Справа № 461/4833/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/706/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №461/4833/17, за участю

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

слідчої ОСОБА_8

за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 26 липня 2017 року,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 26 липня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на машини, механізми, устаткування автомобільного газозаправного пункту, що за адресою м.Львів, вул.Садова 2а, через який здійснює свою діяльність із реалізації газу ПП «Аквагаз» з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Слідчий суддя прийшов до такого висновку з врахуванням, правової підстави для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини, та те, що оглянуті приміщення машини, механізми, устаткування автомобільного газозаправного пункту, що за адресою м. Львів вул. Садова 2а, через який здійснює свою діяльність із реалізації газу ПП «Аквагаз» , відповідно до Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затверджених Наказом Держнаглядохоронпраці України №15 від 26.01.2005 відносяться до робіт з підвищеною небезпекою, встановлені без жодних дозвільних документів на експлуатацію, що в свою чергу створює загрозу загибелі людей та настання інших тяжких наслідків, а також мають суттєве значення для встановлення факту порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, при співставленні з іншими доказами у кримінальному провадженні, можуть мати істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, що надасть можливість встановити інформацію, яка має значення у розслідуванні кримінального провадження та мають у провадженні значення речового доказу.

На вказану ухвалу директор ПП «Аквагаз» ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати таку та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання про арешт майна з позбавлення права відчуження, розпорядження та користування відмовити.

Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України та повинна бути скасована.

В обґрунтування зазначає, що в даному випадку має місце недотримання строків передбачених чинним законодавством для винесення ухвали про арешт майна, оскільки в разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбачених ст.235 КПК України, клопотання про арешт майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 год. після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто.

Відповідно до протоколу, огляд проводився та був закінчений 17.07.2017 року. Відтак, клопотання про арешт майна мало бути подане не пізніше 19.07.2017 року. При цьому відсутні докази того, що дане клопотання було подане протягом встановленого строку.

Слідчий суддя зобов`язаний перевірити точний час подання даного клопотання про арешт шляхом дослідження журналу реєстрації у журналі вхідної кореспонденції, і лише після цього приймати рішення про початок розгляду клопотання про арешт майна чи його повернення прокурору для усунення недоліків, чого зроблено не було.

Також згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду. Проте слідчим суддею вказаних строків дотримано не було.

При цьому, звертає увагу на те, що власником арештованого майна є ОСОБА_10 , а не ПП «Аквагаз». Приватне підприємство «Аквагаз» орендує у ФОП ОСОБА_10 автомобільний газозаправний моноблок ММС 5-10 (5+5), заводський № 12. Підтвердженням цього є договір безоплатного користування №1 від 01 січня 2017 року, Акт приймання-передачі майна від 01 січня 2017 року та розхідна накладна №30 від 01.09.2011 року. Наклавши арешт на майно, яке належить ОСОБА_10 , суд порушив в першу чергу конституційні права ОСОБА_10 .

Також вважає, що в ухвалі суду відсутня правова підстава арешту майна. Відповідно до п.3 ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. Дана норма закону не дотримана слідчим, адже ПП «Аквагаз» лише орендує майно, на яке накладено арешт, однак не є його власником.

Крім того в ухвалі суду від 26.07.2017 року зазначено, що старший слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 , за погодженням прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_6 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на машини, механізми, устаткування автомобільного газозаправного пункту, що за адресою: м.Львів, вул.Шевченка, 200 через який здійснює сою діяльність із реалізації газу ПП «Укрпалетсистем» з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування. Однак в резолютивній частині ухвали зазначено: накласти арешт на машини, механізми, устаткування автомобільного газозаправного пункту, що за адресою: м.Львів, вул.Садова 2а, через який здійснює свою діяльність із реалізації газу ПП «Аквагаз» з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування. Є незрозумілим на підставі чого суд виніс таке рішення, і яке клопотання задовольнив, оскільки прослідковується невідповідність відомостей, зазначених в описовій та резолютивній частині ухвали суду.

З приводу пропуску строку на апеляційне оскарження, скаржник зазначає, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся у його відсутності, а копію ухвали він отримав лише 14 серпня 2017 року. Апеляційну скаргу скерував до апеляційного суду 18 серпня 2017 року, однак 28 серпня 2017 року таку було повернуто, у зв`язку з тим, що апелянт не надав підтверджуючих документів, які б дали змогу встановити дату отримання ним копії ухвали слідчого судді.

Тому звертає увагу на те, що копію ухвали від 26.07.2017 року отримав 14 серпня 2017 року, під час виконання уповноваженими особами такої ухвали. Підтвердженням цього є протокол виконання ухвали про арешт майна, в якому зазначено, що з такою ухвалою ОСОБА_9 ознайомлений 14 серпня 2017 року. Просить поновити такий строк, оскільки вважає, що він пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_9 та просив задоволити її, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, пояснення слідчої ОСОБА_8 , перевіривши матеріали клопотання та кримінального провадження, обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_9 не підлягає до задоволення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання старшого слідчого про накладення арешту на машини, механізми, устаткування автомобільного газозаправного пункту, що за адресою м.Львів, вул.Садова, 2а, через який здійснює свою діяльність із реалізації газу ПП «Аквагаз» з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, є законним та обґрунтованим.

Так з матеріалів справи вбачається, що 06 червня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000489 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України. Підставою винесення таких відомостей були матеріали перевірки УЗЕ у Львівській області ДЗЕ України, з яких вбачається, що на території м.Львова функціонують ряд автомобільних газозаправних пунктів, які не введені в експлуатацію, одним з яких є ПП «Аквагаз» у м.Львові вул.Садова, 2а.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні старшого слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, якщо це необхідно з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином посилання апелянта на ті обставини, що рішення про накладення арешту на майно приймалося без участі власників майна, не можуть прийматись до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч.3 ст.170 КПК України, наявністю достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення.

Будь-яких даних, що вищевказані машини, механізми, устаткування автомобільного газозаправного пункту, що за адресою м.Львів, вул.Садова, 2а, через який здійснює свою діяльність з реалізації газу ПП «Аквагаз» було тимчасово вилучене в матеріалах клопотання старшого слідчого про арешт майна немає. Згідно постанови старшого слідчого ОСОБА_8 від 18 липня 2017 року (а.с.25-26) по даному кримінальному провадженню вказане майно визнано речовими доказами.

Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб колегією суддів не встановлено, як не доведено це і особою, яка подала апеляційну скаргу.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді, слід визнати необґрунтованими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено. Описка в мотивувальній частині ухвали щодо місця розташування майна, на яке накладено арешт, не впливає на законність судового рішення, оскільки за змістом мотивувальної частини ухвали та її резолютивної частини вбачається, що арешт було накладено на майно вказане в клопотанні слідчого.

Всі інші доводи апеляційної скарги підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Крім цього, враховуючи те, що ОСОБА_9 не був присутній під час розгляду клопотання в суді першої інтенції та дізнався про існування оскаржуваної ухвали при її виконанні 14 серпня 2017 року, про що свідчить його розписка у протоколі, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і такий підлягаю поновленню.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_9 без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Поновити ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 26 липня 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 26 липня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 та накладено арешт на машини, механізми, устаткування автомобільного газозаправного пункту, що за адресою м.Львів, вул.Садова 2а, через який здійснює свою діяльність із реалізації газу ПП «Аквагаз» з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4