ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.02.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000140 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінград Росія, громадянина України, стрілець-помічник гранатометника 3 десантної-штурмової роти в/ч НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 407 ч.4 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
20 березня 2016 року солдат ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Надалі до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26 червня 2016 року № 141, солдат ОСОБА_5 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначення на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 десантної-штурмової роти.

У зв`язку з затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України « Про часткову мобілізацію» № 303/214 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади. Інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 23 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» ля громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 17,65,68 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та Законів України; ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги ст.ст. 11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг завдань доручених йому за посадою.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби у Збройних Милах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

Реалізуючи задумане, 01 листопада 2016 року о 08 годині 00 хвилин, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.ст. 17,65,68 Конституції України, ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11,12,16,30,35,37,125,126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,2,3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил У;країни, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та маючи об`єктивні можливості для вчасного прибуття до місця проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 без дозволу командування вій1ськової частини та поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився до місця служби військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою АДРЕСА_2 .

01 грудня 2017 року солдат ОСОБА_5 , усвідомивши протиправність своїх дій, щодо незаконної відсутності на військовій службі, добровільно з`явився до розташування військової прокуратури Житомирського гарнізону та заявив про себе, після чого був направлений до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби. Отже, ОСОБА_5 був незаконно відсутній на місці служби у військовій частині НОМЕР_1 в період з 01 листопада 2016 року по 01 грудня 2017 року, в умовах особливого періоду. За час відсутності в частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової служби та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що дійсно без дозволу залишив військову частину, оскільки мав вирішити сімейні питання, а саме налагодити відносити з цивільною дружиною. І після того, як ці відносини налагодилися звернувся до дільничного інспектора та повідомив про своє місце перебування і в послідуючому його передали службі ВСП . Щиро розкаюється у вчиненому злочині та просить суворо не карати.

У зв`язку з не оспорюванням обвинуваченим фактичних обставин за згодою учасників процесу, ухвалою суду було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ст. 407 ч.4 КК України, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби), без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, характеризується посередньо, має молодий вік, має малолітнього сина, критично ставиться до вчиненого.

У зв`язку з наявністю декількох вище зазначених обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, його поведінку після вчинення злочину, суд на підставі ч.1 ст. 69 КК України призначає обвинуваченому ОСОБА_5 основне покарання, шляхом переходу до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України, а саме до покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, оскільки вказане покарання буде для обвинуваченого необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається, оскільки прокурором таке клопотання з обґрунтуванням ризиків, у встановлений законом порядку, не подавалося.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України і призначити йому покарання за цим законом, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 06 (шести) місяців тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної скарги.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1