Справа № 496/164/16-к
Номер провадження № 1-кп/521/445/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 19.09.2015 року за № 0001193, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Рівне Тарутниського району Одеської області, має середню освіту, не працює, не одружений, не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ,

-у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 15.09.2015 року приблизно о 21 годині, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклої сварки з невстановленою жінкою на ім`я ОСОБА_9 , реалізуючи раптово виниклий умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, наніс останній декілька ударів руками (кулаками) і ногами у різні частини тіла, а саме: чотири удари в область правого плеча, дванадцять ударів в область задньої поверхні спини, не менш як три з яких в район грудної клітини, не менш як один удар в район передньої поверхні живота та не менш як один удар в праву скроневу область голови невстановленої жінки на ім`я ОСОБА_9 , точну кілкість ударів в ході слідства встановити не надалося можливим. Після чого ОСОБА_7 , розуміючи, що нанесені ним тілесні ушкодження можуть спричинити наслідки у вигляді смерті невстановленої жінки на ім`я ОСОБА_9 , з місця скоєння злочину зник, а остання померла на місці.

Від указаних ударів, відповідно до висновку експерта № 325 від 16.10.2015 року, невстановлена жінка на ім`я ОСОБА_9 отримала зовнішні тілесні ушкодження у вигляді множинних саден тулуба, а також внутрішні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння, основи черепа, забиття головного мозку, серця, легенів, брижейки тонкого та товстого кишечника.

Згідно висновку експерта № 325 від 16.10.2015 року, судячи з локалізації, характеру, розмірів ушкоджень, виявлених на трупі невстановленої жінки, необхідно вважати, що потерпілій нанесені множинні удари тупими твердими предметами, що мають переважну, контактуючу поверхню, якими могли бути кулаки, ноги нападника.

Виявлені на тілі невстановленої жінки на ім`я ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння, основи черепа, забиття головного мозку тяжкого ступеню, а також забиття серця, легенів за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень; крововиливи до брижейки тонкого та товстого кишечника відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень; множинні садна тулуба до категорії легких тілесних ушкоджень.

Зазначені внутрішні тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, органів грудної клітини та черевної порожнини спричинили смерть невстановленої жінки на ім`я ОСОБА_9 . З огляду на морфологічні ушкодження (як зовнішні, так і внутрішні) необхідно вважати, що їх давність співпадає з часом настання смерті.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Допитавши обвинуваченого, свідків, дослідивши інші надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у скоєнні вказаного злочину не знайшла свого достатнього підтвердження в ході судового розгляду і він підлягає виправданню за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Так, в обґрунтування обвинувачення ОСОБА_7 стороною обвинувачення покладені дані протоколу огляду місця події від 19.09.2015 року (ар. 79-82) з фототаблицею (ар. 83-87); висновки судово-медичних експертиз № 325 від 16.10.2015 року щодо потерпілої (ар. 88-91) і № 274 від 08.10.2015 року щодо обвинуваченого (ар. 93-95); цитологічної експертизи № 739 від 25.11.2015 року (ар. 99-101); генетичних експертиз № 1080 від 18.01.2016 року (ар. 124-126), № 1081 від 20.01.2016 року (ар. 128-131) та № 1082 від 19.01.2016 року (ар. 104-106); імунологічних експертиз № 1135 від 16.12.2015 року (ар. 110-115) та № 1236 від 13.01.2016 року (ар. 116-122); судово-психологічної експертизи № 7810 від 20.01.2016 року (ар. 132-134); судово-психіатричної експертизи № 609 від 01.12.2015 року (ар. 137-145); а також показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому злочині не визнав і вказав, що до вбивства ОСОБА_9 не причетний. Крім того ОСОБА_7 пояснив, що з потерпілою ОСОБА_9 був знайомий тривалий час, а після смерті її співмешканця у 2015 році став проживати разом з нею у с. Доброжаново. Вони працювали за наймом, виконували роботи в приватних домогосподарствах. ОСОБА_9 зловживала спритним. 06.09.2015 року він і ОСОБА_9 ходили на роботу разом з ОСОБА_13 і її співмешканцем, а після роботи всі разом розпивали алкогольні напої у ОСОБА_14 . Між ним і ОСОБА_9 виникла сварка і він пішов додому раніше, а вона повернулася близько 3-ї години ночі. Вранці він пішов на роботу і після цього до ОСОБА_9 вже не повертався, а поїхав до с. Мирного, де зустрів знайомих, разом з якими вживав алкогольні напої, а ночувати пішов до знайомої ОСОБА_12 , у якої проживав до 22.09.2015 року, коли його затримали співробітники поліції. З 09 по 22.09.2015 року працював у с. Мирному за наймом разом з ОСОБА_15 та її сином. Після його затримання у ОСОБА_15 було вилучено його одяг спортивні штани і «батнік», а з будинку ОСОБА_9 поліцейські привезли його джинси. У відділенні поліції визнав свою вину у вбивстві ОСОБА_9 під впливом працівників правоохоронного органу, які застосовували до нього фізичні методи впливу.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що близько 10 років був знайомий з потерпілою ОСОБА_9 , що мешкала по сусідству. Жінка зловживала алкогольними напоями, проживала в будинку свого співмешканця, який помер близько 3-х років тому. Приблизно з початку літа 2015 року з ОСОБА_9 став жити обвинувачений ОСОБА_16 . ОСОБА_9 і ОСОБА_16 разом вживали спиртне, часто сварилися, вона скаржилася на співмешканця та просила його вигнати. 19.09.2015 року він (свідок) пішов на присадибну ділянку збирати виноград і побачив труп ОСОБА_9 на сусідній ділянці, про що повідомив сусіда, а той поліцію. Перед цим бачив ОСОБА_9 з ОСОБА_16 приблизно за 4 дні, коли вони заходили в будинок.

В судовому засіданні надала покази свідок сторони обвинувачення, яка назвала себе ОСОБА_11 , при цьому вона вказала, що ніколи не отримувала і не має документа, що посвідчує особу (паспорта), а обвинувачений підтвердив, що свідок це його знайома на ім`я ОСОБА_17 .

Свідок показала, що проживає у с. Широка Балка, була знайома і мала хороші стосунки з потерпілою, а також з її співмешканцем ОСОБА_7 , які приходили до неї в гості та часто сварились, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Проживали ОСОБА_9 і ОСОБА_16 в хаті попереднього співмешканця потерпілої, який помер кілька років тому. Приблизно 05.09.2015 року під час сумісного вживання алкогольних напоїв вона була свідком того, як ОСОБА_16 , посварившись з ОСОБА_9 , наніс їй удар. Після того дня вона з ОСОБА_16 не зустрічалась, а ОСОБА_9 бачила 12-13.09.2015 року та йшла по вулиці і шукала співмешканця. Видимих тілесних ушкоджень того дня у ОСОБА_9 не бачила.

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що проживає у с. Мирному, з потерпілою знайома не була, а обвинувачений є приятелем її сина і деякий час мешкав у с. Доброжани. Вночі 15.09.2015 року ОСОБА_7 прийшов до неї додому, попросився побути кілька днів, хотів знайти роботу, і проживав до 22.09.2015 року. Вона помітила у нього на щоці подряпину, також їй здалося, що він був чимось засмучений. Після його затримання працівниками поліції у неї було вилучено одяг ОСОБА_16 спортивні штани і кофту.

Таким чином судом встановлено, що покази вказаних осіб містять протиріччя.

Так, обвинувачений показав, що не проживав з потерпілою у с. Доброжани з 07.09.2015 року і з того ж часу перебував у с. Мирному у Березовської. Його покази опосередковано підтверджуються показами свідка ОСОБА_11 , яка вказала, що 12-13.09.2015 року потерпіла розшукувала ОСОБА_16 у с. Широка Балка. Також покази ОСОБА_16 підтверджуються даними протоколу добровільної видачі одягу ОСОБА_12 від 24.09.2015 року, де зазначено, що обвинувачений проживав у неї близько 2-х тижнів (ар. 109), тобто приблизно з 10.09.2015 року.

Разом з тим, свідок ОСОБА_10 показав, що бачив ОСОБА_16 разом з потерпілою у с. Доброжаново приблизно за 4 дні до 19.09.2015 року, тобто приблизно 15.09.2015 року. Ці покази узгоджуються з показами свідка ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_16 перебував у неї в с. Мирному з ночі 15.09.2015 року, а не з 07.09.2015 року, як вказує обвинувачений.

Перевіряючи вказані покази з точки зору їх достовірності, суд зважає на те, що від подій, відносно яких надавалися покази, до допиту свідків в суді минуло приблизно 2 роки. Тому суд не виключає, що у зв`язку з індивідуальними особливостями сприйняття кожен із свідків міг припустити помилку щодо дати події.

Із матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження за ст. 115 ч. 1 КК України зареєстровано в ЄРДР 19.09.2015 року на підставі повідомлення про скоєння злочину (ар. 78).

Відповідно до протоколу огляду місця події, який відбувся 19.09.2015 року з 16 години 25 хвилин до 19 години 25 хвилин, на присадибній ділянці домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 виявлено труп невідомої жінки з ознаками насильницької смерті та вираженими гнильними змінами. Також слідчим виявлено сліди волочіння на траві від вхідних дверей будинку до трупу, плями крові та жмути волосся на ґрунті В ході огляду місця події вилучено: червону синтетичну майку на землі у 18-и метрах від воріт, блакитні синтетичні штани, жмут волосся біля вхідних дверей, зіскоби та забори ґрунту зі слідами крові (ар. 79-87).

Того ж дня (19.09.2015 року) видано лікарське свідоцтво про смерть невідомої жінки, в якому причиною смерті вказано черепно-мозкову травму, дата настання смерті не вказана зазначено вересень 2015 року (ар. 92).

Висновками СМЕ № 325 встановлено: смерть невідомої жінки віком 44-45 років настала більш, ніж за 24 години до моменту огляду трупу, тобто, не пізніше 18.09.2015 року. На трупі виявлені ділянки об`їдання м`яких тканин голови, шиї, правої верхньої кінцівки тваринами. Смерть настала від поєднаної травми голови, органів голови і черевної, що проявилося: переламом кісток склепіння, основи черепа, забиттям головного мозку, серця, легені, брижейки тонкого та товстого кишечника. На тілі жінки наявні зовнішні ушкодження у виді множинних саден тулуба, а також внутрішні у виді переламу кісток склепіння, основи черепа, забиття головного мозку, серця, легені, брижейки тонкого та товстого кишечника. Давність всіх тілесних ушкоджень відповідає часу настання смерті. Потерпілій було спричинено множина ударів тупими твердими предметами з переважною, контактуючою поверхнею, якими могли бути кулаки, ноги нападника, можливо, дерев`яна палка. Перелами кісток склепіння, основи черепа, забиття головного мозку тяжкого ступеню, а також забиття серця, легені за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Крововиливи у брижейку тонкого та товстого кишечника відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, множинні садна до категорії легких ушкоджень. На момент смерті жінка знаходилася у алкогольному сп`яніння легкого ступеню (ар. 88-91).

Відповідно до висновку СМЕ № 274 у ОСОБА_7 при судово-медичному огляді 25.09.2015 року були виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді синців зовнішньої поверхні лівого стегна, обох сідниць, зовнішньої поверхні правого стегна, які заподіяні тупим твердим предметом у строк від 4 до 12 днів до моменту огляду, тобто з 13.09.2015 року до 21.09.2015 року (ар. 93-95).

Відповідно до складених слідчим протоколів від 24.09.2015 року обвинуваченим ОСОБА_7 був добровільно виданий светр (ар. 108), а свідком ОСОБА_12 кофта і спортивні штани (ар. 109), які в подальшому стали предметами дослідження судових експертиз.

Відповідно до висновків судово-медичної імунологічної експертизи № 1135 на 4-х фрагментах бетонного покриття, вилучених при огляді місця події, а також на кофті і светрі обвинуваченого ОСОБА_7 виявлена кров людини, яка могла походити від потерпілої. У разі походження крові від двох та більше осіб не виключається можливість присутності крові ОСОБА_7 в якості домішки (ар. 110-115).

Разом з тим, у висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 1081 вказано, що генетичні ознаки крові на светрі ОСОБА_7 не збігаються з генетичними ознаками крові від трупа потерпілої і фактично збігаються з генетичними ознаками крові обвинуваченого (вірогідність складає 1х10-24).

Генетичні ознаки крові на кофті ОСОБА_7 не встановлено у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу (ар. 128-131).

При цьому генетичні ознаки зразка крові трупа потерпілої та генетичні ознаки зразка крові обвинуваченого ОСОБА_7 визначено в результаті судової молекулярно-генетичної експертизи № 1080 (ар. 124-126).

Таким чином встановлено: кров на светрі ОСОБА_7 походить від самого обвинуваченого, її походження від потерпілої виключається; кров на кофті ОСОБА_7 може походити як від обвинуваченого, так і від потерпілої або від іншої особи з певною груповою належністю крові.

Як вбачається з висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 1136, на 2-х фрагментах бетонного покриття, вилучених з місця події, виявлено волосся. Також у висновку вказано, що волосся людини виявлено в пакеті з джинсовими брюками, виданими Березовською. Жмут волосся, вилучений з місця події, а також волосся з бетонного покриття та волосся з пакету з джинсовими брюками є волоссям людини, походить з голови, подібне між собою та може походити від трупа потерпілої. Більша частина волосся вирвані, а частина обірвані повільним рухом (ар. 116-122).

Разом з тим, як видно з протоколу огляду (ар. 79-87), з місця події вилучалися зіскоби та забори ґрунту зі слідами крові. Про вилучення фрагментів бетонного покриття в протоколі огляду місця події чи в будь-яких інших документах не зазначалося. Таким чином, походження 4-х фрагментів бетонного покриття, переданих експерту, - не відомо.

Для проведення експертизи слідчим передавалась і експертом досліджувалася рукавичка, походження якої невідомо, а про місце і обставини вилучення в матеріалах провадження відомості відсутні.

Також об`єктом дослідження стали чоловічі штани з джинсової тканини темно-синього кольору, як вказано у висновку експерта, - добровільно видані Березовською. Але, як вбачається з протоколу від 24.09.2015 року (ар.109), а також з показів свідка в судовому засіданні, Березовська видала працівнику міліції не джинси, а спортивні штани синього кольору. Будь-яких документів на підтвердження вилучення джинсів суду не надавалось.

Таким чином, об`єктом дослідження імунологічної експертизи № 1136 стали предмети, щодо яких стороною обвинувачення не надано документів, які б давали підстави вважати ці докази допустимими.

Єдиним з досліджених вказаною експертизою допустимим доказом у цьому кримінальному провадженні є вилучений з місця події жмут волосся, що визнаний вирваним з голови потерпілої. Відповідно до ст. ст. 84, 86 КПК України, суд може надати оцінку висновку експерта лише в цій частині (що стосується дослідження жмута волосся), а в іншій частині вважає недопустимим як такий, що походить від недопустимих доказів - об`єктів дослідження.

Ті ж об`єкти (4 фрагменти бетонного покриття, рукавичка, джинсові штани) були, серед іншого, об`єктами дослідження імунологічної експертизи № 1135, про висновок якої зазначено у вироку вище. З аналогічних підстав суд вважає недопустимим доказом цей експертний висновок в частині, що стосується вказаних об`єктів (ар. 110-115).

Однак, навіть якщо припустити, що джинсові штани належать ОСОБА_16 , а волосся на них потерпілій, то вказана обставина може бути пояснена тим, що обвинувачений і потерпіла тривалий час проживали разом, мали спільний побут, за показами свідків між ними відбувались бійки. Тому цілком природно, і сторона захисту не заперечувала, що волосся потерпілої могло бути знайдено на одязі обвинуваченого. Однак, обставини, за яких волосся могло потрапити на одяг, стороною обвинувачення не встановлювались і не доводились.

В результаті цитологічної експертизи № 739 (ар. 99-101) у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук ОСОБА_7 , отриманих відповідно до протоколу від 23.09.2015 року (ар. 97-98), кров знайдена не була. Виявлені епітеліальні клітини та білок людини, при цьому встановити статеву належність клітин неможливо, хоча вони можуть мати травматичне походження.

Судово-медичною молекулярно-генетичною експертизою № 1082 у піднігтьовому вмісті нігтьових зрізів з обох рук ОСОБА_7 не було встановлено генетичних ознак клітин у зв`язку з деградацією біологічного матеріалу (ар. 104-106).

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи, ОСОБА_7 під час дачі показань на допиті під час досудового розслідування 24.09.2015 року знаходився в дещо пригніченому емоційному стані, але у нього немає будь-яких ознак надмірної пригніченості. Він не перебував у незвичайному психоемоційному стані, що може вказувати про будь-який вплив на нього, що могло вплинути на об`єктивність дачі ним показань. Показання надавалися ним вільно, самостійно (ар. 132-134).

Разом з тим, відповідно до положень ч. 4 ст. 95 КПК України, судом не досліджувались покази ОСОБА_7 , надані слідчому. Суд обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Висновком судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_7 не страждав і не страждає хронічним психічним розладом, недоумством, може усвідомлювати свої дії і керувати ними (ар. 137-145).

Як вбачається з даних про особу ОСОБА_7 , раніше він не притягувався до кримінальної відповідальності, проживає в с. Червона Зірка Біляївського району Одеської області самостійно, скарг і заяв від жителів до сільської ради щодо нього не надходило (ар. 146-149). Обвинувачений має ряд тяжких хронічних хвороб туберкульоз та ВІЛ (ар. 152-153).

На підставі аналізу досліджених доказів суд прийшов до наступних висновків.

З показів свідків сторони обвинувачення вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 проживав разом з потерпілою ОСОБА_9 . На ґрунті вживання алкогольних напоїв їх відносини були конфліктними, при цьому ОСОБА_16 міг застосовувати до потерпілої фізичну силу, наносити побої. Разом з тим, жоден із свідків не надав відомостей про обставини спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, в результаті яких настала її смерть, а також взагалі про події, які відбувалися чи могли відбуватися між потерпілою і обвинуваченим, принаймні, після 13.09.2015 року.

Результати судово-медичної імунологічної експертизи свідчать про те, що кров на светрі і кофті ОСОБА_16 містить антигени, які виявлені у зразках крові як потерпілої, так і обвинуваченого. Однак, в результаті більш точної молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що кров на светрі ОСОБА_16 належить йому ж, і не може походити від потерпілої, а походження крові на кофті ОСОБА_16 від конкретної особи встановити не вдалося. Тобто, походження крові на одязі обвинуваченого від потерпілої доведено не було.

Інших доказів, які б прямо чи опосередковано вказували на причетність ОСОБА_7 до вчинення вбивства потерпілої, стороною обвинувачення надано не було.

Крім того, стороною обвинувачення не було надано доказів того, що вбивство потерпілої було вчинено саме 15.09.2015 року, оскільки за результатами СМЕ встановлено лише мінімально можливий проміжок часу від настання смерті до огляду трупу не менше 24-х годин (тобто смерть настала не пізніше 18.09.2015 року). Однак, стороною обвинувачення не доведено, який міг бути максимальний проміжок часу від настання смерті до огляду трупу, тобто не раніше якої дати могла настати смерть потерпілої. Також не встановлювалось, який проміжок часу міг бути між спричиненням потерпілій тілесних ушкоджень і настанням її смерті.

Таким чином, стороною обвинувачення не спростовані доводи обвинуваченого про те, що вбивство потерпілої ОСОБА_9 було вчинено не ним, а іншою особою.

Як убачається з досліджених судом доказів, обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства ґрунтується лише на факті виявлення трупу невідомої жінки з ознаками насильницької смерті, а також на факті сумісного проживання ОСОБА_7 з потерпілою незадовго до настання її смерті, зловживання алкогольними напоями та суперечок між ними. Будь-яких інших допустимих доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення злочину стороною обвинувачення не наведено.

Доводи обвинуваченого, висунуті їм на свій захист, не спростовані, а доказів його вини, крім наданих обвинуваченням в ході судового розгляду справи, не здобуто. Клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, у тому числі про призначення судових експертиз, під час судового провадження стороною обвинувачення заявлено не було. Зазначена обставина є підставою для висновку про те, що докази, зібрані стороною обвинувачення, є вичерпними.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи доводи обвинуваченого, наведені ним на свій захист, а також оцінивши в сукупності докази у справі, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведена винуватість ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому діяння поза розумним сумнівом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Оскільки суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому діяння не знайшла свого достатнього підтвердження сукупністю досліджених доказів і всі можливості збирання доказів вичерпані, обвинувачений підлягає виправданню за п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази у справі, що знаходяться на зберіганні в Біляївському ВП ГУНП в Одеській області, - зрізи нігтів (ар. 102), фрагменти бетонного покриття та волосся (ар. 154-155) - необхідно знищити, светр, мокасини, штани та кофту (ар. 156-159) необхідно повернути ОСОБА_7 .

У зв`язку з ухваленням виправдувального вироку, згідно з положеннями ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз, покладаються на рахунок держави (ар. 103, 123, 127, 135).

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати невинуватим у обвинуваченні за ст. 115 ч. 1 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним злочину.

Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати та звільнити його з-під варти негайно.

Речові докази у справі, що знаходяться на зберіганні в Біляївському ВП ГУНП в Одеській області: зрізи нігтів, фрагменти бетонного покриття та волосся знищити; светр, мокасини, штани та кофту повернути ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3