АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/899/17 Номер провадження 11-кп/786/757/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія : ч.2 ст. 121 КК - Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

та обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження № 0003327 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Даним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Визначено строк покарання рахувати з часу його затримання, тобто з 23.12.2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час перебування під вартою, з моменту затримання та до набрання вироком законної сили, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку 1 день перебування під вартою за 2 дні позбавлення волі.

Не погоджуючись з даним вироком, на адресу апеляційного суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити. Зазначає, що вирок суду є незаконним, оскільки висновки суду викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, так як злочин він не вчиняв, 20-21 грудня 2016 року тілесних ушкоджень своїй матері не наносив.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити. В обгрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 87,290 КПК України залишив без вирішення скаргу та клопотання про визнання недопустимими всіх доказів, наданих стороною обвинувачення, оскільки було порушено право ОСОБА_8 мати захисника при проведенні допиту та інших процесуальних діях. Також, зазначає, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки вони не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, так як ОСОБА_8 себе винним не вважає, зазначав, що тілесні ушкодження 20-21.12.2016 року матері не наносив, про що свідчать всі обставини, які обвинувачений підтвердив під час всіх допитів по даній справі, і його показання є стабільними, детальними і послідовними, та підтверджуються сукупністю доказів, досліджених судом.

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку суду та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді 10 років позбавлення волі. Зазначає, судом не повною мірою враховано, що ОСОБА_8 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, безпосередньо після заподіяння ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень не надав першочергову медичну допомогу, а навпаки, пішов з місця вчинення злочину, залишивши потерпілу у небезпечному для життя стані, унаслідок чого остання померла від отриманих травм, також не достатньо врахував особу обвинуваченого, який ніде не працював, в минулому двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення насильницьких дій.

Районним судом встановлено, що 20.12.2016 року вранці між ОСОБА_8 та його матірю ОСОБА_11 , 1930 р.н., які мешкали за адресою: АДРЕСА_2 , виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 , перебуваючи за вказаною адресою, знаходячись у стані алкогольного спяніння, на ґрунті особистих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_11 не менше одного удару кулаком руки в область обличчя.

У подальшому 21.12.2016 року ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, почав наносити останній по обличчю, тулубу та кінцівках удари кулаками рук, унаслідок чого ОСОБА_11 , близько 16:25 год., намагаючись врятувати своє життя та здоров`я, сидячи на підлозі вилізла з квартири у під`їзд та сходами спустилася з 5-го на 3-й поверх, де знаходилася деякий час на сходинковому майданчику між квартирами, кличучи про допомогу.

Разом з тим, ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, близько 17:15 год. вийшов з квартири у підїзд та, спустившись на 3-й поверх, схопив ОСОБА_11 руками за одяг, після чого почав тягти потерпілу сходами до квартири, унаслідок чого остання вдарялася поверхнею спини та сідниць об сходи. При цьому ОСОБА_8 наніс ОСОБА_11 не менше одного удару долонею правої руки по обличчю.

Близько 17:25 год. ОСОБА_8 , затягнувши свою матір ОСОБА_11 до квартири АДРЕСА_3 , поклав останню на диван, що знаходився у кімнаті вказаної квартири, після чого наніс потерпілій численні удари кулаками рук в ділянки обличчя, тулубу та верхніх кінцівок.

Унаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_11 було спричинено тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №1500-а, розділено на пять груп:

І група ушкоджень: синці на верхньому та нижньому повіках правого ока з переходом на область перенісся, в виличній області справа, в щічній області справа, в правій лобно-скроневій області, в проекції спинки носа з розповсюдженням на правий та лівий скати носа, в лівій підщелепній області ближче з частковим розповсюдженням на верхню третину шиї, в проекції кута нижньої щелепи зліва, на переднє-боковій поверхні шиї справа в верхній третині з розповсюдженням вниз на середню третину; садно на фоні синця в щічній області справа; локальні крововиливи в мякі тканини в тімяній області більш справа, в скроневій області справа, на рівні нижньої вийної лінії зліва, в скроневій області зліва; перелом кісток носу; тонкошарові субарахноїдальні крововиливи на конвекситальних та базальних поверхнях великих півкуль головного мозку, з більш вираженими темно-червоними крововиливами на їх фоні: на базальній поверхні потиличної долі правої півкулі головного мозку з переходом на її бокову конвекситальну поверхню, на конвекситальній поверхні скроневої долі лівої півкулі, на конвекситальній поверхні тімяно-потиличної області лівої півкулі головного мозку, які за своїми характеристиками є прижиттєвими та утворилися незадовго до настання смерті. Кожне з ушкоджень І групи внесло свій еквівалент в розвиток черепно-мозкової травми, тому вони можуть бути оцінені лише у своїй сукупності, і стосовно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку як таких, що призвели до настання смерті.

ІІ група ушкоджень: прямі переломи 2-9 ребер справа від середнє-ключичної до переднє-пахвинної ліній; прямі переломи 3-6 ребер справа по навколо-грудинній лінії; прямі переломи 1-10 ребер від середнє-ключичної до середньо-пахвинної ліній зліва, з обширними крововиливами в мякі тканини грудної клітини; крововиливи у коренів та на бокових поверхнях нижніх доль правої та лівої легень; крововиливи на правому та лівому куполах діафрагми, які за своїми характеристиками є прижиттєвими, утворились незадовго до настання смерті та стосовно живої особи мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоровя.

ІІІ група ушкоджень: синці на переднє-внутрішній поверхні правого передпліччя в нижній третині та на тильній поверхні правої кисті в проекції 4-5 пясної кісток, які за своїми характеристиками є прижиттєвими, утворилися незадовго до настання смерті та стосовно живої особи, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

IV група ушкоджень: крововиливи в мякі тканини в області нижнього кута правої лопатки та в проекції куприка з частковим переходом на область лівої сідниці, які за своїми характеристиками є прижиттєвими, утворились незадовго до настання смерті і стосовно живої особи як в своїй сукупності, так і кожне окремо, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

V група ушкоджень: синці та садна на верхній та нижній губах; рани слизової оболонки нижньої губи зі сторони передвіря рота в проекції 4-х зубів справа та зліва, хиткість коронки 4-го зуба справа з крововиливом навколо: травматична екстракція 4-го зуба зліва з крововиливом в глибині та навколо, які за своїми характеристиками є прижиттєвими, утворилися приблизно за 2 доби до настання смерті і стосовно живої особи у своїй сукупності мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень І групи у вигляді черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку в період часу з 4:00 год. до 06:00 год. 22.12.2016 настала смерть ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши обвинуваченого та його захисника на підтримання своїх апеляційних скарг з доповненнями, промову прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд повно і всебічно розглянув обставини цього провадження, проаналізував надані сторонами докази, які перевірив і оцінив з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності та дійшов до правильного висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у інкримінованому йому злочині.

Зокрема, винуватість ОСОБА_12 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України підтверджується наведеними у вироку доказами, а саме:

-показаннями самого обвинуваченого про те, що між ним та його матір`ю ОСОБА_11 , 20-21 грудня 2016 року була сварка, в ході якої ОСОБА_13 наніс матері один удар долонею по обличчю;

-показаннями потерпілої ОСОБА_14 , яка вказала, що загибла її рідна сестра, яка погано пересувалась і проживала зі своїм сином ОСОБА_8 , який,зі слів покійної сестри, її постійно ображав та бив. Увечері 20.12.2016 року їй зателефонувала її сестра та попрохала викликати поліцію пояснюючи, що вона побоюється за своє життя, так як ОСОБА_8 її душить. 21.12.2016 року до неї подзвонила колишня дружина ОСОБА_8 та повідомила, що її колишній чоловік їй дзвонив та повідомив, що матері немає. Передзвонивши неодноразово до квартири сестрі слухавку брав ОСОБА_8 та повідомляв, що все гаразд. На наступний день вона із своїм сином прийшла до квартири сестри та побачили, що в квартирі ОСОБА_8 не було, а ОСОБА_11 була мертва.

-показаннями свідка ОСОБА_15 , яка підтвердила показання потерпілої ОСОБА_14 ;

-показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які вказували на конфлікти між ОСОБА_8 та його матір`ю.

-даними висновків судово-медичної експертизи про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 та відсутність у неї тілесних ушкоджень характерних для переміщення тіла шляхом волочіння та отримання тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту;

-даними протоколу освідування ОСОБА_20 , згідно яких на руках ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді подряпин;

-даними переглянутих у судовому засіданні матеріалів відеозапису подій, які відбувались у вечірній час 21.12.2016 року на сходах між 3-м та 5-м поверхом під`їзду будинку, де проживала загибла, згідно яких вбачається умисне нанесення ОСОБА_21 удару своїй матері.

-іншими дослідженими та визнаними судом першої інстанції належними та допустимими доказами у даному провадженні в їх сукупності.

Оцінюючи всі наведені докази в їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про умисне нанесення ОСОБА_8 тяжких та інших тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_11 , від яких настала смерть потерпілої, у зв`язку з чим суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України.

Доводи захисника ОСОБА_7 про порушення права обвинуваченого на захист на стадії досудового слідства є безпідставними, так як ОСОБА_8 з моменту затримання був забезпечений правовою допомогою адвоката, який не надав суду будь-яких конкретних даних про порушення права обвинуваченого на захист, як не надано таких даних і самим обвинуваченим.

Твердження доводів апеляцій обвинуваченого та захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження є неспроможними, тат як суд повно дослідив всі надані сторонами докази з точки зору їх належності та допустимості та обґрунтував свої висновки у вироку.

Посилання захисника на те, що судом не винесено ухвали стосовно його клопотання про визнання доказів недопустимими не ґрунтуються на чинному кримінальному процесуальному законодавстві, так як відповідно до ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, що і було зроблено судом під час винесення вироку.

Доводи апеляцій сторони захисту про порушення їх прав при відкритті слідчим матеріалів кримінального провадження є неспроможними, так як слідчий відкривав матеріали даного кримінального провадження, надавав їх обвинуваченому, який відмовився від ознайомлення з матеріалами провадження та отримувати копію обвинувального акту, у зв`язку з чим прокурор звертався до слідчого судді для встановлення строку для ознайомлення.

Відмовлявся від ознайомлення з матеріалами справи обвинувачений і в подальшому після винесення ухвали слідчим суддею.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи викладені в апеляціях обвинуваченого та захисника про необхідність скасування вироку суду не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим їх апеляції не підлягають до задоволення.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд врахував всі загальні засади призначення покарання, передбачене ст. 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкий, прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів, пов`язаних з насильницькими діями стосовно фізичних осіб, негативно характеризується за місцем проживання, а також прийняв до уваги конкретні обставини вчинення злочину , а саме обвинувачений спричинив тяжкі тілесні ушкодження своїй матері, від яких вона померла, його поведінку до, під час та після вчинення злочину, та на думку колегії суддів призначив необхідне й достатнє покарання для його виправлення та попередження нових злочинів.

Місцевий суд розглянув кримінальне провадження у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, не допустив істотних порушень процесуального закону, які могли вплинути на прийняття законного і справедливого рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції обвинуваченого.

На підставі наведеного, керуючись ст. 376,404,405 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2017 року стосовно ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців з моменту її оголошення, а засудженому з моменту отримання копії ухвали шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .