Справа № 523/8674/15-к
Провадження №1-кп/523/96/17
УХВАЛА

15.01.2017 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Одеси обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження №0002210 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

-20.10.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст.185 ч.2, 71 КК України та остаточно призначено покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Суворовського районного суду м.Одеси знаходиться обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по вищевказаним матеріалам кримінального провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 18.11.2016 року ОСОБА_5 оголошено у розшук, та визначено після затримання доставити в суд для вирішення питання про обрання відносно нього запобіжного заходу.

15.01.2017 року Суворовським ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області обвинувачений ОСОБА_5 доставлений до суду.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, що підтримує державне обвинувачення по даним матеріалам кримінального провадження, просив обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_5 в призначені судові засідання на протязі тривалого часу не з`являвся, причин неявки суду не повідомляв, у зв`язку з чим його було оголошено у розшук, тому, приймаючи до уваги, наявність ризиків, а саме того, що обвинувачений, який є раніше неодноразово засудженим, офіційно не працевлаштованим, може в подальшому продовжити переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тому просив задовольнити заявлене клопотання.

Адвокат ОСОБА_4 , що була залучена судом для проведення окремої процесуальної дії, в підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що, на її думку, було порушено ст.135 ч.2 КПК України стосовно вручення повісток, підтвердження про їх вручення прокурором не надано, що не може свідчити про навмисне ухилення обвинуваченого до суду. Крім того, вказала, що на її думку, було допущено порушення при затриманні обвинуваченого, адже здійснювалось без участі його захисника. Тому просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримав думку адвоката ОСОБА_4 та просив не позбавляти його свободи, застосувати запобіжний захід не пов`язаний із утриманням під вартою у виді домашнього арешту. В той же час зазначив, що після звільнення із місця позбавлення волі проживав за місцем мешкання, про те, що перебував у розшуку не знав, не мав ніякого наміру переховуватись.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинувачених в місці їх постійного проживання, у тому числі наявність в них родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинувачених, їх майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

При вирішенні питання стосовно міри запобіжного заходу обвинуваченого, оцінивши в сукупності всі обставини справи, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, станом на даний час йому інкриміновано скоєння кримінальних правопорушень за декількома епізодами, однак в той же час, також приймає до уваги і той факт, що обвинувачений, проживає з матір`ю, має постійне місце мешкання. Таким чином, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено існування таких ризиків, передбачених чинним законодавством, які були б достатніми для застосування самого суворого виду запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Розглядаючи питання про зміну чи продовження строку застосування раніше обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує, що згідно ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст..177 КПК України.

Статтею 5 частиною 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» частини 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Таким чином, ознайомившись із обвинувальним актом та долученими до нього документами, вислухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності всі обставини справи, враховуючи тяжкість інкримінованих злочинів, особу обвинуваченого, його вік, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його проживання, враховуючи положення ст.ст.178, 183 КПК України, роз`яснень ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013 року №511-550/0/4/-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України», виходячи з цілей ст.5 ч.1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, судом не встановлено достатніх підстав для застосування самого суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та вважає, що достатнім для виконання покладених процесуальних обов`язків на обвинуваченого запобіжним заходом у виді домашнього арешту.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 369-372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою відмовити.

Клопотання адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.

Обрати у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, звільнивши з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1)заборонити ОСОБА_5 в період часу з 16 години 00 хвилин по 12 годину 00 хвилин залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,

2)заборонити ОСОБА_5 відвідувати розважальні заклади будь-якого типу;

3)прибувати до суду за першим викликом слідчого, прокурора та суду;

4)заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 спілкуватися із потерпілими та свідками по матеріалам кримінального провадження.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити Суворовському ВП в м.Одесі ГУНП України в Одеській області. Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1