Провадження №1-кп/761/172/2018
В И Р О К
іменем України
29 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, уродженець м. Черкаси, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючий, не одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

секретар судового засідання ОСОБА_3

за участі:

сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_2

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

в с т а н о в и в :
Так, 11.07.2015, приблизно о 21 год. 50 х., ОСОБА_2 , будучи не офіційно працевлаштований водієм таксі, на власному транспортному засобі марки «Hyunday Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, отримав замовлення на здійснення перевезення пасажирів з ресторану «Чача», що за адресою: м. Київ, вул. Володимирська 11 до будинку №70 по вул. Артема в м. Києві. ОСОБА_2 , 11.07.2015 приблизно о 22 год.05 хв., прибувши за адресою замовлення, а саме до приміщення вищевказаного ресторану де до нього в автомобіль сіли ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 .

Під час поїздки до будинку АДРЕСА_3 між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , виник словесний конфлікт, у зв`язку з тим, що водій відмовився змінювати адресу поїздки.
Так, прибувши до будинку АДРЕСА_3 , приблизно о 22 годині 20 хвилин, словесний конфлікт між ОСОБА_6 , та ОСОБА_2 продовжився та в ході нього, у останнього виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ,, ОСОБА_2 на грунті раптово виниклих неприязнених відносин, почав руками виштовхувати з переднього пасажирського сидіння потерпілу. В результаті злочинних дій ОСОБА_2 ,, ОСОБА_6 , опинилась в положенні лежачи на асфальтному покритті проїжджої частини, на правому боку, однак ї ліва нога стопою зачепилась за внутрішню деталь кузова автомобіля
ОСОБА_2 достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 , не отримала можливість звільнити ліву ногу, з метою заподіяння останній легких тілесних ушкоджень, привів автомобіль в рух і протягнув по асфальтному покритті проїжджої частини потерпілу, у вищевказаному положенні, приблизно 50 см, після чого остання самостійно звільнила ногу.
Згідно висновку експерта №1993 від 22.09.15 ОСОБА_6 , в результаті злочинних дій ОСОБА_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді «синці: в ділянці правого ліктьового суглобу з переходом в верхню третину задньо-бокових поверхонь передпліччя; на пеедній поверхні лівого колінного суглоба; на передньо внутрішній поверхні правого колінного суглоба з переходом в верхню третину правої гомілки; на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки та садни на передній поверхні лівого колінного суглобу, на лівій гомілці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_2 умисно завдав легкі тілесні ушкодження, тобто вчинив дане кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 допитаний у суді, винуватість у вчиненні злочину за ч.1 ст. 125 КК України не визнав, та показав, що під час руху автомобіля потерпіла відкрила ногою двері, а він загальмував, щоб вона не постраждала. Дівчина що була на задньому сидінні автомобіля вийшла, а потерпіла що сиділа поруч з ОСОБА_2 відмовилася покинути автомобіль, поки ОСОБА_2 не подасть їй руку, так як автомобіль великий. Він вийшов з автомобіля, підійшов зі сторони де сиділа потерпіла та подав їй руку. Але вона сказала, що не має наміру виходити, зірвала освіжував повітря який знаходився в автомобілі та викинула через відкриті двері. Він не мав наміру його підіймати, на що потерпіла повідомила, що зламає ключ запалювання, і почала його ламати. ОСОБА_2 не витримав так як автомобіль потрібний йому для роботи, взяв потерпілу за талію та допоміг їй вийти з автомобіля, після чого сів за кермо та поїхав, а потерпіла почала бігти за автомобілем, вдаривши автомобіль сумочкою та впала.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , надала показання, що під час конфлікту з автомобіля вона не виходила, а водій викинув її. Одною ногою вона стояла на тротуарі, друга нога була в автомобілі, вона застрягла. Водій хотів виштовхати її, а потім почав рух. У ОСОБА_6 було здерте коліно, кров на руці, пошкодження були з права по тілу. Взуття у неї було легенькі літні капці, після подій вони були здерті та в крові, права капця пошкоджена. Була постанова слідчого про проведення експертизи, вона поїхала на слідчу дію. Відбувалися події в період з 22:05 до 22:20, можливо і раніше, був вечірній час але на вулиці було ще світло. Коли вона приїхала до лікарні за місцем проживання, черговий лікар встановив, що є тріщина у суглобі на руці, її потрібно підтримувати та не перевантажувати. З підтримувачем руки та коліна ОСОБА_6 проходила десь три тижні. Обвинувачений у неї нічого не брав та не грабував. Вона не пам`ятає чи зі служби таксі телефонували чи вона, але тоді водій її не пограбував. Про поліцію ОСОБА_6 не пам`ятає. Вона не знайомилася з матеріалами на досудовому розслідуванні, але всі дії фіксувалися, про закінчення досудового розслідування її повідомляли, також в судовому засіданні ОСОБА_6 заявила про відмову від цивільного позову.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , надала показання, що це була середина липня, вона їхала з роботи та припаркувалася, тоді почула крики. Вона знаходилася на парковці та бачила як із автомобіля вискочив молодий чоловік та як він відкрив двері. Був автомобіль джип, ОСОБА_8 думала, що там була сімейна сварка, коли вона сіла в машину, чоловік витягнув дівчат та почав їх тягти. ОСОБА_8 знаходилася напроти вулиці Артема, 73, точно адреси не пам`ятає. Це був ранній вечір, можливо о 20 годині, машину точно не пам`ятає, здається «Hyundai». Автомобіль знаходився від ОСОБА_8 на відстані 10-12 метрів. Коли ОСОБА_8 почала підходити побачила, що то було таксі, в ньому відчинені троє дверей: водійські та дві з правої сторони. Зі слів ОСОБА_8 одну дівчину витягували з першого сидіння, а іншу із заднього справа. ОСОБА_8 бачила, що водій хапав дівчат за руки. Після того як чоловік витяг їх, він сів в машину та поїхав. Коли машина почала їхати ОСОБА_8 була десь за 5 метрів до неї. ОСОБА_8 побачила дівчат та речі на землі. Одна з дівчат була в крові, інша телефонувала до поліції. Та дівчина яка викликала поліцію була брюнеткою. Коли машина від`зжала блондинка стояла на одному коліні, друга дівчина брюнетка стояла на ногах, пошкоджень у неї ОСОБА_8 не бачила чи не звернула увагу, оскільки у блондинки була кров, а також царапини та синці, останні були на руках. Синці були свіжі та круглої форми, також були травмовані коліна дівчини, на одному синець, а на іншому кров. Як наносилися травми ОСОБА_8 не бачила. З пам`яті, потерпіла була одягнена в сукню, руки були оголені від плеч. Дівчина блондинка сказала, що вони викликали таксі та змінили маршрут, а водій попросив додаткової оплати та почав лаятись, після чого викинув дівчат з машини, більше дівчата нічого не розповідали. ОСОБА_8 спілкувалася з потерпілою після всіх цих подій, вона може надати переписку. Через пару місяців ОСОБА_8 викликав слідчий на вулицю Герцена. ОСОБА_8 приїхала сама, допит проходив в слідчому кабінеті на четвертому поверсі, допитувала слідча, ОСОБА_8 написала в показах все що бачила.

На підтвердження події злочину та вини ОСОБА_2 у його вчиненні прокурором надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні документи, а саме: постанова про призначення судово-медичної експертизи від 14.07.2015 року; супровідний лист про направлення висновку експерта від 23.07.2015; висновок експерта №1993 від 22.09.2015 року; розписка ОСОБА_6 про отримання медичної документаціїї; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.07.2015 року; протокол перегляду відеозапису слідчого експерименту від 13.08.2015 року та CD-диск з відеозаписом слідчого експерименту та характеризуючи матеріали на ОСОБА_2 .

Стороною захисту були надані письмові документи, а саме адвокатські запити та диск з аудиозаписом розмови з диспечером таксі, висновок експерта №1/з від 19.01.2016 року, протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол допиту свідка ОСОБА_7 ; протокол слідчого експерименту.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідка, дослідивши надані сторонами документи та речові докази, оцінивши їх у сукупності дійшов до наступних висновків.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що суд не може визнати допустими надані протоколи допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 надані стороною захисту оскільки свідки допитуються безпосередньо у судовому засіданні та суд не може посилатися при прийняття рішення на дані протоколи. Усі інші документи надані сторонами є належними та допустимими доказами оскільки відповідають вимогам КПК України та отримані в передбачений законом спосіб.

Отже, аналізуючи та оцінюючи у сукупності докази та показання надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена. Прийшовши до такого висновку, суд враховує наступне. Так, з матеріалів провадження вбачається, що 11.07.2015 року,приблизно о 22 год. 20 хв. між ОСОБА_2 , який керував автомобілем та виконував замовлення на перевезення пасажирів та його пасажирами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник конфлікт у зв`язку з відмовою обвинуваченого зміну маршрут руху. Після зупинки автомобіля біля будинку №70 по вул. Артема даний конфлікт між обвинуваченим та потерпілою продовжився. Потерпіла відмовилася покидати автомобіль та обвинуваченим в ході конфклікту була застосована фізична сила з метою змусити потерпілу покинути автомобіль, а саме останній намагався витягнути потерпілу з автомобіля, після його зупинки, відчинивши передні двері пасажира, що підтверджується показами свідка ОСОБА_8 , а потім сівши за кермо намагався виштовхати її з автомобіля, розпочавши рух коли потерпіла ще не зовсім залишила автомобіль зачепившись за поріг та впала на асфальт отримавши вказані у висновку експерта тілесні ушкодження.

Конфлікт який виник між обвинуваченим та пасажирами в тому числі з потерпілою сторонами не заперечується, однак обвинувачений вказує на те, що він після того як потерпіла яка була у нетверезому стані почала неадекватно себе поводити, хотіла зламати ключ у замку запалення, зірвала з панелі приладів освіжувач повітря та не хотіла виходити з автомобіля, вийшовши з автомобіля відчинив двері з її боку та подавши руку допоміг останній вийти з автомобіля. Далі сівши за кермо поїхав, а потерпіла намагалася наздогнати автомобіль та вдарила своєю сумкою його автомобіль. Ніяких тілесних ушкоджень він не завдавав, а вважає, що потерпіла сама впала намагаючись наздогнати його автомобіль. Дані твердження обвинуваченого спростовуються свідком ОСОБА_8 , яким у суду не має підстав не довіряти та не брати їх до уваги. Даний свідок не бачив як саме отримала потерпіла тілесні ушкодження, однак бачила початок конфлікту та підтвердила що відбувалася сварка, як їй здалося сімейний, однак потім вона усвідомила, що машина є таксі, і водій конфліктує з пасажирами, хапаючи їх за руки та витягнувши потерпілу та іншу дівчину з машини сів за кермо та поїхав. Коли вона підійшла то побачила, що у потерпілої тілесні ушкодження, вона стоїть на коліні та у неї була кров та подряпини на руках. Також, фактичні обставини підтверджуються і показаннями потерпілої яка не оспорюючи своєї поведінки під час конфлікту, а саме те, що вимагали від водія їхати на інший адрес та не хотіла виходити з автомобіля, підтвердила фактичні обставини отримання нею тілесних ушкоджень, які у сукупності з показами свідка ОСОБА_8 та висновками висновок експерта №1993 від 22.09.2015 року протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.07.2015 року та CD-диск з відеозаписом слідчого експерименту, свідчать, що саме ОСОБА_2 після продовження словесного конфлікту з потерпілої виштовхнув її з автомобіля, в подальшому розпочавши рух не впевневшись, що потерпіла повністю вийшла з автомобіля, внаслідок чого остання отримала вказані тілесні ушкодження.

Твердження обвинуваченого, що в потерпілої не має слідів волочіння по асфальту не спростовують показань потерпілої та свідка, щодо нанесення ушкоджень саме обвинуваченим, та того, що саме його протиправна поведінка привела до таких наслідків і сприймаються судом як позиція захисту та намагання уникнути відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, умисному завданні легких тілесних ушкоджень, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України доведена і він повинен нести відповідальність за вчинене.

При призначенні покарання ОСОБА_2 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, характеризується позитивно. Тому, суд приходить до висновку, про необхідність призначення міри покарання у вигляді штрафу. Однак враховуючи, що у відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушенні за ст. 125 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, злочин вчинено 11.07.2015 року, то обвинуваченого слід звільнити від кримінальної відповідальності у відповідності до ст. 49 КК України

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі заявлений ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди, слід залишити без розгляду враховуючи відмову потерпілої від нього.

Судових витрат по справі не має.

Речових доказів по справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді штрафу у розмір 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят гривень).

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особу, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_10