Справа № 694/947/17 Провадження №1-кп/694/160/17
В и р о к
Іменем України
27.10.2017 року року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м, Звенигородка, Черкаської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця, освіта - середня, не працюючого, громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України,
із участю в судовому розгляді:
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 близько 23.30 год. 12.10.2016 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою крадіжки особистого майна ОСОБА_7 , впевнившись, що діє непомітно для власника та сторонніх осіб, через огорожу будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 проник на територію двору, де таємно викрав велосипед «Україна», вартістю 1150 грн., що на праві власності належить ОСОБА_7 ,, після чого із місця вчинення злочину разом із викраденим зник, чим заподіяв потерпілому матеріальних збитків на вказану вище суму.
Він же, 28.10.2016 близько 22.00 год., перебуваючи у веранді будинку за місцем проживання ОСОБА_8 , що розташований за адресою АДРЕСА_2 та знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що діє непомітно для власника та сторонніх осіб, таємно, повторно викрав чоловічу куртку світло - коричневого кольору «Вікінг», вартістю 450 грн., що на праві власності належать ОСОБА_8 , після чого із місця вчинення злочину звик, чим заподіяв потерпілому матеріальних збитків на вказану вище суму.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.
Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_5 визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні, а також пояснив, що вчинив злочин за обставин і у спосіб вказані в обвинувальному акті. Розкаюється за вчинення інкримінованого злочину.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив слухати справу без його участі. Претензій матеріального і морального характеру до нього не має. Відносно міри покарання покладається на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив слухати справу без його участі. Претензій матеріального і морального характеру до нього не має. Відносно міри покарання покладається на розсуд суду.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно; ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, відшкодування шкоди.
Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, особу винного, який ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, за колишнім місцем роботи характеризується позитивно, перебуває на обліку у лікаря психіатра.
Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження наявна копія висновку судово-психіатричного експерта № 220 з якого вбачається, що ОСОБА_5 виявляє прояви легкої розумової відсталості з помірно-вираженими емоційно-вольовими розладами і соціальною дезадаптацією, через що він також не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, не здатний самостійно здійснювати свої процесуальні права і обов`язки при проведенні слідчих дій і розгляді справи в суді (підпадає під дію ст.20 КК України - обмежена осудність). На теперішній час, ОСОБА_5 виявляє легку розумову відсталість, потребує в застосуванні примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Згідно вимог ст.20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно ч. 2 ст. 504 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.
Крім того, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, особу обвинуваченого, визнання вини та відношення до вчиненого, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, думку сторони обвинувачення та обвинуваченого, суд вважає необхідним призначити покарання в межах санкцій статей за якими обвинувачується ОСОБА_5 .
При цьому необхідно застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України та визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі, однак з урахуванням тяжкості злочину та особи винного, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання та вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, та призначити покарання:
- за ч. 2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання засудженого.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речові докази велосипед марки «Україна» залишити у ОСОБА_7 , звільнивши останнього від обов`язків за зберігальною розпискою; чоловічу куртку «Вікінг», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , дві пластикові картки банку Райфайзен Банк «Аваль» та «ПриватБанк» залишити у ОСОБА_8 , звільнивши останнього від обов`язків за зберігальною розпискою
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Звенигородського районного суду ОСОБА_1