Справа № 131/364/17
провадження №1-кп/136/125/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 03 січня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жорнище, Іллінецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
30 грудня 2016 року близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, приїхав на своєму автомобілі «ВАЗ 21-02» до яблуневого саду ПАТ «Жорнище», де біля перевалки відділу №4 в с. Жорнище, Іллінецького району, Вінницької області, за допомогою гайкових ключів здійснив демонтаж силового трансформатора масляного 40/10 ТП №142, заводський номер якого 2925577, потужністю 40 кВт. напругою 10/0,4 1984 року випуску. Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 розібрав даний силовий трансформатор та помістив його у багажник вищевказаного автомобіля та у подальшому реалізував як брухт чорних металів на пункті прийому металобрухту, який розташований у с. Липовець, Липовецького району, Вінницької області. Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав СО «Іллінецькі ЕМ» ПАТ «Вінницяобленерго» матеріального збитку на суму 15 079,49 грн.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім того, 02 січня 2017 року близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, приїхав на автомобілі «ВАЗ 21-06» до ТП № 241, яка розташована у с. Шевченкове, Іллінецького району, де у кварталі № 13 в с. с. Шевченкове, Іллінецького району, Вінницької області, за допомогою гайкових ключів здійснив демонтаж силового трансформатора масляного 40/10, заводський номер якого № НОМЕР_1 , потужністю 40 кВт. напругою 10/0,4, 2016 року випуску. Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 розібрав даний силовий трансформатор та помістив його у багажник вищевказаного автомобіля та у подальшому реалізував як брухт чорних металів на пункті прийому металобрухту, який розташований у с. Липовець Липовецького району Вінницької області. Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав ПАТ «Жорнище» матеріального збитку на суму 20 156,63 грн.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою - вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчинених ним діянь, у вчиненому щиро розкаявся. При цьому вказав, що він є батьком неповнолітньої дитини стосовно якої не позбавлений батьківських прав, тому надав згоду на застосування статті 1 п."в" Закону України "Про амністію у 2016 році".
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою - вчинене повторно.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості, особу винного, а саме: ОСОБА_3 раніше не судимий; за місцем проживання характеризується з позитивної сторони; проживає у цивільному шлюбі; має неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо якої не позбавлений батьківських прав; на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті не перебуває.
Судом також враховано досудову доповідь органу пробації, за висновками якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 середній, а тому його покарання не пов`язують із ізоляцією від суспільства.
Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частин статті, за якими кваліфіковано його діяння, застосувавши ст.70 ч.1 КК України, та призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого більш суворим покаранням у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні обвинувачений просив суд застосувати до нього амністію, мотивуючи тим, що він є батьком неповнолітньої дитини стосовно якої не позбавлений батьківських прав.
Відповідно до статті 1 п. "в" Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року, № 1810-VIII, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, які не позбавлені батьківських прав та які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, які не заперечували щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з вказаних вище підстав, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом він не був позбавлений батьківських прав стосовно своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.
В ході досудового розслідування було застосовано заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно згідно ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 січня 2017 року питання про яке слід вирішити у порядку ст.174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 65, 66, 67 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.70 КК України ОСОБА_3 призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Скасувати арешт майна накладений ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 січня 2017 року на майно, а саме: металевий бак від силового трансформатору, три прохідних ізолятори, обмотки від силового трансформатору з чотирма металевими кутниками для підтримки котушок обмотки, металевий ломик з паперовою коробкою, в якій металеві запчастини від силового трансформатору та регулятор напруги.
Речові докази, що перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Іллінецького ВП Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області, - повернути власникам.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 в дохід держави витрати на залучення експерта у сумі 3 045, 20 грн.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1