Справа № 362/1267/18
Провадження № 1-м/362/3/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13.01.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Калузького обласного суду Російської Федерації від 11.04.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України,-
В С Т А Н О В И В:
Міністерство юстиції України 15.03.2018 року звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, посилаючись на те, що 26 лютого 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 509/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої вироком російського суду громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 10.11.2017 року за № 06-139688/17.
Громадянку ОСОБА_4 засуджено вироком Калузького районного суду Калузької області від 13.01.2017 року, залишеного без змін ухвалою судової колегії у кримінальних справах Калузького обласного суду від 11.04.2017 року до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених частиною третьою статті 30, пунктом «а» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, в значному розмірі, організованою групою) (2 епізоди), частиною першою статті 30, частиною п`ятою статті 228.1 (готування до незаконного збуту наркотичних засобів, організованою групою, в особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_4 перебуває в ФКУ «Виправна колонія №7 УФСВП Росії по Калузькій області», кінець відбуття строку покарання 26.06.2023 року.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 609, ч. 1 ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України в клопотанні ставиться питання про: визначення норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винною вироком Калузького районного суду Калузької області від 13.01.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Калузького обласного суду 11.04.2017 року та визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою ОСОБА_4 на підставі вироку Калузького районного суду Калузької області від 13.01.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Калузького обласного суду 11.04.2017 року.
В клопотанні також заявлено прохання розглядати його у судовому засіданні без участі представника Міністерства юстиції України, участь якого згідно з ч. 1 ст. 610 КПК України не є обов`язковою.
Згідно доданих до клопотання матеріалів засуджена ОСОБА_4 подала заяву, в якій просила перевести її для подальшого відбуття покарання в Україну, громадянкою якої вона є.
Заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання підлягає задоволенню, суд, дослідивши надані документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
При зверненні Міністерством юстиції України до суду даного клопотання дотримані вимоги ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, а також вимоги ч. 2 ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України, тому підстав для відмови в передачі засудженої особи в порядку, передбаченому ст. 3 Конвенції, немає.
За змістом ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов: а) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; b) якщо рішення є остаточним; c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж як найменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк; d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи; e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.
Виходячи з положень цієї Конвенції держава виконання вироку повинна забезпечити виконання вироку в повному обсязі, керуючись своїм законодавством, не погіршуючи становище засудженої особи; призначене покарання відбувається засудженою особою на підставі вироку суду держави винесення вироку; суд держави виконання вироку, виходячи з винесеного вироку, приймає рішення про його виконання; у строк покарання у вигляді позбавлення волі зараховується строк, відбутий у державі винесення вироку; якщо за законодавством держави винесення вироку за дане діяння граничний строк позбавлення волі є меншим, чим призначено вироком, суд держави виконання вироку визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений законодавством цієї держави за таке саме діяння.
У судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13.01.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Калузького обласного суду 11.04.2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні злочинів, які передбачені ст.30 ч.3, ст.228.1 ч.4 п.«а»; ст.30 ч.3, ст.2281 ч.4 п.«а»; ст.30 ч.1, ст.228.1 ч.5 КК Російської Федерації, та засуджено до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму, що підтверджується вироком, довідкою про набрання вироку законної сили.
На теперішній час засуджена відбуває покарання у федеральній кримінальній установі "Виправна колонія №7 УФСВП Росії по Калузькій області", що підтверджується довідкою про відбуття покарання (про початок та кінець строку покарання, про відбуту і не відбуту частину покарання).
Так, станом на 14.09.2017 року ОСОБА_4 відбула усього 02 роки 02 місяці 17 днів, залишилось до відбуття станом на 14.09.2017 року - 05 років 09 місяців 12 днів календарного строку, кінець строку покарання 26 червня 2023 року.
Засуджена ОСОБА_4 особисто виклала бажання продовжити подальше відбування покарання за місцем проживання та реєстрації в України, де останньою відомою адресою її проживання є адреса: АДРЕСА_1 .
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України при призначенні покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком іноземної держави.
ОСОБА_4 засуджена за ст.30 ч.3, ст.228.1 ч.4 п.«а» (два епізоди); ст.30 ч.1, ст.228.1 ч.5 КК Російської Федерації, а саме її визнано винною у замаху на незаконний збут наркотичних засобів, у значному розмірі, організованою групою (2 епізоди) та в готуванні до незаконного збуту наркотичних засобів, організованою групою, в особливо великому розмірі.
Злочини, вчинені ОСОБА_4 на території Російської Федерації, згідно з Кримінальним кодексом України відповідають таким статтям кримінального закону: ч.3 ст.30 КК РФ відповідає ч.1 ст.15 КК України (замах на злочин), п.«а» ч.4 ст.228.1 КК РФ відповідає ч.3 ст.307 КК України (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою), за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна; ч.1 ст.30 КК РФ відповідає ч.1 ст.14 КК України (готування до злочину), ч.5 ст.228.1 КК РФ відповідає ч.3 ст.307 КК України (незаконний збут наркотичних засобів в особливо великих розмірах, вчинений організованою групою осіб), за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, та вирок призначений на підставі ч.2 ст.69 КК РФ (призначення покарання за сукупністю злочинів) КК Російської Федерації, що відповідає ч.1 ст.70 КК України.

Таким чином, враховуючи, що вчинені засудженою ОСОБА_4 діяння за вироком суду Російської Федерації є злочинами, відповідальність за які також передбачена Кримінальним кодексом України, і сама засуджена згодна на її передачу до України для подальшого відбуття покарання, слід дійти висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.
Відповідно до ст.33 КК України, сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини КК України, за жоден з яких її не було засуджено.
Згідно ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України.
За змістом ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.20 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачені ст.70 КК України правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
На підставі ст. 68 КК України за вчинення готування до злочину строк покарання не може перевищувати половини максимального строку, передбаченого санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, а за вчинення замаху на злочин, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
При цьому, оскільки санкції ч.4 та ч.5 ст.228.1 КК РФ на відміну від ч.3 ст.307 КК України не передбачають додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна, відтак її застосування погіршить становище засудженої, а тому суд не вправі застосувати до ОСОБА_4 такий вид додаткового покарання.
Таким чином, з урахуванням вироку суду Російської Федерації та строку призначеного покарання у виді позбавлення волі, ОСОБА_4 при приведенні вироку іноземної держави у відповідність до законодавства України за ч.1 ст.15, ч.3 ст.307 КК України (замах на незаконний збут наркотичних засобів вчинений повторно, організованою групою) слід визначити покарання у виді восьми років позбавлення волі без конфіскації майна та за ч.1 ст.14, ч.3 ст.307 КК України (готування до незаконного збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах, вчинений організованою групою осіб) визначити покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточну міру покарання ОСОБА_4 визначити у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року, ст. ст. 603, 609, 610 Кримінального процесуального кодексу України, ст.ст. 32, 33, 68, 70, ч.3 ст.307 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13.01.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Калузького обласного суду Російської Федерації від 11.04.2017 року відносно ОСОБА_4 , у відповідність із законодавством України, задовольнити.
Привести вирок Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13.01.2017 року з урахуванням апеляційної ухвали Калузького обласного суду Російської Федерації від 11.04.2017 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженою:
?за ч.1 ст.15, ч.3 ст.307 КК України до покарання у виді 8(восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна;
?за ч.1 ст.14, ч.3 ст.307 КК України до покарання у виді 6(шести) років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 8 (восьми) років позбавлення волі, без конфіскації майна

Строк відбування покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі рахувати з 13.01.2017 року.
Зарахувати в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 27.06.2015 року по 12.01.2017 року, включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена учасниками процесу, у тому числі особою щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1 .