Справа № 495/1480/15-к
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу

17.10.2017 м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський

клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строків тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу по кримінальному провадженню, внесеного в ЄРДР № 0001006 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.3 ст. 286 КК України.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 286 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали, якою обрано запобіжний захід, спливає 19.10.2017 року.

Прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обраного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 строком на 60 днів, мотивуючи тим, що він досудовим розслідуванням обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, на даний час не відпали ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, також те, що провину у вчинені кримінального правопорушення обвинувачений не визнає, кримінальне провадження ще не розглянуто, обвинувачений може переховуватись від суду за вчинене кримінальне правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора та заявив клопотання про заміну обраного раніше запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, мотивуючи наявністю у ОСОБА_5 двох неповнолітніх дітей та постійного місця проживання та тим, що обвинувачений ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи.

У судове засідання потерпілі не з`явились, їх представник - ОСОБА_7 надав до суду заяву з проханням судове засідання провести за їхньою відсутністю, підтримав клопотання прокурора та просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на заставу.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ч.4 ст.176 КПК України запобіжний захід застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Згідно ст.183 КПК України. тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так при вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, враховано як особу обвинуваченого так і ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме вказані ризики на даний час не змінилися та не відпали, можливе скоєння іншого кримінального правопорушення та можливість тиску на потерпілих, свідків у вказаному провадженні, тому клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Стосовно клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до наступного:

Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Ковенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Крім того, обрання стосовно обвинуваченого такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. … Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На теперішній час судовий розгляду по даному кримінальному провадженню не завершено, а тому є всі підстави вважати, що ризики, які були встановлені у ході досудового розслідування та передбачені п. п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зникли та не зменшились. Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу на більш м`який - заставу.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 199 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід, обраний у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, вважати продовженим на 60 днів, тобто до 15 грудня 2017 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ