованою.

Суд, вислухавши думку заявника та прокурора, вивчивши скаргу та дослідивши долучені до неї документи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено з матеріалів скарги, постановою слідчого в особливо важливих справ другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 07.09.2017 кримінальне провадження №0000912 відносно слідчої судді Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області ОСОБА_5 при винесенні нею судових рішень у кримінальному провадженні №0003219, було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Однак з таким висновком слідчого, підтриманого прокурором, погодитися не можна, в той час як доводи, на які посилається заявник заслуговують на увагу.

Так, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «ОСОБА_3 проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

З матеріалів кримінального провадження, наданого прокурором випливає, що слідчим проведено певну роботу, однак доводи, які зазначені заявником у своїй скарзі з приводу істотної неповноти досудового розслідування даного кримінального провадження та не проведення всіх слідчих (розшукових) дій для встановлення обставин, на які адвокат ОСОБА_3 вказує у своїй скарзі не можуть бути спростовані у встановленому процесуальним законом порядку, що свідчить про необхідність задоволення даної скарги в частині скасування постанови слідчого, для забезпечення прав та інтересів скаржника, а також всебічного, повного та неупередженого проведення процесуальних дій в межах кримінального провадження.

Оскільки в ході досудового розслідування допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.110 КПК України, а тому постанова про закриття кримінального провадження №0000912 підлягає скасуванню.

При здійсненні нового розслідування слід перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні слідчі та перевірочні дії, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином мотивованим з всебічним аналізом доводів скаржника.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.110, 284, 303, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого з особливо важливих справ другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 07.09.2017 про закриття кримінального провадження №0000912 - задовольнити.

Постанову слідчого з особливо важливих справ другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 07.09.2017 про закриття кримінального провадження №0000912 скасувати та передати матеріали цього провадження до прокуратури Дніпропетровської області для організації подальшого досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1