У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

щодо арешту майна

15 грудня 2017 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 від 4 грудня 2017 року та 13 грудня 2017 року про накладення арешту на нерухоме майно у кримінальному провадженні № 0001344 від 10 лютого 2017 року за ч. 1 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:
4 та 13 грудня ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на нежитлове приміщення магазину № НОМЕР_1 (приміщення 1-го поверху з №1 по №6, Літ А-12), загальною площею 208,2 кв.м. що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить їй на праві приватної власності з метою недопущення незаконної реалізації вказаного майна з прилюдних торгів, проведення яких призначено на 13 листопада 2017 року о 09-00 год., номер Лоту 243916 та заборонити центральному відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції на час проведення досудового розслідування проводити будь які дії щодо реалізації майна.

У судове засідання ОСОБА_4 не з`явилась, подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Прокурор у судовому засіданні пояснив, що не вбачає підстав для задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали клопотань, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

Слідчим суддею встановлено, що 10 лютого 2017 року до ЄРДР внесено відомості за № 0001344 відповідно до ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси ОСОБА_5 за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення.

20 березня 2017 року ОСОБА_4 визнано потерпілою у вказаному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого від 13 серпня 2017 року належний ФОП ОСОБА_4 магазин № 3 (приміщення 1-го поверху з № 1 по № 6 літ А.12), загальною площею 208,3 кв.м., по АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Обов`язковою вимогою при вирішенні питання про накладання арешту на майно є з`ясування питання існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинувачено, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного кодексу, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною 1 статті 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як випливає із змісту поданих ОСОБА_4 скарг, накладання арешту на майно необхідно з метою зупинення проведення реалізації цього майна в межах виконавчого провадження.
Водночас судом встановлено, і заявник сама цього не заперечує, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 8 листопада 2017 року вже зупинено реалізацію вказаного нерухомого майна через систему прилюдних торгів «Сетам».

З огляду на викладене, на думку слідчого судді, у межах кримінального провадження № 0001344 відсутні підстави для накладення арешту на нежитлове приміщення магазину №3 (приміщення 1-го поверху з №1 по АДРЕСА_2 .
Керуючись ст.ст. 100, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
У задоволенні клопотань ОСОБА_4 від 4 грудня 2017 року та 13 грудня 2017 року про накладення арешту на нерухоме майно у кримінальному провадженні № 0001344 від 10 лютого 2017 року за ч. 1 ст. 190 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1