27 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
уродженця та мешканця
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за касаційними скаргами засудженого, захисника ОСОБА_6 та прокурора на вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2017 року,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції).
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі засуджений, не погоджуючись із ухваленим щодо нього рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить його скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд апеляційної інстанції не врахував усіх пом`якшуючих покарання обставин та позицію потерпілого, який просив суворо не карати його. При цьому апеляційний суд належним чином не мотивував свого рішення у відповідності до вимог КПК України.
У касаційній скарзі захисник, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить його скасувати й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги захисник мотивує доводами, аналогічними до доводів свого підзахисного.
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить його скасувати й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції ухвалив вирок, який не відповідає вимогам КПК України, та належним чином не мотивував свого рішення, зокрема, врахував пом`якшуючі покарання обставини, які не передбачені нормами КПК.
Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2017 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано, ухвалено новий, яким ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому за цим законом покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

У решті вирок місцевого суду залишений без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, 05 березня 2016 року близько 20.00 год. ОСОБА_5 знаходився за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 . В цей час він почув, що хтось зі сторони вулиці стукає в стіну його будинку, що його дуже обурило. ОСОБА_5 , перебуваючи під впливом негативних емоцій, з метою з`ясування причин порушення спокою, взяв з собою предмет, схожий на биту, для спричинення тілесних ушкоджень та вийшов на вулицю, де біля будинку побачив незнайомих йому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і почав з ними сварку, звинувачуючи їх в тому, що вони стукали в стіну будинку та порушували спокій. Під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, тримаючи в руці предмет, схожий на биту, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс удар вказаним предметом по голові ОСОБА_8 , спричинивши йому тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпілий впав на землю і знепритомнів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримання поданих скарг та із запереченнями проти скарги прокурора, пояснення прокурора на підтримання поданої скарги та із запереченнями проти скарг засудженого та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на таке.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України в касаційному порядку не оспорюються.

Щодо доводів засудженого, захисника та прокурора, наведених у касаційних скаргах, про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на певний строк, суд апеляційної інстанції обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих покарання обставин щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, а також дані про особу засудженого, зокрема те, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше, позитивно характеризується, його стан здоров`я.

З урахуванням наведеного колегія суддів уважає призначене засудженому покарання справедливим, підстав уважати його надмірно суворим чи м`яким, як про це зазначено в касаційних скаргах, не вбачається.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Вирок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 420 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого, захисника ОСОБА_6 та прокурора залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2017 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3