Справа № 204/364/18
Провадження № 1-кс/204/110/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю слідчого ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

за участю адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
18 січня 2018 року слідчий СВ Чечелівського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в листопаді 2017 року, став на шлях вчинення умисного кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Так, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів з метою збуту, у невстановлений в ході досудового розслідування день та час, знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці, незаконно, всупереч ст. 4 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року № 863 (із змінами), а також ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 р. № 62/95-ВР (із змінами), придбав, у невстановленої слідством кількості, але не менш ніж 0,6602 г., кристалічну речовину бежевого кольору, яка відноситься до психотропної речовини, обіг якого обмежено - метамфетамін, яку став зберігати при собі у правій кишені одягнутої на ньому куртки чорного кольору, з метою збуту. 17.11.2017 року приблизно о 17:15 годині, в парку «Пам`яті та примирення» біля будинку № 15А розташованого по вул. Щепкіна в м. Дніпро, ОСОБА_5 , був зупинений співробітниками поліції, під час куріння тютюнових засобів в громадському місці, про що було складено адміністративний протокол. Після чого, 17.11.2017 року приблизно о 17:30 годині, на тому ж місці, тобто в парку «Пам`яті та примирення» біля будинку № 15А розташованого по вул. Щепкіна в м. Дніпро, в присутності двох понятих, було проведено огляд речей ОСОБА_5 . Під час проведення огляду, на пропозицію співробітника поліції, надати для огляду свої речі ОСОБА_5 дістав з правої кишені одягнутої на ньому куртки чорного кольору, 4 поліетиленових сліп-пакети, в трьох з яких знаходились ще поліетиленові сліп-пакети з кристалічною речовиною бежевого кольору, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів № 1/8.6/4868 від 20.12.2017 року, кристалічні речовини бежевого кольору масами 0,0175 г, 0,0668 г, 0,0764 г, 0,1239 г, 0,0139 г, 0,1517 г , 0,1191 г, 0,0909 г , містять психотропну речовину, обіг якого обмежено метамфетамін, маса метамфетаміну складає 0,0132 г, 0,0468 г, 0,0532 г, 0,0873 г, 0,0072 г, 0,1003 г, 0,0692г, 0,0555г., які згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами) віднесений до списку 2 таблиці 1 «Психотропні речовини, що знаходяться у незаконному обігу», а згідно Наказу МОЗ України від 01.08.2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» (із змінами), не відноситься до великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що обіг яких обмежено, які ОСОБА_5 , незаконно придбав, зберігав при собі з метою збуту.
Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у незаконному придбані, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, кваліфікуються за ч. 1 ст. 307 КК України.
17.01.2018 року ОСОБА_7 було пред`явлено підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 17.11.2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; висновком експерта №1/8.6/4868 від 20.12.2017 року; речовими доказами.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Також, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, на утриманні нікого не має, проживає за межами міста Дніпро, розуміючи невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду та може вчиняти інші кримінальні правопорушення. Передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, тому слідчий звертається до слідчого судді із даним клопотанням.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а обрати йому більш м`який запобіжний захід домашній арешт або заставу.

Адвокат у судовому засіданні просила відмовити слідчому у задоволенні клопотання та обрати її підзахисному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зазначивши що ОСОБА_5 є учасником АТО, інвалідом 3-ї групи, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, а тому вважає можливим обрати йому інший запобіжний захід.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Так, слідчим та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може вчинити нове кримінальне правопорушення, слідчим та прокурором ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не обґрунтовано та не підтверджено матеріалами кримінального провадження, а тому слідчий суддя при прийнятті рішення щодо застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не враховує наявність такого ризику.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні малолітнього сина, є інвалідом ІІІ групи.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, та наявність достатніх підстав, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжних захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, якими підтверджується вина підозрюваного, враховуючи, що він має постійне місце реєстрації та проживання, недоведеність прокурором та слідчим одного з ризиків передбачених ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, які могли б слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного декілька обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, тобто до 17 березня 2018 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1)цілодобово не залишати місця постійного проживання квартиру АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на працівників відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1