Справа № 161/2627/16-к Провадження №11-кп/773/328/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадженя за апеляційними скаргами прокурора місцевої прокуратури ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В :
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новосілки Млинівського району Рівненської області, який проживає в АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, непрацюючого, раніше не судимого,

засуджено за ч 1 ст. 121 КК України на 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислено рахувати з 15 січня 2016 року, тобто з моменту його затримання, зарахувавши йому в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з дня його затримання до моменту набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 74 000 грн. та моральну шкоду в сумі 150 000 грн., а також витрати, понесені потерпілим на правову допомогу в сумі 5 000 грн.

Цим же вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат, пов`язаних із проведеням експертиз.

ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 15 січня 2016 року близько 18 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в гаражному приміщенні за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 під час словесної суперечки з ОСОБА_10 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень з наявної у нього в руках мисливської рушниці «ІЖ-18-ЄМ» № НОМЕР_1 зробив один постріл в сторону останнього, заподіявши йому у такий спосіб тяжкі тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення черевної порожнини та очеревинного простору з пошкодженням петель тонкого кішківника, сечового міхура ускладнене внутрішньочеревною кровотечею та заоочеревинною гематомою.

В поданих на вирок апеляційних скаргах:

- прокурор вказує, що викладений у мотивувальній частині вироку висновок про те, що кваліфікація дій ОСОБА_8 не знайшла свого підтвердження і те, що його дії містять ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст 121 КК України, не відповідає фактичним обставинам кримінального правадження. Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_8 здійснив постріл в черевну порожнину, де знаходяться життєво важливі органи та спричинив потерпілому важкі тілесні ушкодження. Тільки через те, що потерпілий ОСОБА_10 , перелякавшись, намагався повільно піднятись, без зайвих рухів руками намагався відхилити ствол рушниці в ліву сторону, траекторія пострілу була змінена. Як зазначив потерпілий, не вчинивши б цих дій, обвинувачений зміг би довести свій умисел до кінця та вчинити вбивство.

Судом при призначенні ОСОБА_8 покарання та кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України не взято до уваги те, що він вчинив замах на закінчене вбивство, виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а саме те, що почувши постріл, з будинку вибігла мати ОСОБА_11 та перешкодила йому здійснити повторні постріли. Про те, що обвинувачений мав можливість здійснити повторні постріли вказує свідок ОСОБА_12 , показавши, що після того, як переляканий ОСОБА_8 прийшов до неї близько 19 год. 30 хв. 15 січня 2016 року із розкладною рушницею в руках, вона побачила в нього ще два патрони білого кольору. В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України, зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що ОСОБА_8 до початку досудового розслідування за фактом заподіяння вогнепального поранення ОСОБА_10 добровільно здався працівникам правоохоронних органів і зізнався у вчиненому злочині, видав знаряддя злочину, вказав на місце знаходження стріляної гільзи, яку працівники поліції вилучили чим активно сприяв розкриттю злочину, тобто фактично відразу зізнався у вчиненому, не маючи на меті уникати відповідальності.

На думку захисту, судом не в повній мірі враховані обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, в результаті чого ОСОБА_8 призначене надто суворе покарання. Просить вирок щодо ОСОБА_8 змінити, приначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_10 вказує, що суд першої інстанції, при вирішенні питання про міру покарання ОСОБА_8 , врахував у повній мірі відомості про особу обвинуваченого, обтяжуючі та пом`якшуючі обставини, у зв`язку з чим прийняв законне та справедливе рішення.

Заслухавши доповідача, який виклав обставини кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу захисника підтримали, а апеляційну скаргу прокурора заперечували, прокурора та представника потерпілого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_13 , які апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 заперечили, а апеляційну скаргу прокурора підтримали, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Судове рішення як регламентує ст.370 КПК України має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Дійшовши висновку про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 121 КК України, суд не навів належних мотивів в обгрунтування прийнятого ним рішення, не дав оцінки наданим доказам, не провів їх аналіз та не виклав свої міркування та висновки з цього приводу.

Так, зокрема, судом не надано належної оцінки знаряддю злочину, обставини його використання під час вчинення злочину, події, які передували застосуванню обвинуваченим ОСОБА_8 рушниці та його пояснення з цього приводу, які різняться протягом усього судового розгляду. Не спростовано пояснення потерпілого ОСОБА_10 , який в суді першої інстанції послідовно розповідав про обставини вчиненого відносно нього злочину та показав, що обвинувачений ОСОБА_8 , тримаючи у руках мисливську рушницю, яку «як ковбой» склав одним рухом та, знаходячись на відстані 2 чи 2, 5 м від нього, здійснив постріл в черевну порожнину потерпілого, де знаходяться життєво-важливі органи, після чого, намагався витягнути гільзу, однак це зробити не зміг. Після появи тещі ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_8 мовчки залишив місце події. Тільки через те, що потерпілий ОСОБА_10 перелякавшись, намагався відхилити ствол рушниці в ліву сторону, траекторія пострілу була змінена. Як зазначив потерпілий, не вчинивши б цих дій, обвинувачений зміг би довести свій умисел до кінця та вчинити вбивство.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З обвинувального акта щодо ОСОБА_8 вбачається, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано, як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто, умисні дії, які виразилися у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, при виконанні усіх дій, які особа вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

В описовій частиі обвинувального акта зазначено про те, що 15 січня 2016 року, близько 18 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в гаражному приміщенні по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки з ОСОБА_10 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, застосував одноствольну безкуркову мисливську рушницю "ІЖ-18ЕМ" № НОМЕР_1 , калібру 12 мм., з якої зробив один постріл в ОСОБА_10 , спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення черевної порожнини та за очеревинного простору з пошкодженням петель тонкого кишківника, сечового міхура ускладнене внутрішньо-черевною кровотечею та за очеревинною гематомою, які згідно висновку судово-медичного експерта № 135 від 04 лютого 2016 року, за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки своєчасно надана медична допомога запобігла настанню летального наслідку.

Тобто, в описовій частині обвинувального акта про обвинувачення ОСОБА_8 , опис об`єктивної сторони злочину є неповним.

Вищенаведене унеможливлює переглянути рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в порядку ст. 415 КПК України в повному обсязі.

Оскільки вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 , підлягає скасуванню у зв`язку з допущенням судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, всі інші доводи апеляційних скарг, враховуючи вимоги ч.ч. 2, 3 ст.415 КПК України, підлягають перевірці при новому розгляді.

Згідно із ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо призначеного обвинуваченим покарання, апеляційний суд не перевіряє і вони підлягають дослідженню при новому розглядів суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження необхідно ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстації.
Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити попередній-тримання під вартою.
Головуючий
Судді: