Категорія:в порядку КПК Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2017 року в кримінальному провадженні №0000309 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вільнюс, Литва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого старшим слідчим СУ ГУНП у Волинській області, раніше судимого,
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 09 жовтня 2017 року задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_6 та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 грудня 2017 року, в межах строку досудового розслідування.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, санкція статті за який передбачає покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, і під час розгляду клопотання судом встановлено наявність обґрунтованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, раніше заявлені ризики не зменшились, завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали не можливе, то є необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Не погоджуючись із рішенням суду, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що винесена слідчим суддею ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказує, що такий запобіжний захід, як домашній арешт є надто суворим. Крім того у справі немає жодних доказів які б вказували, що він може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України. А тому просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування підозрюваного, який підтримав апеляцію у повному обсязі, прокурора, який її заперечив, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців (ч.6 ст.181 КПК України).

За нормами ст.199 КПК України, при поданні клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу, прокурор або слідчий повинні довести, що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують доцільність продовження строку обраного раніше запобіжного заходу , а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під домашнім арештом слідчим суддею дотримані в повній мірі.
З матеріалів клопотання вбачається, що СВ прокуратури Волинської області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 18.07.2017 року за №0000309, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_7 , якому 10.08.2017 року оголошено про підозру.
Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 11 серпня 2017 року ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області до підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на два місяці - до 09 жовтня 2017 року включно, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Оскільки досудове розслідування у справі не було закінчено у двохмісячний термін, заступник прокурора Волинської області ОСОБА_8 09 жовтня 2017 року своєю постановою продовжив строк досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню до чотирьох місяців, тобто до 10 грудня 2017 року, а прокурор відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_6 , відповідно, звернувся з клопотанням до суду про продовження підозрюваному ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту до чотирьох місяців. У своєму клопотанні прокурор зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, існує загроза того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, раніше заявлені ризики не зменшились, а завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали не можливе, так як ще слід провести ряд слідчих дій.

Слідчий суддя задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом врахував, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під домашнім арештом не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання підозрюваного під домашнім арештом.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж домашній арешт, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи підозрюваного, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу суду, так як були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана правильна оцінка.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

А тому, оскаржувана ухвала слідчого судді на підставі п.1 ч.1 ст.407 КПК України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 199, 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2017 року про продовження строку домашнього арешту, в рамках кримінального провадження за №0000309 від 18.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України - без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді