Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/1978/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/1065/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія оскарження ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 жовтня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 4 вересня 2017 року, якою у відношенні
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопетрівка Бердянського району Запорізької області, громадянина України, який має повну середню освіту, не одруженого, який не має неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає у тому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 місяці, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.
11 вересня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , зі своїм товаришем ОСОБА_10 вирішили поїхати на автомобілі ВАЗ 2106 сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , до лісосмуги з метою назбирати сухе гілля для розпалу печі. З цією метою ОСОБА_10 взяв у свого знайомого причіп саморобного виробництва, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_10 направились в поле в сторону села Осипенко Бердянського району Запорізької області. Рухаючись по трасі вздовж полів, в лісосмузі, розташованій в кварталі 42 виділі 21, що згідно картографічних даних, відноситься до Осипенківського лісництва на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 побачили купу напиляних гілок та розрізаних стовбурів дерев акації. Під час розмови спільно вирішили вчинити крадіжку чужого майна, тим самим вказані особи вступили між собою в попередню змову на скоєння злочину.

Після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з метою реалізації свого злочинного умислу, знаходячись на вказаній території, на автомобілі ВАЗ 2106 сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом під`їхали до знайдених дров дерев акації, які знаходились на землі, де діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, обидва завантажили на причеп дрова акації білої в кількості 73 штук об`ємом 1 метр кубічний, що належить ДП «Бердянське лісове господарство» та вартість яких згідно довідки підприємства складає 384 грн.

Після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 з викраденим майном залишили місце злочину, тим самим розпорядились ним на власний розсуд та поїхали до с. Осипенко Бердянського району, де були затримані мисливцями ТОВ МГ «Удача» ОСОБА_12 ОСОБА_13 .

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, чим завдали ДП «Бердянське лісове господарство» майнову шкоду у розмірі 384 грн.

Відомості про злочин внесені 27 січня 2017 року до ЄРДР за № 0000317.

26 січня 2017 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України було вручено під розписку його матері ОСОБА_14 .

Задовольняючи клопотання частково та застосовуючи запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри, тяжкість злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу, міцність соціальних зв`язків і наявність постійного місця проживання, а також відсутність обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж наведений в клопотанні слідчого.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого суді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею не враховано тяжкість злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також наявність ризику залишити житло та переховуватися від слідства та суду за кордоном, оскільки з пояснень матері ОСОБА_7 вбачається, що її сину було відомо про те, що йому необхідно з`явитися до слідчого відділу органу поліції у зв`язку з пред`явленням йому підозри, але він виїхав з України на заробітки.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, заслухавши пояснення підозрюваного, який підтвердив, що виїжджав за межі держави, але не з метою переховування від слідства, а на заробітки, про підозру у вчиненні злочину та обмеження у праві пересування на той час відомо йому не було, пояснив, що ніяким чином, в тому числі, шляхом переховування від органів слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню він намірів не має та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду зокрема вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого, наявність у нього судимостей тощо.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя, врахувавши зазначені вище вимоги закону, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупністю всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши на відсутність доказів, що свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання можливим ризикам.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Такі обставини, передбачені п. (3) ч. 2 ст. 183 КПК України, прокурором не доведені.

Пояснення матері підозрюваного не містять даних про те, що саме ОСОБА_7 було відомо про здійснення органом досудового розслідування кримінального провадження відносно нього, а також про обізнаність останнього про необхідність явки до слідчого у зв`язку з пред`явленням йому підозри (а.с. 14, 15), а тому відповідні твердження апеляційної скарги є безпідставними.
Більш того, з пояснень вказаного свідка, доданих слідчим до клопотання вбачається, що ОСОБА_9 виїхав за межі України 14 січня 2017 року, а відомості про кримінальне правопорушення, як вбачається з доданого до клопотання витягу з ЄРДР, внесені до нього були після того 27 січня 2017 року.
Судова колегія враховує також і фактичну поведінку підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання
Так, підозрюваний ОСОБА_7 , відносно якого 4 вересня 2017 року було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, самостійно за викликом апеляційного суду з`явився до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування відносно нього найсуворішого запобіжного заходу.
З огляду на зазначене судова колегія вважає, що фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлений ризик переховування також є мінімальним.
Даних про неналежне виконання підозрюваним вже застосованого відносно нього запобіжного заходу прокурором апеляційному суду не надано.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні, в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли і прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 181, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Запорізької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 4 вересня 2017 року, якою стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, залишити без змін.
Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4