АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесені до ЄРДР за № 0000060 від 16.06.2017 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки м. Чернівці, українки, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючої, раніше судимої:

- 07.04.1999 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.229-6 КК України (в ред. 1960 року) до позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- 10.08.1999 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.3 ст.14, ст.42, ч.2 ст.143 КК України (в ред. 1960 року) до позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з конфіскацією майна; ст.14 лікування від наркоманії;

- 19.02.2001 року року Ленінським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.196 КК України (в редакції 1960 року), до позбавлення волі на строк 1 (один) рік; ст.14-лікування від наркоманії;

- 31.03.2003 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 (два) роки із звільненням на підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням на два роки (за постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.03.2004 року відмінено звільнення та направлено до відбування покарання у виді позбавлення волі на 2 (два) роки);

- 17.10.2006 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

ЄУНСС: 725/2827/17 Головуючий в І-шій інстанції:

ОСОБА_7 : 11-кп/794/116/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.190 КК України
- 16.05.2011 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.307, ч.3 ст.313 КК України до позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна (звільнена 01.02.2016 року по відбуттю строку покарання),

- 19.06.2017 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі на строк 2 (два) роки із звільненням на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням на один рік,

- 26.10.2017 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців;

- 26.12.2017 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 січня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та за його вчинення призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.10.2017 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з 11.07.2017 року.
На вказаний вирок обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи правової кваліфікації своїх дій, доведеності її вини у скоєнні кримінального правопорушення, просить вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 січня 2018 року щодо неї за ч.2 ст.190 КК України в частині призначеного їй покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким пом`якшити їй покарання.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд в повній мірі не врахував обставини, які пом`якшують призначене їй покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, також не було враховано і стан її здоров`я.
Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

Заперечення на вказану апеляційну скаргу, відповідно до ст.402 КПК України учасниками судового провадження подані не були.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_6 07 червня 2017 року близько 15 години 00 хвилин, знаходячись на автобусній зупинці «Шкільна», що по вул. вул. Головній, 27 в м. Чернівці підійшла до

гр. ОСОБА_8 , яка продавала молочну продукцію та під приводом купівлі молочних продуктів, надала ОСОБА_8 одну грошову купюру номіналом 500 грн., а ОСОБА_8 в свою чергу повернула їй здачу в сумі 450 грн. Однак, ОСОБА_6 переслідуючи мету заволодіння грошовими коштами, не маючи наміру купляти молочну продукцію, ввівши в оману гр. ОСОБА_8 , попросила повернути грошову купюру номіналом 500 грн. посилаючись на те, що дана купюра є пошкодженою і її необхідно обміняти в найближчому відділенні банку.

В подальшому ОСОБА_6 отримавши від ОСОБА_8 грошові купюри номіналом 500 грн. та кошти в сумі 450 грн., з місця вчинення злочину зникла, а зазначеними грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, в результаті чого спричинила потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 450 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок районного суду законним, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.
Аналізуючи вирок районного суду в частині призначення покарання, колегія суддів вважає, що при призначенні ОСОБА_6 міри покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначив обвинуваченій покарання, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, при цьому, судом були враховані і ті обставини, на які посилається обвинувачена в своїй апеляційній скарзі, а тому її доводи про можливість пом`якшення призначеного покарання, є необґрунтованими.
При призначенні районним судом покарання ОСОБА_6 було враховано ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка вже була неодноразово засуджена за аналогічні злочини, однак належних висновків для себе не зробила.

Також було враховано те, що вона свою вину визнала повністю і в скоєному розкаялася, активно сприяла органу досудового слідства, вибачилася перед потерпілою, за місцем проживання характеризується позитивно. При цьому, було враховано і думку потерпілої, яка просила її суворо не карати.

Дані обставини дали можливість суду першої інстанції визначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в наближених до мінімальних меж, передбачених санкцією ч.2 ст.190 КК України.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_6 ніде не працює та тривалий час перебуває на обліку у наркологічному диспансері, неодноразово була засуджена за такі ж злочини, проте на шлях виправлення не стала та знову вчинила умисний, корисливий злочин у сфері проти власності, а тому покарання у виді реального позбавлення волі є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Разом з тим, при перевірці вироку районного суду було встановлено, що ОСОБА_6 була засуджена вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 26.12.2017 року до остаточного покарання, призначеного їй за правилами ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, із зарахуванням покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.10.2017 року, що набрав законної сили.

При цьому, вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17.01.2018 року також було застосовано правила ч.4 ст.70 КК України та повторно частково приєднано покарання за вищевказаним вироком, що в даному випадку є неприпустимим, а тому колегія суддів вважає за необхідне виключити вказівку суду про призначення ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю злочинів.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченої підлягає частковому задоволенню, проте не з підстав, вказаних у її апеляційній скарзі, а з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 січня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.190 КК України змінити в частині призначення покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку суду першої інстанції вказівку про призначення остаточного покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.10.2017 року.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.2 ст.190 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з 20.03.2018 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженою ОСОБА_6 , яка

тримається під вартою, в той самий строк, з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1
Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Чернівецької області ОСОБА_1
(20.03.2018 р.)