У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001233 - старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про обрання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національності, уродженця с. Любинці Стрийського району Львівської області, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних заходів контролю,-

ВСТАНОВИВ:
СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001233, відомості про яке внесені до ЄРДР 04вересня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.09.2017 року близько 02:30 год., керуючи автомобілем марки «Mercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись в населеному пункті Розівка у напрямку м. Ужгород, не врахував дорожню обстановку та порушив вимоги «Правил дорожнього руху України, а саме:

- пункт 2.3 (б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

- пункт 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

- пункт 1.10 - «безпечна швидкість» швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, в результаті чого виїхав за межі проїзної частини перехрестя з круговим рухом та з`їхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем марки «MercedesE320», чеська реєстрація 8U22446.

Внаслідок вказаної ДТП пасажири автомобіля марки «MercedesVito», д.н.з. НОМЕР_1 , громадянки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були доставлені до ЦМКЛ м. Ужгород. Також був доставлений до ЦМКЛ м. Ужгород водій автомобіля марки «Mercedes E320», чеська реєстрація НОМЕР_2 , громадянин ОСОБА_9 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 805 від 19.10.2017 року, на основі судово медичного обстеження громадянки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням даних медичної документації з травматологічного відділення УЦМКЛ №9279/739, у неї було виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритого поперечного перелому великогомілкової кістки і малогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням кісткових відламків під кутом, перелом задньо-верхнього краю кульшової западини зліва, без зміщення відламків. Рубця від рани по передній поверхні лівої гомілки. Виникли вищевказані тілесні ушкодження в результаті дії тупих твердих предметів, діючи з прикладанням сили, якими найбільш імовірно могли бути виступаючі частини салону легкового автомобіля і по своєму характеру були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою згідно п.2.1.3. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження вкладаються в час і місце ДТП, яке мало місце 04.09.2017 року і характерні для пасажира салону автомобіля під час ДТП.

З висновку судово-медичної експертизи №802 від 19.10.2017 року слідує, що при судово-медичному дослідженні ОСОБА_8 , а також згідно даних медичної документації у неї були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого багатоуламкового перелому верхньої, середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням. Виникли вищевказані тілесні ушкодження в результаті дії тупих твердих діючих предметів з прикладанням значної сили по ударному механізму дії і по своєму характеру потягли за собою розлад здоров`я більше ніж 21 день і за цією ознакою згідно п.2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Дані тілесні ушкодження вкладаються в час і місце ДТП, яке мало місце 04.09.2017 року і характерні для пасажира салону автомобіля під час ДТП.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №10/135 від 25.10.2017 року: В даній дорожній ситуації водій автомобіля «MERCEDES-BENZ» Vito, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти згідно вимог пунктів 2.3 (б) та 12.1 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «MERCEDES-BENZ» E320, чеська реєстрація 8U22446, ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3ПДРУкраїни. Згідно вихідних даних, заданих слідством дорожні умови, технічно справний стан автомобіля «MERCEDES-BENZ» Vito, д.н.з. НОМЕР_1 , дозволяли водію ОСОБА_5 виконати всі необхідні дії по безпечному керуванню автомобілем. Водій ОСОБА_5 втратив контроль за керованістю автомобіля, відносно меж проїзної частини і заїхав на бордюр дорожнього круга, після чого виїхав на смугу із зустрічним рухом, при цьому, як слідує з вихідних даних, для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які б не дозволяли йому виконати всі необхідні дії по безпечному керуванню автомобілем. Тому в даній дорожньо-транспортній обстановці, в діях ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимог п.п. 2.3 (б) та 12.1 ПДР України, недотримання яких, з технічної точки зору, у своїй сукупності є причиною настання даної ДТП.

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри громадянина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження та середньої тяжкості тілесне ушкодження.

02 листопада 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Орган досудового розслідування вважає, що наявні достатні підстави для обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту та недостатньо буде застосування інших більш м`яких заходів, виходячи з наступних підстав: підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може перешкоджати кримінальному провадженню; може вчинити інше кримінальне правопорушення;

Крім того, встановлено обставини, які мають бути враховані під час обрання запобіжного заходу, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 протягом тривалого часу офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, він підоз рюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких та за які передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від трьох до восьми років; отримані вагомі докази вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Беручи до уваги вищевикладене та те, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий у клопотанні просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не залишати місця постійного проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду з 22:00 год. по 07:00 год.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили проти обрання відносно підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказують про відсутність ризиків зазначених в клопотанні слідчого, крім того просили врахувати, що підозрюваний є інвалідом, має неповнолітню дитину, одружений.

Заслухавши думку прокурора та слідчого з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є спосіб забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього зобов`язань, не впливати на свідків та потерпілого. Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби (ч.1 ст.181 КПК України).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби (ч.1 ст.181 КПК України).

Згідно вимог пункту (с) ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років.

Слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

При розгляді клопотання слідчим суддею оцінено особу підозрюваного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та не має джерела доходу, пояснення захисника підозрюваного на відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України з урахування того, що подія мала місце 04.09.2017 року слідчий суддя відхиляє, оскільки висновок судово-автотехнічної експертизи №10/135 наданий лише 25.10.2017 року, а оголошено підозру ОСОБА_5 було тільки 02.11.2017 року, тобто ОСОБА_5 розуміючи неминучість кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування прокурора та суду чим перешкоджати встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні, крім того, слідчий суддя враховує відсутність постійного місця проживання в Закарпатській області підозрюваного, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із домашнім арештом.

До того ж, крім наявності вказаних ризику, суд також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 одружений, проживає разом з дружиною в м.Стрий, має на утриманні неповнолітню дитину,є інвалідом 3 групи, а також слідчий суддя враховує наслідки вказаної дорожньо-транспортної пригоди, які спричинили потерпілим тілесні ушкодження.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді домашнього арешту.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді домашнього арешту, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Оцінюючи у сукупності всі обставини справи, вважаю доведеним, що встановленні під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Щодо застосування до підозрюваного заборони з 22.00 по 07.00 години не залишення місця проживання, слідчий суддя вважає таке обґрунтоване, оскільки останній має можливість працевлаштуватись та утримувати себе, та свою сімю, а тому, слідчий суддя дійшов висновку, що до останнього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання у період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступного дня, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд задовольняє клопотання слідчого про застосування до підозрюваного домашнього арешту є достатньо обґрунтованими.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на нього обов`язки.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001233 - старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, строком на два місяці, заборонивши йому залишати місце проживання у період з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати, прокурора та суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду у період з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв..

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Строк дії ухвали складає 2 місяці з дня її проголошення. Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1