Дата документу Справа № 333/3880/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/3880/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/276/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 263 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2017 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, громадянин України, який має вищу освіту, не одружений, офіційно не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 23 жовтня 2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та його засуджено:
- за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2015 року, та визначено остаточне покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Постановлено до набрання вироком законної сили обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з 28 жовтня 2016 року з 13-00 години.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів при проведенні судових експертиз у розмірі 2554,54 гривень.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,
В С Т А Н О В И Л А:
В судовому засіданні апеляційного суду захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі та від інших покарань, яке захисником мотивовано тим, що станом на 18 вересня 2017 року з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» в редакції від 26.11.2015 року, знаходячись під вартою в даному кримінальному проваджені з 28.10.2016 року, відбув 1 рік 24 дня, що є не менше однієї чверті призначеного стоку покарання, і тому він як особа, засуджена за вчинення злочинів, які є злочинами середньої тяжкості на підставі ст.ст. 3, 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII підлягає звільненню від подальшого відбування покарання.
Колегія суддів, вислухавши думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення клопотання захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання адвоката задоволенню не підлягає як таке, що не ґрунтується на законі.
Так у відповідності до ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарання, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. 1 цього Закону, засуджені за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднанні з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї четверті призначеного строку основного покарання.
Разом з тим в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 обвинувачувався та був засуджений судом за вчинення, в тому числі, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.
Крім того, у відповідності до п. в) ст. 9 вказаного Закону амністія не застосовується до осіб, зазначених у стаття 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також осіб, які звільнені від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
При цьому, в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, які він вчинив під час іспитового строку, визначеного йому за вироком суду від 23.10.2015 року.
З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання захисника відсутні.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 3, 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII, ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII залишити без задоволення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4