Справа № 161/9915/17 Провадження №11-кп/773/485/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О ВИ В:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ківерці, Волинської області та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,

засуджено:

-за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

-за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на З (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі строком на З (три) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Стягнуто з обвинуваченого в дохід держави судові витрати за проведення експертизи.

ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 20 жовтня 2016 року, перебуваючи поблизу гіпермаркету «Епіцентр», що в селі Липини, Луцького району, Волинської області, незаконно придбав шляхом привласнення знайдений поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження, який незаконно переніс додому в АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав на горищі будинку без мети збуту для власного вживання. Вилучений, в ході проведеного обшуку 22 березня 2017 року близько 17:30 год., поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження, згідно висновку експерта наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №158/156 від 11 травня 2017 року, являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - «канабіс», масою в перерахунку на висушену речовину 21,65 г.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_8 приблизно 20 серпня 1993 року, перебуваючи поблизу будинку культури, що в селі Липини Луцького району, Волинської області, незаконно придбав шляхом привласнення знайдений поліетиленовий пакет з бойовими припасами та вибуховими речовинами, який незаконно заніс додому в АДРЕСА_1 , де зберігав на горищі будинку, без передбаченого законом дозволу. Вилучені, в ході проведеного обшуку 22 березня 2017 року близько 17:40 год. предмети схожі па патрони відносяться до боєприпасів і є пістолетними патронами до пістолетів конструкції Макарова (ПМ) калібру 9x18 мм, виготовлені промисловим способом, для стрільби придатні. Згідно висновку експерта №160/158 від 24 квітня 2017 року за результатами вибухотехнічної експертизи за експертною спеціальністю 5.1 (Дослідження вибухових речовин продуктів вибуху та пострілу) вилучена речовина у паперовому згортку має здатність до вибухового перетворення і являє собою вибухову речовину матеріальної дії бездимний одноосновний порох. Згідно висновку експерта судової вибухотехнічної експертизи №25 від 02 червня 2017 року вилучена речовина циліндричної форми оранжевого кольору та металевий об`єкт циліндричної форми, є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини на основі гексогену, масою 156,38 г. та навчально-імітаційним запалом. Навчально-імітаційний запал до бойових припасів, вибухових пристроїв не відноситься, він споряджений вибуховою речовиною метальної дії димним порохом марки ДРП №1, №2 або №3, масою 2,15 г.

В поданій на вирок апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, призначивши покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на З роки, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. За сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді З років позбавлення волі. Вказує, що необхідність застосування ст. 75 КК України судом не обгрунтовано, як і не враховано судом вчинення обвинуваченим умисно тяжкого та середньої тяжкості злочинів у сфері незаконного обігу зброї та наркотичних засобів, що становлять підвищену суспільну небезпеку і за своєю суттю є злочином проти безпеки та здоров`я нації. Окрім того, судом допущено порушення норм матеріального права, а тому на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України просить конфіскувати в дохід держави 16 придатних для стрільби патронів до пістолетів конструкції Макарова (ПМ) калібру 9x18 мм, а також вибухові речовини-бездимний одноосновний порох та речовину на основі гексогену.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який подану ним апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та його захисника, які відносно задоволення апеляції прокурора заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 КПК України, докази не досліджувалися.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, у зв`язку із повним визнанням ОСОБА_8 вини у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, судовий розгляд провадження судом першої інстанції відбувся без дослідження доказів щодо фактичних обставин вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, які ніким не оспорювалися. Учасникам судового розгляду роз`яснено зміст ч. З ст. 349 КПК України і наслідки її застосування.

Із урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких відповідно до вимог ч. З ст. 349 КПК України докази не досліджувались, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Діям ОСОБА_8 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, ОСОБА_8 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочинів, що є обставинами, які пом`якшують його покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обвинувачений має постійне місце проживання, де характеризується задовільно, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Тому, врахувавши всі обставини в кримінальному провадженні в їх сукупності, у тому числі й ті, на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, суд призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і не є надто м`яким.

З урахуванням тих же обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, суд обгрунтовано дійшов висновку і про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України та покладення на нього обов`язків в межах іспитового строку, що дозволить здійснювати контроль за його поведінкою зі сторони уповноваженого органу з питань пробації.

Вчинені ОСОБА_8 злочини відносяться до категорії середньої тяжкості, за наявності наведених характеризуючих даних, враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, а також обставини скоєння першим кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав, які б підтверджували, що обвинувачений, як особа становить підвищену суспільну небезпечність і до нього слід застосувати покарання у виді реального позбавлення волі.

А тому підстав для скасування вироку та ухвалення нового з призначенням обвинуваченому більш суворого покарання, без звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не знаходить.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування кримінального закону, то апеляційний суд визнає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено - переходять у власність держави.

Отже, враховуючи, що предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, є вогнепальна зброя, бойові припаси, вибухові речовини та пристрої, вбачається необхідність застосування спеціальної конфіскації вказаних предметів за відсутності ознак їх знецінення.

За наведених обставин, апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно вирішив питання про долю речових доказів, не застосувавши спеціальну конфіскацію, а тому вирок суду першої інстанці в означеній частині слід змінити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати в дохід держави 16 придатних для стрільби патронів до пістолетів конструкції Макарова (ПМ) калібру 9 х 18 мм, а також вибухові речовини-бездимний одноосновний порох та речовину на основі геоксену.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий
Судді: