Справа № 743/1408/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/85/2018
Категорія - ч.1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула в судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000476,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України на 9 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 3876 грн. 16 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, 08 вересня 2016 року, близько 18 години, ОСОБА_6 , на подвір`ї господарства будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, з метою навмисного убивства ОСОБА_11 , з вогнепальної одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці 20 калібру, моделі МЦ-20-01 № НОМЕР_1 , умисно здійснив постріл в голову ОСОБА_11 , який внаслідок вогнепального наскрізного поранення голови з багатоуламковими переломами кісток черепа та руйнування речовини головного мозку, загинув на місці.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, за м`якістю призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 посилити покарання шляхом збільшення його терміну до 13 років позбавлення волі, мотивуючи тим, що суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, час та спосіб його вчинення, відсутність каяття винного за умисне позбавлення життя іншої людини.

Злочин був вчинений в денний час, з використанням вогнепальної зброї, з близької відстані. Після вбивства обвинувачений втік з місця події та переховувався у себе вдома.

На переконання прокурора, призначене судом покарання, не відповідає високим стандартам охорони загальносуспільних прав та інтересів та є м`яким, таким, що не відповідає суспільній небезпеці вчиненого злочину та особі винного.

Потерпіла ОСОБА_10 в поданій апеляційній скарзі не погодилась з вироком суду в частині правової оцінки дій обвинуваченого та міри покарання. Вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно перекваліфікувати на ст. 119 КК України, як убивство, вчинене через необережність, та призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Аргументує тим, що між її загиблим сином та ОСОБА_6 завжди були дружні стосунки, жодних конфліктів між ними не було, а тому є незрозумілими висновки суду про умисел обвинуваченого на позбавлення життя на ґрунті неприязних відносин.

Наполягає на тому, що чула лише один постріл, при цьому, підтвердила, що у них на подвір`ї дійсно є ямка, через яку обвинувачений міг зачепитись. Повністю довіряє свідченням свого сина ОСОБА_13 , який був єдиним очевидцем цих подій та який вказував, що обвинувачений намагався вийти з подвір`я, коли зрозумів, що ОСОБА_14 його не упізнав, але за щось зачепився, скоріше за все за цеглину, точніше сказати він не може, оскільки вже було темно, та впав на спину, після чого пролунав постріл.

Просить врахувати, що після перенесеного у 2010 році інсульту, вона постійно вживає ряд ліків, через такий стан здоров`я відчуває постійний біль у серці та ногах, а тому могла плутатись у подіях та деталях цих подій. Підстав не довіряти словам свого сина ОСОБА_13 , вона не має.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок суду щодо нього скасувати, дослідити ряд процесуальних документів та постановити новий вирок, яким визнати його винним за ст. 119 КК України, призначивши покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд ухвалює рішення на підставі доказів, зібраних та перевірених під час судового засідання. Очевидець подій свідок ОСОБА_15 в суді першої інстанції пояснював, що 08.09.2016 року близько 10 години, він з братом ОСОБА_11 приїхали з роботи в с. Духанки Ріпкинського району з роботи. Дорогою додому в магазині купили спиртного, вдома випили та лягли відпочивати. Прокинулися від гавкоту собаки. ОСОБА_16 вибіг із будинку та став виганяти собаку з подвір`я, висловлюючись нецензурними словами на адресу ОСОБА_6 останній став відходити, зробив два кроки, спотикнувся об цеглину і упав, після чого пролунав постріл.

Згідно з висновками комісійної судово-медичної експертизи від 26 липня 2017 року, вогнепальне поранення виявлене у ОСОБА_11 , могло утворитися від пострілу з положення лежачи на спині, за обставин, які розповів ОСОБА_15 під час слідчих експериментів.

Апелянт переконує про відсутність у нього умислу на навмисне вбивство потерпілого. З мисливською рушницею та з собакою він ходив по селу, яке майже покинуте його мешканцями, щоб вполювати лисицю. Зброю не розрядив і не сховав в чохол, як вимагають правила безпеки поводження зі зброєю, через що і сталося нещастя.

Постріл з рушниці відбувся через те, що він спіткнувся, відходячи від ОСОБА_14 , щоб уникнути конфлікту, рука ковзнула по зброї і палець випадково потрапив на спусковий гачок і рушниця вистрілила. Він перебував у шоковому стані, не мав мобільного телефону, а тому, коли ОСОБА_15 сказав, що ОСОБА_14 мертвий, він пішов з двору, поїхав додому, де налив собі стакан горілки та випив.

Незважаючи на обставини здійснення пострілу, встановлені під час судового засідання, суд першої інстанції віддав перевагу показанням свідка ОСОБА_15 , наданих під час слідчого експерименту 07 листопада 2016 року, пославшись на тиск з боку обвинуваченого, його родичів та захисника. Звертає увагу, що допит свідка був проведений у відкритому судовому засіданні, останній попереджався про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, обґрунтував причину зміни показів, жодного разу не вказав на те що на нього здійснюється тиск та надходять прохання про зміну показань, така інформація не надавалась суду і стороною обвинувачення.

Суперечності в показаннях свідка ОСОБА_15 , на які вказує суд, щодо того правою чи лівою рукою обвинувачений тримав зброю, и за цівку чи за приклад, пояснюються тим, що свідок перебував в стані алкогольного сп`яніння, що визнаний судом як беззаперечний факт, та не розуміється на зброї, однак, під час слідчого експерименту він відразу чітко показав, положення ОСОБА_6 та яким чином останній тримав зброю.

В основу вироку суд поклав показання потерпілої ОСОБА_10 , які в свою чергу узгоджуються і з показаннями обвинуваченого та свідка ОСОБА_15 , але потерпіла не була очевидцем подій 08 вересня 2016 року, оскільки перебувала у будинку, обвинуваченого вона бачила лише у вікно після того, як почула постріл.

Для вирішення питання про кваліфікацію злочину, пов`язаного з позбавленням життя особи, суд повинен з`ясувати спрямованість умислу обвинуваченого. Із встановлених у вироку фактичних обставин справи, вбачається, що обвинувачений з`явився зі зброєю в домогосподарство потерпілих, після перебування на полюванні і випадково смертельно поранив ОСОБА_11 .

Наявність конфлікту між ним та потерпілими нічим не підтверджена.

Безумовно, що заряджена зброя очевидно обумовила можливість здійснення пострілу ним при падінні, однак, вказана обставина не може бути визначальною для констатації саме умислу на заподіяння смерті потерпілого. Він не міг передбачити, що перечепившись через цеглину, упаде та випадково приведе в дію спусковий гачок рушниці.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги про перекваліфікацію дій з навмисного убивства на вбивство через необережність та про пом`якшення покарання, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора про посилення покарання та заперечував проти аргументів сторони захисту та потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження, додатково надані стороною захисту докази та документи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає подані скарги залишити без задоволення.

За своїми наслідками вбивство через необережність нічим не відрізняється від вбивства, вчиненого умисно. Проте суб`єктивна сторона необережного вбивства свідчить про меншу суспільну небезпечність винного і всього діяння в цілому.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 08 вересня 2016 року, на подвір`ї господарства по АДРЕСА_2 , перед східцями до будинку був виявлений мертвим ОСОБА_11 , з вогнепальним пораненням в голову. На стінах дерев`яної веранди зафіксовані та описані сліди від дії шроту, в тому числі і на металевому тазу, який знаходився на веранді за правою стінкою від входу ( протокол огляду місця події з фото таблицями на аркушах справи 108 -116 в томі 1).

Згідно висновку судової- медичної експертизи у ОСОБА_11 , 1980 року народження, в лівій лобній області був виявлений наскрізний дірчатий перелом та виражений конусовидний циркулярний скол внутрішньої кісткової пластини, які при наявності осаднень, незначних слідів кіптяви, поодиноких порошинок, а також нерівних країв, могли утворитись від компактної дії дробу, що містила в своєму складі свинець. Ушкодження могло утворитись від одного пострілу з мисливської вогнепальної зброї снарядом, що містить свинець. В момент пострілу потерпілий перебував обличчям до дульного зрізу зброї. Напрям каналу рани був спереду назад та незначно зверху вниз. Смерть потерпілого настала миттєво через руйнування речовини головного мозку внаслідок вогнепального поранення голови з багато уламковими переломами кісток черепа.( том 1 а. с. 127-130).

Версія сторони захисту про необережне заподіяння смерті потерпілому ретельно перевірялася судом першої інстанції та спростована наведеними у вироку доказами.

Так, під час проведення слідчого експерименту 07 листопада 2016 року потерпіла ОСОБА_10 за участі спеціаліста та двох понятих, будучи попередженою про кримінальну відповідальність, пояснювала та показувала про події вечора 08 вересня 2016 року. Зокрема те, що вона і її син ОСОБА_14 перебували у будинку, а ОСОБА_13 пішов за грибами і не повернувся.

На гавкіт собаки з будинку вийшов син ОСОБА_14 , потерпіла почула два постріли, виглянула у вікно на подвір`я, де побачила обвинуваченого з рушницею в одній руці та невеликою лапатою в іншій. ОСОБА_17 побіг до хвіртки та поїхав на автомобілі, як вона зрозуміла по характерному звуку. На виході з будинку потерпіла зустріла свого сина ОСОБА_13 , який повідомив, що ОСОБА_14 убитий ( том1 а.с. 222-224).

Свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час слідчого експерименту в присутності двох понятих, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, вказував, що він уже повернувся додому та одночасно із братом ОСОБА_14 вийшов з будинку, почувши гавкіт собаки. На подвір`ї стояв обвинувачений з рушницею у правій руці та невеликою лопатою у лівій руці. ОСОБА_6 вистрілив з рушниці, пробив дірку в стінці веранди та в тазу, який стояв за стінкою на веранді. Денис кинувся до обвинуваченого, який встиг перезарядити рушницю та вистрілив вдруге, в бік голови брата, смертельно поранивши його, після чого пішов з подвір`я сів в автомобіль «червону семьорку» та поїхав. ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, так само як і свідок та його брат ОСОБА_14 ( том. 1 а. с. 225-230).

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У даному кримінальному провадженні суд першої інстанції дослідив усі докази безпосередньо, в тому числі і забезпечив рівні права як стороні обвинувачення, так і стороні захисту.

Критика стороною захисту висновків суду побудована на відомостях, одержаних під час повторних слідчих експериментів зі свідком ОСОБА_15 , який змінив свої показання про обставини вбивства рідного брата та підтримав версію сторони обвинувачення про необережний постріл, під час падіння ОСОБА_6 , який втратив рівновагу, перечепившись через предмет, що лежав на подвір`ї будинку.

Потерпіла ОСОБА_10 в суді першої інстанції надала показання, що чула тільки один постріл, у обвинуваченого ОСОБА_6 не було мотиву вбивати її сина.

Згідно висновків комісійної судово-медичної експертизи № 71 від 18.08.2017 року потерпілий ОСОБА_11 міг отримати вогнепальне поранення голови, при падінні обвинуваченого ОСОБА_6 на землю, з подальшим пострілом з положення лежачи на спині з умовою утримання рушниці у правій руці, при умові зросту потерпілого 166 чи 174 см. При цьому, зріст потерпілого не мав значення, оскільки як потерпілий, так і обвинувачений перебували в русі та не стояли на місці ( том. 2 а. с.199-201) Комісія експертів не виключила можливість заподіяння вогнепального поранення через здійснення прицільного пострілу.

Надані апеляційному суду стороною захисту документи, фотографії та записи про відтворення обставин та обстановки події злочину, не ставлять під сумнів висновки суду. Оскільки сторона захисту наполягаючи на своїй версії подій, залишає поза увагою факти, зібрані стороною обвинувачення та закріплені в процесуальних документах.

Так згідно з протоколом огляду місця події від 08 вересня 2016 року, стіни веранди будинку мали пошкодження на висоті відстані від підлоги, починаючи від 15, 35, 47 см. до 1м. 37 см. Був пошкоджений металевий таз, діаметром 80 см. та висотою бортів 27 см., який знаходився від стінки веранди на відстані 35 см. Дві діри в тазу значного діаметру, з урахуванням загальних відомостей про дію шроту, постріл відбувся саме в стіну, за якою стояв таз.

Якщо зріст потерпілого ОСОБА_11 становив 166 чи 174 см, пострілом йому знесло ліву частину голови-наскрізний дірчатий перелом, пошкодження на дерев`яній веранді утворилися на значно меншій відстані під підлоги, в порівнянні із ростом застреленого потерпілого.

Сліди від шроту у вигляді пошкоджень дерев`яних стін та дір на металевому тазу вказують на те, що пострілів було два, як показували та надавали показання свідок ОСОБА_15 та потерпіла ОСОБА_10 під час слідчого експерименту 07 листопада 2016 року.

Зміна показань про причини та обставини вбивства відбулась під впливом родичів обвинуваченого, якому згідно правоустановчих документів належить будинок, на подвір`ї якого сталося убивство.

Потерпіла ОСОБА_10 не повністю розрахувалась за будинок з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим він за тиждень до вчиненого злочину, приходив з`ясовувати стосунки.

Версія обвинуваченого, що він зайшов на подвір`я будинку, який фактично продав потерпілій, щоб забрати свого собаку, підтверджується показаннями ОСОБА_18 матері та сина. ОСОБА_16 вийшов на подвір`я, почувши гавкіт собаки і почав сваритися з обвинуваченим, що підтверджує свідок ОСОБА_19 навіть після зміни показань про кількість пострілів та обставини стрільби.

Питання про умисел обвинуваченого необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Мотив убивства на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відповідає обстановці, коли ОСОБА_16 сварився нецензурними словами на адресу ОСОБА_6 , який зайшов на подвір`я будинку не питаючи дозволу. Пояснюючи про поведінку брата, свідок ОСОБА_20 вказував, що ОСОБА_14 не упізнав ОСОБА_21 і після першого пострілу по стіні веранди пішов на нього.

За місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , в АДРЕСА_1 08 вересня 2016 року була виявлена гладкоствольна мисливська рушниця 20 калібру, моделі МЦ НОМЕР_2 , виробництва Тульського збройного заводу та боєприпаси. Проведення пострілу з такої рушниці без натискання на спусковий гачок, неможливо, що підтверджується висновками балістичної експертизи від 14.11. 2016 року (том 1 а. с.154-165) Вилучені патрони 20 калібру, як вітчизняного, так і іноземного виробництва, були споряджені шротом.

Посилання обвинуваченого на пояснення спеціаліста в галузі мисливства ОСОБА_22 , як на доказ відсутності в нього умислу на навмисне вбивство, є безпідставними. Спеціаліст під час судового засідання в суді першої інстанції оглядав мисливську рушницю обвинуваченого, стріляну гільзу, чотири гільзи жовтого кольору, шрот, вилучений з місця вбивства, фрагменти пластику, і зробив висновки, що з рушниці були здійснені два постріли, а не один, як намагається довести сторона захисту, на що вказують дві деформовані частини пластику, відповідно було два контейнери та два постріли.

Отже, падаючи від втрати рівноваги, обвинувачений ОСОБА_6 не міг випадково натиснути курок, для натискання якого не потрібно значна сила, перезарядити рушницю і здійснити ще один постріл. Його дії носили умисний характер, на що вказують сліди, виявлені на місці злочину, судово-медичні данні про морфологію утворення поранення у ОСОБА_11 крайнє вогнепальне поранення лівої частини голови, данні слідчих експериментів, поведінка обвинуваченого після здійснення пострілів, який втік додому та вживав спиртне, не залишився на місці, не викликав працівників правоохоронних органів та медичну допомогу.

За змістом ч. 1 ст. 233 КПК України, за добровільної згоди особи, яка володіє житлом, а у даному випадку потерпіла ОСОБА_10 проживала у будинку та була зареєстрована в ньому, надала письмову заяву про дозвіл на проведення огляду домоволодіння, слідчий мав повне право проникнути у житло, провести його огляд та виконати необхідні слідчі дії, які оформлені протоколами, останні є належним та допустимим джерелом доказів.

Прохання прокурора про посилення покарання, через невизнання обвинуваченим своєї провини, не може бути задоволене, з огляду на основні засади призначення покарання.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції в повній мірі врахував суспільну небезпечність злочину, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, має ряд захворювань, потерпіла на суворому покаранні не наполягала, відсутність критики до своїх дій, зброя, яка опинилася під рукою, не є обставинами, що обтяжують покарання, а тому призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_23 ОСОБА_24 ОСОБА_25 ОСОБА_26