Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/149/17-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2018 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового
засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисників: - ОСОБА_4
ОСОБА_5
ОСОБА_6
обвинувачених:- ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевськ клопотання захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000092 від 04.06.2016 року, про повернення кримінального провадження прокурору,-
в с т а н о в и в:
У провадженні Олевського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.ч. 2, 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст. 203-2 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.1 ст.203-2 КК України.

15.01.2018 року під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення кримінального провадження відносно його підзахисного ОСОБА_11 за ч.1 ст.203-2 КК України прокурору у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

В судовому засіданні прокурор відносно заявленого клопотання заперечує і пояснив що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КК України і на прокурора покладено обов`язок доведення вини обвинуваченого.

Захисники та обвинувачені підтримали клопотання захисника ОСОБА_6 .

У судовому засіданні, суд заслухавши думку прокурора, захисників та обвинувачених приходить до висновку , що дане клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Перевіряючи обвинувальний акт щодо обвинувачених встановлені порушення наведених вимог кримінального процесуального закону, що є істотними, позаяк перешкоджають обвинуваченим здійснювати свій захист від висунутого обвинувачення.

Так, обвинуваченому ОСОБА_11 ставиться за провину зайняття гральним бізнесом, вчиненим організованою групою, тобто в готуванні та вчиненні злочину брали участь декілька осіб(три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого(інших) злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи ОСОБА_11 діючи як пособник у складі організованої групи вчинив злочин передбачений ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України.

При цьому жодної конкретизації, у чому полягало пособничество ОСОБА_11 , обвинувальний акт не містить.

У частині суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, обвинувачення обмежується дослівним відтворенням диспозиції відповідної частини статті, без співставлення юридичних ознак кримінального правопорушення з фактично вчиненими ОСОБА_11 діями, їх метою і мотивами.

Однак зазначені формулювання обвинувачення та кваліфікація дій ОСОБА_11 не відповідають викладу фактичних обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення. Відповідно до викладеної в обвинувальному акті фабули обвинувачення ОСОБА_11 маючи на меті систематичне отримання незаконних доходів, шляхом зайняття гральним бізнесом, проведення та надання можливості доступу до азартних ігор погодився на пропозицію ОСОБА_7 та вступив до складу організованої та очоленої останнім злочинної групи до складу якої також увійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В обвинувальному акті не зазначено, які противоправні дії вчиняв ОСОБА_11 за які має відповідати перед законом, а тому така неконкретність і суперечливість обвинувачення перешкоджає реалізації ОСОБА_11 передбаченого ст. 43 КПК України права знати, у вчиненні яких кримінальних правопорушень його обвинувачують.

Тобто наведене свідчить про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5, ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в ньому не зазначено даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення з розписаним механізмом розподілу «ролей» та участі ОСОБА_11 в злочинній групі разом з іншими обвинуваченими.

Відповідно до положень п.«а» §3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Про право обвинуваченого на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, наголошується у рішеннях ЄСПЛ у справах «Маттоціа проти Італії» від 7.03 та 4.07.2000 року та «Ващенко проти України» від 26.06.2008 року, в яких зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» §3 ст.6 конвенції.

Керуючись ст.ст.291, 314 КПК України суд -

у х в а л и в:

Клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000092 від 04.06.2016 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.ч. 2, 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст. 203-2 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.1 ст.203-2 КК України - повернути прокурору для належного оформлення у відповідності до положень ст. 291 КПК України.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1