Ухвала іменем україни 12 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009563,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Подільського районного суду

м. Києва від 27 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що не мав судимостей.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 27 липня

2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва

від 07 грудня 2016 року, ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і виправдано у зв`язку з недоведеністю наявності у його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він у невстановлений час та у невстановленому місці незаконно придбав та почав зберігати без передбаченого законом дозволу вогнепальну зброю.

23 грудня 2015 року приблизно о 13.50 год., ОСОБА_7 в автомобілі Mersedes E 220, державний номерний знак НОМЕР_1 , на

вул. Пущеводницькій, 29 у м. Києві, незаконно зберігав вогнепальну зброю, до того часу як того ж дня приблизно о 14.00 год. в ході проведення поверхневого огляду із салону вказаного автомобіля було вилучено однозарядний пістолет «Тrad Mark», який відповідно до висновку експерта № 149 від 22 січня 2016 року є вогнепальною зброєю.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 263 КК України) та істотні порушення кримінального процесуального закону, що на його думку полягають у невиконанні судами вимог ст. 374 та ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала касаційну скаргу частково та просила скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду, захисника, який заперечив проти задоволення касаційної скарги, , перевіривши кримінальне провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, а неповнота досудового розслідування чи судового розгляду, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
При цьому, як видно зі змісту касаційної скарги прокурора, обґрунтовуючи свою позицію щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 263 КК України), він наполягає на неправильній оцінці судами першої та апеляційної інстанцій доказів кримінального провадження, наданих стороною обвинувачення на підтвердження вказаного обвинувачення, та просить суд касаційної інстанції переоцінити їх.
Однак, згідно з наведеними положеннями, переоцінка доказів кримінального провадження не входить до предмету перегляду суду касаційної інстанції, а тому такі прохання прокурора та доводи щодо необхідності застосування ст. 263 КК України не беруться до уваги колегією суддів.
Що ж стосується доводів прокурора про невідповідність мотивувальної частини вироку суду першої інстанції вимогам ст. 374 КПК України, то вони виявилися безпідставними.
Так, відповідно до ч. 3 вказаної норми процесуального закону у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Як видно з оскаржуваного вироку суду першої інстанції, районний суд визнав невинуватим ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та виправдав його у зв`язку з недоведеністю наявності в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Тобто, фактично суд, проаналізувавши всі докази, надані стороною обвинувачення, дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувального вироку через те, що ні у своїй сукупності, ні кожен окремо не доводить винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
При цьому, таке рішення, як видно з оскаржуваного вироку, суд детально та обгрунтовано мотивував з відповідними посиланнями на норми матеріального та процесуального закону, а також із застосуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, доводи щодо незаконності вироку суду першої інстанції, аналогічні доводам, наведеним у касаційній скарзі, прокурор також висловлював і у своїй апеляційній скарзі. Як видно з оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції ці доводи ретельно перевірялися судом апеляційної інстанції, який визнав їх безпідставними, що належним чином з урахуванням вимог ст. 419 КПК України обґрунтував у своїй ухвалі.

Таким чином, з огляду на наведене, підстави для задоволення касаційної скарги прокурора відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, в межах касаційного розгляду, у матеріалах провадження не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

вирок Подільського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3