В И Р О К
10 жовтня 2017 року м. Запоріжжя
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вірменії, громадянина України, який має професійну- технічну освіту, не працюючого, не одруженого, інваліду III групи, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований та мешкає за адресо: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 1) 06.09.1991 року Орджонікідзевським районний судом м. Запоріжжя за ст. 97 КК України до 2 років позбавлення волі. В силу ст. 25 КК України засуджений умовно з обов`язковим залученням до праці; 2) 14.10.1993 року Орджонікідзевським районний судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 81 КК України до 2 років покарання волі. На підставі ст. 43 КК України приєднано не відбутий строк за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.1991 року та призначено покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі; 3) 31.12.1997 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 229-6, ст. 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі ; 4) 04.08.2004 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 5 ) 17.02.2005 року Жовтневим районний м судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2004 року та призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. 30.01.2009 року умовно-достроково звільнений від відбуття покарання. Невідбутний строк 4 місяці 22 дні; 6) 10.07.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень, штраф сплачено 26.08.2015; 7) 13 01.2016 року Жовтневим районний судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. 31.01.2017 знятий з обліку.
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
29 липня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15- ч.2 ст.185 КК України та щиро розкаявся у вчиненому.
За вказаною угодою сторони узгодили покарання за ч.2 ст.15-ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік з покладанням обов`язків передбачених п.2-4 ч.1 ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації .
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпілий суду пояснив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.
Суд проаналізувавши надані матеріали провадження, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, думку прокурора, дійшов наступного висновку.
Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст.15-ч.2 ст.185 КК України, яке, згідно з положеннями ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15- ч.2 ст. 185 КК України, беззастережно визнає та щиро розкаються.
Встановлено, що укладення угоди між потерпілим та обвинуваченим про примирення є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Міра покарання, про призначення якої дійшли згоди потерпілий та обвинувачений, визначена в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України та з урахуванням дійового каяття обвинуваченого, суд вважає що умови угоди про примирення не суперечать інтересам суспільства.
Таки чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної 29 липня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 .
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ст. 1 п. «є» Закону України « Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом він має батьків, що досягли 70-річного віку, матір ОСОБА_7 , 1946 року народження, батька ОСОБА_8 , 1937 року народження, які проживають разом з ним, інших працездатних дітей у батьків не має.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.1 п. «є» Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Згідно положення ст. 1 п. «є» цього Закону звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі , особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які на день набрання чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» виповнилось 70 років та у них немає більше працездатних дітей.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 амністії, визначених ч.4 ст.86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, раніше амністія до нього не застосовувалася.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснені.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся . Арешт на майно не накладався.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався.
Витрати на проведення експертиз по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд,-
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 29 липня 2017 року між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15- ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не скоїть нового злочину, і виконає покладені на нього судом такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації
Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст.1 п. є Закону України „Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року.
Цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати відсутні.
Речові докази по справі: мобільний телефон марки ««Samsung Galaxy Core Prime VE G361H Silver», який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 залишити йому за належністю.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений. Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 473 КПК України.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1