Ухвала
Іменем України
07 лютого 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-522 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дунаєвського районного суду Хмельницької області від 05 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 липня 2017 року,
встановила:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою про перегляд постановлених щодо ОСОБА_5 зазначених судових рішень.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року касаційну скаргу захисника залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги.
У межах цього строку ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою. Проте, як видно зі змісту скарги, вимог ст. 427 КПК України у ній не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до приписів ст. 433 КПК України цей суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано, та які в силу ст. 438 КПК України є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте, усупереч цим положенням процесуального закону, захисник у повторній скарзі не навів в аспекті статей 412-414 КПК України обґрунтування незаконності вироку і ухвали та необхідності їх скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.
При цьому ОСОБА_4 у касаційній скарзі хоча і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, проте обмежується лише цитуванням статей КПК України та КК України і повторно посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, вказує на недостовірність доказів та неправильну їх оцінку, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Таким чином, у наданий строк захисник недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її слід повернути.
Керуючись ст. 429 КПК України, відповідно до пункту 4 параграфу 3 розділу 4 «Перехідні положення» Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII « Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», колегія суддів

постановила:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дунаєвського районного суду Хмельницької області від 05 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 липня 2017 року повернути.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3