Справа №481/940/16-к 06.12.2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 грудня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000368, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2017 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вільне Запоріжжя Новобузького району Миколаївської області, зареєстрованого місця проживання не має, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
26.01.2005 р. Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнився 08.12.2011 р. за відбуттям строку покарання;
27.05.2015 р. Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 125 КК України до 220 годин громадських робіт,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалено на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18.06.2016 р. по 10.04.2017 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2017 року відносно нього скасувати та справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що вирок суду відносно нього є несправедливим, висновки, викладені в ньому, не відповідають фактичним обставинам справи, а призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, а тому вважає, що вирок підлягає скасуванню.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 18.06.2016 р. близько 00.00 год. він дійсно приходив до своєї тітки ОСОБА_8 , але ніякого злочинного умислу не мав, і, насильства, небезпечного для життя в момент його заподіяння, не завдавав. Вказує, що за період, поки він знаходився в місцях позбавлення волі, ОСОБА_8 продала будинок, який раніше належав його батькові. Після продажу вказаного будинку він з потерпілою домовлялись, що остання поверне йому 4 000 грн., які нею отримані від продажу будинку. Після досягнення зазначеної домовленості минуло більше року, але ОСОБА_8 гроші не віддавала, а тільки обіцяла, постійно відкладаючи строк повернення боргу. При розмові тітка в черговий раз казала, що в даний момент у неї грошей нема, обіцяла віддати їх пізніше. У зв`язку з цим у них виникла сварка і потерпіла виштовхала його з будинку. Тілесних ушкоджень він ОСОБА_8 не наносив, але припускає, що в момент, коли вона його штовхала, він міг, відмахуючись, зачепити її.
Стверджує що його діями шкоди не завдано.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
18.06.2016 р. близько 01.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи біля домоволодіння ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , діючи з корисливих мотивів, вирішив здійснити розбійний напад з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , яка знаходилась у цей час в приміщенні будинку вказаного домоволодіння.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на здійснення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, 18.06.2016 р. близько 01.00 год., увійшов на територію двору, де проживає ОСОБА_8 , після чого проник через вхідні двері, які не були зачинені на замок, до приміщення будинку зазначеного домоволодіння.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 увійшов до спальні будинку, де на ліжку відпочивала ОСОБА_8 . З метою заволодіння грошовими коштами останньої, обвинувачений, тримаючи в руках свою футболку зеленого кольору, почав душити ОСОБА_8 , притиснувши останню до ліжка. У відповідь ОСОБА_8 почала чинити опір, а саме: схопивши руками футболку, якою її душив обвинувачений, ОСОБА_8 відсунула її від своєї шиї. ОСОБА_5 намагався знову здійснити спробу удушення потерпілої, але остання, тримаючи у руках його футболку, завадила йому це зробити.
Далі ОСОБА_5 стягнув з ліжка, на якому лежала ОСОБА_8 , простирадло та став обмотувати навколо її шиї з метою подальшого удушення. Під час цього обвинувачений вимагав у ОСОБА_8 віддати йому грошові кошти в сумі 3 000 грн.
Скориставшись моментом, під час якого ОСОБА_5 послабив захват руки потерпілої, остання відштовхнула його від себе та вибігла з приміщення будинку на вулицю з метою виклику допомоги.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням в житло.
Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені вказаного у вироку злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку. Дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 187 КК України.
В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині вину не визнав та пояснив, що 17.06.2016 р. прийшов до своєї тітки ОСОБА_8 , яка є дружиною брата його батька, був напідпитку. Розбудив її, казав, щоб вона віддала йому гроші або хату. Пояснив, що коли він відбував покарання у тюрмі, ОСОБА_8 продала хату його батька Після звільнення він просив у неї гроші за хату. ОСОБА_8 обіцяла повернути гроші в сумі 4 000 грн. Вони сиділи на ліжку, він питав про борг. ОСОБА_8 казала, що гроші не віддасть. Вона почала його виганяти, штовхати, від чого він впав, а ОСОБА_8 вибігла на вулицю та почала кликати сусідів. ОСОБА_8 він не душив та їй не погрожував.
В апеляційній скарзі обвинувачений зазначав про аналогічні обставин, які, на його думку, мали місце в ніч з 17 на 18 червня 2016 року в домі ОСОБА_8 .
Проте такі показання обвинуваченого ОСОБА_5 є надуманими та спростовуються наведеними у вироку доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що 18.06.2016 р. близько 00.00 год. лягла спати, почула, що поряд хтось дихає. Коли відкрила очі побачила ОСОБА_5 , який був одягнений у штани. Він був з голим торсом, а в руках тримав скручену футболку, яку потім підніс до її горла та намагався її душити, не давав їй встати та казав, що сьогодні «її смерть». Вона втратила свідомість, коли прийшла до тями, обвинувачений її душив вже простирадлом. Вона хотіла відбитись руками, але могла. ОСОБА_5 казав, що вона отримала гроші за землю та пенсію і вимагав 3 000 грн. Вона говорила, що грошей в неї немає. ОСОБА_5 посадив її на ліжко біля себе та запропонував поговорити. Коли обвинувачений послабив руку, то вона відштовхнувши ОСОБА_5 , вбігла з будинку та стала кликати на допомогу. Прибігли сусіди ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . ОСОБА_5 був у хаті, а потім вибіг та втік понад посадкою. Вона зверталась до лікарні після нападу, де в неї на шиї виявили синець. Хату ОСОБА_5 вона не продавала.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що точної дати не пам`ятає, але було тепло, вночі його розбудила жінка, яка почула крики. Вийшовши на вулицю, він побачив на вулиці сусідку ОСОБА_8 , яка кликала на допомогу і була в одній нічній сорочці. ОСОБА_8 казала, що ОСОБА_11 вночі вимагав у неї гроші за хату, душив, але вона вирвалась та вибігла на вулицю. Вони викликали поліцію. Оскільки ОСОБА_8 повідомила, що обвинувачений залишив футболку та тапки у неї в будинку, то його дружина питала, де футболка та тапки ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_12 суду показав, що у 2016 році ОСОБА_5 жив у нього до затримання. В той день він прийшов з роботи о 17.30 год. ОСОБА_5 був вдома тверезий, попросив у нього велосипед на що дав згоду. ОСОБА_5 не було до 01.30 год. Коли ОСОБА_5 приїхав, він відчинив йому та обвинувачений пішов спати. Коли ОСОБА_5 виходив із дому, то він був одягнений у зелену футболку з написом можливо «Адідас» та шльопанці. Велосипед був у дворі. Футболки та шльопанців на обвинуваченому не було.
Свідок ОСОБА_13 показав, що того дня о 01.30 год. йому зателефонувала ОСОБА_9 та спитала чи вдома ОСОБА_5 . Вони пішли до ОСОБА_12 , той сказав, що ОСОБА_5 вдома. ОСОБА_9 просила перевірити, чи є у ОСОБА_5 футболка та шльопанці, він сказав, що немає. Наступного дня їм привезли футболку та шльопанці і сказали, що це речі ОСОБА_5 , також повідомили, що останній душив ОСОБА_8 та вимагав гроші.
Підстав для сумніву в показаннях потерпілої не має, оскільки вони підтверджуються показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, за протоколом огляду місця події від 18.06.2016 р., вбачається, що в на території та будинку домоволодіння по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_8 , при вході до будинку, через задні двері під стінкою на відстані двох метрів від порогу, виявлено та вилучено чоловічу футболку зеленого кольору з написом «Adidas», в приміщенні кухні резинові чоловічі шльопанці чорного кольору.
За змістом протоколу пред`явлення речей для впізнання від 18.06.2016 р., свідок ОСОБА_13 , у якого мешкав ОСОБА_5 , впізнав футболку, яка належала останньому, тобто саме ту футболку, яка виявлена та вилучена під час огляду місця події в домоволодінні потерпілої.
За висновком експерта № 109 від 21.06.2016 р. у ОСОБА_5 маються ушкодження у вигляді синя в лівій підщелепній області та садна в області правого ліктьового суглобу. Дані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень і утворились в результаті не менш ніж двох дій якого-небудь твердого предмета (предметів) та могли бути спричинені в строк та при обставинах, вказаних в постанові та зі слів потерпілої. Локалізація ушкоджень не характерна для їх утворення в результаті падіння на плоскість.
З огляду на наведене є доведеною вина обвинуваченого ОСОБА_5 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням в житло, і, дослідивши наведені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Доводи ОСОБА_5 про те, що він не душив потерпілу та не погрожував їй, як вірно зазначив суд першої інстанції, спростовуються показами потерпілої та висновком судово-медичного експерта, які узгоджуються між собою, сумнівів не викликають та є лише спробою останнього уникнути відповідальності.
Твердження апелянта про те, що його діями не завдано шкоди, апеляційний суд не приймає до уваги, з огляду на те, що з об`єктивної сторони розбій є нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Напад обов`язково повинен виявлятися у психічному або фізичному насильстві, яке має реальний характер, яке здатне подавити волю потерпілого і примусити його передати майно винному. До фізичного насильства, небезпечного для життя чи здоров`я відносяться легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, до нього також відноситься насильство, яке хоча реально не спричинило шкоду життю, але було небезпечним для життя в момент заподіяння, тобто в момент застосування створювало погрозу для життя потерпілого, зокрема шляхом здавлення шиї.
Отже, в даному випадку відсутність шкоди, вчиненого обвинуваченим злочину, до уваги не приймається.
Під час апеляційного розгляду захисник зауважив про наявність в показаннях свідків певних розбіжностей з приводу часу вчинення ОСОБА_5 злочину та часу, який вказували свідки. Але як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпіла ОСОБА_8 показала, що обвинувачений прийшов до неї, близько 00.00 год., свідок ОСОБА_12 показав, що ОСОБА_5 , який у нього мешкав, прийшов додому, близько 01.30 год., а свідок ОСОБА_13 стверджував, що о 01.30 год. йому телефонувала ОСОБА_9 з приводу знаходження вдома обвинуваченого.
Враховуючи нічний час доби скоєння ОСОБА_5 злочину, те, що потерпіла, втрачала свідомість, обвинувачений не заперечував того, факту що приходив до потерпілої, суттєвих розбіжностей перебування обвинуваченого в будинку потерпілої, не встановлено.
А тому наведені доводи захисника не заслуговують на увагу
Апеляційний суд погоджується з призначеним обвинуваченому ОСОБА_5 судом першої інстанції покаранням, яке призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким злочином, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, даних по особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення замаху на вбивство, Вільнозапорізькою сільською радою характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, в стані сп`яніння поводиться неадекватно та агресивно, на зауваження з боку влади не реагує, а тому доводи апелянта про те, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення є безпідставними.
Разом з тим у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України.
Керуючись ст. ст. 72 ч. 5 КК України (в редакції ЗУ від 26.11.2015 р. № 838-УШ), 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2017 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.04.2017 р. по 20.06.2017 р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, з 21.06.2017 р. по 06.12.2017 р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді
_____________________ ____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3