Справа № 645/791/17
Провадження №1-кп/645/262/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вказана кримінальна справа.
В період досудового розслідування відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який востаннє ухвалою суду від 06.10.2017 р. продовжено до 03.12.2017 р.
У зв`язку з неможливістю закінчення судового розгляду справи до вказаного строку прокурор заявив про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обгрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Суд враховує, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справі «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 р. у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Таким чином, ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на час судового розгляду справи не зникли.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів .
Крім того, в судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання об`єднання даного кримінального провадження з кримінальним провадженням по обвинуваченню його за ч.2 ст.186 КК України, яке знаходиться в провадженні судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 .
Прокурор не заперечував проти заявленого клопотання.
За змістом ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 217 КПК України визначено, що у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.
Частиною другою статті 334 КПК України визначено, що у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.
Судом встановлено, що в провадженні судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 з 14.11.2017 р. перебуває кримінальне провадження № 645/4238/17 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Враховуючи, що в суді перебуває два кримінальних провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , об`єднання яких є доцільним, суд вважає необхідним передати дане провадження судді ОСОБА_5 для вирішення питання про їх об`єднання, з метою недопущення порушення права обвинуваченого.
Керуючись статтями 132, 177, 178, 183, 184, 196, 197, 199, 315 КПК України, суд
П о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`яання.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 28 січня 2018 р.
Передати кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України, судді Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 для вирішення питання про об`єднання з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: