справа № 489/5065/17
кримінальне провадження
№1-кп/489/208/18
УХВАЛА
Іменем України
20 лютого 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гусинка Куп`янського району Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12

встановив:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.12.2017 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою, який спливає 26.02.2018.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів так як ризики переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду і вчинення ним інших кримінальних правопорушень не зменшилися, проти чого обвинувачений та його захисник заперечували, вказуючи на недоведеність ризиків, та просили застосувати більш м`який запобіжний захід.
У обґрунтування клопотання прокурором вказано, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років. Він може переховуватися від суду або не являтися на виклики суду, так як постійного місця проживання в місті Миколаєві не має. Також немає міцних соціальних та родинних зав`язків, офіційно не працює, а в місто Миколаїв приїхав переслідуючи мету незаконного збагачення у спосіб заволодіння грошовими коштами громадян шахрайським шляхом. Знаходячись в м.Миколаїві вчинив більше 39 злочинів, що підтверджується вилученими в ході обшуку договорами про надання послуг по підбору, замовлення та доставки побутової техніки, актами прийому передачі та товарними чеками. Це вказує на умисні протиправні дії ОСОБА_4 , який мав намір продовжити вчиняти нові злочини на території м.Одеси, де 16.09.2017 і був затриманий.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не відпали.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, в пункті 103 справи «Анатолій Руденко проти України» (заява № 50264/08) Європейський суд з прав людини вказав, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.
Залишається ризик переховування обвинуваченого від суду, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду епізодів корисливого злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання до трьох років позбавлення волі, міцних соціальних зв`язків немає, проживає в Харківській області та не має постійного місця проживання в місті Миколаєві, а в ході досудового розслідування оголошувався в розшук.

За таких обставин, є доведеним наявність вказаного ризику, і те, що йому неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.
Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень то такий ризик за час знадходження кримінального провадження в суді зменшився, а тому відсутні підстави вважати, що він має місце на теперішній час. Такого висновку суд дійшов в ухвалі від 29.12.2017.
З огляду на наведене, клопотання захисника та обвинуваченого про застосування більш м`якого запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд -

постановив:
Клопотання прокурора - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 20 квітня 2018 року (включно).

У задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про застосування більш м`якого запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1