Справа № 743/774/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/823/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2017 року апеляційний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.014.270.220.000.345, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина, Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, та виправдано у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 у відшкодування завданої моральної шкоди 100 000 грн., та майнової - 4 676 грн. 75 коп..

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи технічного стану 737, 10 грн., судових експертиз обставин і механізму ДТП - 859, 32 грн. та 736, 56 грн., комісійної судової автотехнічної експертизи механізму та обставин ДТП - 2752 грн. 50 коп..

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На вирок місцевого суду захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу в який просить його скасувати та закрити провадження. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість прийнятого судом рішення, внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, суд першої інстанції не надав оцінки показанням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , що швидкість автомобіля не перевищувала 100 км/год. та потрапляння колеса в яму призвело до заносу останнього і висновку судової інженерно-транспортної експертизи №605 від 26.12.2014 року, відповідно до якого диск переднього лівого колеса автомобіля мав деформацію. Отже, не виключено, що розгерметизація колеса могла відбутися при потраплянні в яму на дорожньому полотні. Окрім того, покладені в основу доведеності вини ОСОБА_7 протоколи огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.08.2014 року та 21.05.2015 року отримані органами досудового слідства з порушенням вимог ст.ст. 104, 105 КПК України. Звертає увагу на те, що під час проведення 21.05.2015 року огляду місця події слідчий не вжив заходів для забезпечення присутності обвинуваченого та його захисника. Надаючи перевагу висновку комісійної експертизи №106, яка ґрунтуються на недостовірних доказах, мотивів прийняття такого рішення суд не навів.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просила ухвалити новий вирок за яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на строк 8 років та стягнути на її користь в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 609 000 гривень. Вказала на незаконність вироку місцевого суду внаслідок невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, алкогольне сп`яніння ОСОБА_7 під час керування автомашиною. Посилаючись на порушення звичайного життєвого укладу, зазначила що стягнута судом сума у відшкодування завданої моральної шкоди є замалою і не відповідає її моральним стражданням.

Потерпіла ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі, просила вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати та закрити провадження в справі. В обґрунтування викладених в апеляційній скарзі вимог потерпіла ОСОБА_8 вказала, що дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_7 сталася не з його вини, а внаслідок потрапляння колеса керованою ним автомашиною в яму.

Суд І інстанції встановив доведеним, що 26 серпня 2014 року, близько 7 год. 00 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомашиною «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі між населеними пунктами Мекшунівка та Червона Гута, Ріпкинського району Чернігівської області, у напрямку з міста Славутич, Київської області в сторону с. Губичі, Ріпкинського району Чернігівської області, на ділянці дороги між електричними стовпами №18/75 та № 19/75 зі швидкістю 108,51 км/год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.1, 12.3, 12.6 «ґ» Правил дорожнього руху, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, та не слідкував за її змінами, перевищив максимально дозволену швидкість руху, внаслідок чого допустив виїзд керованою ним автомашиною за межі проїзної частини дороги де скоїв зіткнення з придорожнім деревом, в результаті чого пасажири автомашини:

- ОСОБА_14 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя від яких помер і вони знаходиться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті останнього;

- ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку.

Окрім того, ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, а саме в тому, що він, після даної дорожньо-транспортної пригоди, 26.08.2014 року, близько 7 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ділянці дороги між електричними стовпами №18/75 та № 19/75 автодороги між населеними пунктами Мекшунівка та Червона Гута Ріпкинського району Чернігівської області, в порушення п.п. 1.5, 2.10 Правил дорожнього руху усвідомлюючи, що скоїв дорожньо-транспортну пригоду, де є потерпілі, поставив останніх у небезпечний для життя стан, які внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди з його вини тілесних ушкоджень були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження, маючи можливість надати ОСОБА_14 та ОСОБА_8 своєчасну медичну допомогу або доправити потерпілих до найближчої медичної установи, не надавши допомоги умисно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди завідомо залишивши останніх в небезпеці.

Заслухавши доповідача, прохання обвинуваченого та його захисника, представника потерпілої, які підтримали подані апеляційні скарги і просили їх задовольнити, а потерпілій ОСОБА_9 відмовити, думку прокурора про їх необґрунтованість, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному суді є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі статтею 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом покладено в основу обвинувального вироку висновок комісійної судово-медичної експертизи № 104 від 28 квітня 2015 року, який ґрунтувався на відомостях висновку судово-медичної експертизи № 818 від 10 вересня 2014 року. Вказаний висновок від 10 вересня 2014 року був визнаний судом недопустимим доказом, а тому висновок комісійної судово-медичної експертизи № 104 від 28 квітня 2015 року не відповідає вимогам ч. 5 ст. 101 КПК України, оскільки ґрунтується на недопустимому доказі.

У той же час призначення судово-медичної експертизи є обов`язковим для встановлення причин смерті та тяжкості і характеру тілесних ушкоджень.

Таким чином в основу вироку місцевий суд поклав не належний доказ, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді 1-ї інстанції під час якого слід провести необхідні судово-медичні експертизи, ретельно дослідити доводи всіх апеляційних скарг і у разі засудження обвинуваченого призначити йому покарання з врахуванням його особи, тяжкості скоєного і їх наслідків. .

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 415, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді 1-ї інстанції.

Касаційному оскарженню ухвала не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4