АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1039/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
21 лютого 2018 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2018 року, -
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного
ОСОБА_9 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, розлученого, має на утриманні двоє неповнолітніх та двоє повнолітніх дітей, батьків похилого віку, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 5, ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, п. 1, п. 5, ч. 2 ст. 115 КК України,
та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Визначено строк дії ухвали слідчого судді до 28 лютого 2018 року.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, те, що клопотання прокурора не містить обставин на підтвердження існування у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийшов до висновку про достатність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурорвідділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, із забороною залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, строком до 6-ти місяців, а саме до 28.02.2018 року із покладенням обов`язків: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді на визначений час; не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні свій паспорт/паспорти/ для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає про необгрунтованість висновку суду першої інстанції щодо недоведеності стороною обвинувачення наявності обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.
Також прокурор вказує, що посилання суду на те, що ОСОБА_9 позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітніх дітей, з`являється до органу досудового розслідування за викликом, як на підставу застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, жодним чином не усуває наведені у клопотанні ризики неналежної процесуальної поведінки останнього. Додає, що застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби сприяло належній поведінці підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків.
Крім того, прокурор звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції, при постановленні оскаржуваного судового рішення, не враховано в достатньому обсязі, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжких та тяжкого злочинів, наслідками якого є настання смерті чотирьох осіб, за які передбачене покарання серед інших й довічне позбавлення волі, та безпідставно та необґрунтовано залишено поза увагою ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін,дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
30.08.2017 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 5, ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, п. 1, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2017 року ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
24 жовтня 2017 року Апеляційним судом міста Києва зазначена ухвала слідчого судді скасована та постановлена нова ухвала, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, із забороною залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в певний період доби, з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.10.2017 рокупідозрюваному ОСОБА_9 продовжено строк тримання під домашнім арештом до 26 грудня 2017 року включно, із забороною залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в певний період доби, з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.12.2017 року підозрюваному ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби до 26.01.2018 року.
Старший прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні заступник начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
23 січня 2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні даного клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.
Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
При судовому розгляді клопотання суд перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд правильно виходив з того, що доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тих, що ОСОБА_9 може переховуватися від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, є необґрунтованими, оскільки стороною обвинувачення не надано належних доказів на їх підтвердження.
Крім того, суд при постановленні рішення, врахував тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_9 , те, що підозрюваний з`являється за викликом до органу досудового розслідування та суду, належним чином виконує покладенні на нього процесуальні обов`язки, стійкі соціальні зв`язки підозрюваного, а саме наявність на утриманні чотирьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми, позитивні характеристики.
За таких обставин, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи, а тому доводи прокурора про необґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо недоведеності стороною обвинувачення наявності обставин, які свідчать про недостатність застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу слід визнати непереконливими, з урахуванням фактичних обставин провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності.
Посилання прокурора на те, що дані про особу підозрюваного ОСОБА_9 не усувають наведені у клопотанні ризики його неналежної процесуальної поведінки, є необґрунтованими, через відсутність даних про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного у минулому. Крім того, для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя обґрунтовано застосував положення ч. 5 ст. 194 КПК України.
Твердження прокурора про те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжких та тяжкого злочинів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджуються з рішенням слідчого судді та вважає, що органом досудового розслідування не доведено суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_9 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Не доведено даних обставин стороною обвинувачення і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Інші доводи, на які послався прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення.
З огляду на викладене,та враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії», ухваленому Великою Палатою від 01 червня 2006 року за № 7064/05, суд дійшов висновку, що під час розгляду даного клопотання, слідчий суддя обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який зможе запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування і суду, чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді не має, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арештувідносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком до 28 лютого 2018 року, залишити без змін,а апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4