АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/965/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/554/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н І
16 листопада 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000574, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2017 року за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_9
ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
В обґрунтування доводів прокурор послався на те, що при призначенні покарання обвинуваченому, судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Прокурор вважає, що рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, є необґрунтованим та невмотивованим. Прокурор звертає увагу на те, що при призначені покарання судом не було враховано, що ОСОБА_7 має незняті та непогашені судимості за скоєння умисних корисливих злочинів, не відшкодував завдану шкоду потерпілому у цьому кримінальному провадженні, що свідчить про відсутність щирого каяття у вчиненому та бажання стати на шлях виправлення. Також, прокурор зазначає, що суд недостатньо врахував ступінь суспільної небезпеки злочину, обставини його вчинення та належним чином не вмотивував можливість звільнення обвинуваченого з випробувальним терміном, що призвело до ухвалення вироку, що ґрунтується на висновках, які не відповідають дійсності.
Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно положень ст.75 КК України, звільнено від відбуття покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 2 роки, з покладенням обов`язків відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Цим вироком вирішено долю речових доказів.
За обставин викладених у вироку, 03.05.2017 року, приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_7 , перебував в приміщенні автомийки по АДРЕСА_2 , де працював на посаді нічного охоронця. Цього ж дня, в нічний час, знаходячись в приміщенні автомийки, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в вищевказаному приміщенні та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме: грошові кошти в сумі 1300, 00 грн. та мобільний телефон марки «Prestigio WIZE B1», чорного кольору, вартістю 269, 10 грн., після чого з місця злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1569, 10 грн.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 .
Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, але просили призначити більш м`яке покарання, ніж зазначено в скарзі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до такого висновку.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, проти яких не заперечували учасники судового провадження та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а також вказані обставини не оспорюються і в поданій апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.
Разом з цим, доводи прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і є слушними.
Згідно з ч.1 ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку вказані вимоги закону належним чином не виконав.

Так, з вироку видно, що, при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд вказав на ступень тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, на відсутність обставин, що обтяжують покарання, а обставиною, що пом`якшує покарання, визнав щире каяття у скоєному.
На переконання колегії суддів, суд вірно дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, разом з цим не навів переконливих доказів та обставин, які є підставою для застосування до нього положень ст.ст.75, 76 КК України.
Поза увагою суду залишилось те, що обвинувачений раніше судимий та належним чином не враховано загально-небезпечний характер дій ОСОБА_7 і його особисте ставлення до вчиненого, адже шкода потерпілій відшкодована не в повному обсязі.

Наведені обставини суттєво підвищують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 та свідчать про небезпечність обвинуваченого, як особи, для суспільства.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене судом покарання, хоч і не виходить за межі, встановлені законом України про кримінальну відповідальність, але за своїм розміром, навіть з врахуванням особи обвинуваченого, наведених увироку, є явно несправедливим через м`якість та недостатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Виходячи з викладеного та погоджуючись з доводами, наведеними в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає необхідним ухвалити новий вирок, на підставі п.2 ч.1 ст.420 КПК України, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

При визначенні виду і розміру покарання ОСОБА_7 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття у вчиненому. Також, врахуванню підлягає особисте ставлення обвинуваченого до вчиненого, який завдану викраденням грошових коштів потерпілій взагалі не відшкодував, а викрадений ним телефон повернуто потерпілій працівниками поліції.

Окрім цього, колегія суддів бере до уваги особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, на спеціальному обліку у лікаря-нарколога не перебуває, але з 2003 року знаходиться на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом легка розумова відсталість (а.п.36-37, 38, 39, 40).

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 повинно бути призначене покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України. Таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому, підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст.ст. 69, 75 КК України колегія суддів не вбачає.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід обчислювати з 16 листопада 2017 року, при цьому, у відповідності до положень ст.72 КК України, слід зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання період з 29 серпня 2017 року по 15 листопада 2017 року включно, оскільки його було затримано 29 серпня 2017 року та на підставі ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження №0001112.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання, з ухваленням нового вироку суду апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 рокув частині призначеного покарання ОСОБА_7 скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 16 листопада 2017 року, зарахувати, згідно зі ст.72 КК України, в строк відбування покарання період тримання його під вартою з 29 серпня 2017 року по 15 листопада 2017 року включно.

В решті вирок - залишити без змін.
Копію вироку, негайно після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4