22 листопада 2017 р. Справа № 611/500/16-к провадження № 1-кп/632/33/17
У Х В А Л А
/про продовження запобіжного заходу/

22 листопада 2017 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області колегіально у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Барвінківського районного суду Харківської області від 07.04.2016 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без застосування застави, який ухвалою слідчого судді Барвінківського районного суду Харківської області від 03.06.2016 було продовжено, а згодом продовжено і ухвалами Ізюмського міськрайонного суду Харківської області та Первомайського міськрайонного суду Харківської області. Строк дії запобіжного заходу закінчується 25 листопада 2017 року. Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про подовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор наполягав на доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватися від суду та чинити тиск на потерпілу та свідків, а тому наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений заперечував проти продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник проти клопотання прокурора заперечував.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Приймаючи до уваги, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 припиняє свою дію 25 листопада 2017 року, а судове провадження не завершене, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, має перевагу над принципом поваги до свободи особистості, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, доходить подальшого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, зокрема, запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.97 № 475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким та максимальна санкція за яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Крім того, наявність ризику переховування ОСОБА_7 від суду, тиску з його боку на потерпілу з метою уникнення відповідальності, виключають підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що з моменту взяття підозрюваного ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення зазначеного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Отже, наведені прокурором у судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Оцінюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особо тяжкого злочину, тримання під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, характеризуються значною суспільною небезпекою, яка визначається, насамперед, у позбавленні життя людини.

За сукупності наведених обставин, суд вважає за доцільне продовжити раніше обраний стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, що випливають з ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку, попередити вчинення нових злочинів.

Продовження строку тримання під вартою не суперечать вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання наявним ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 177, 178, 199, 331, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - тримання під вартою в умовах ДУ «Харківська установа виконання покарань (№ 27)», залишити без змін і вважати продовженим на 60 днів до 21 січня 2018 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1