АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровська, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21 години 15 хвилин 21.11.2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Дніпропетровській області про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволене клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_11 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 та продовжено останньому строк дії вказаного запобіжного заходу до 21 години 15 хвилин 21 листопада 2017 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України. Крім того, є доведеними наданими у судовому засіданні поясненнями прокурора та матеріалами справи у їх сукупності ризики у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування або суду як громадянина іноземної держави, який має паспорт громадянина Ізраїля, оскільки він підозрюється у вчиненні під час відбування покарання за скоєння іншого злочину нового особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачене лише у вигляді лише позбавлення волі на тривалий строк.

Також вказує, що дійсно для закінчення досудового розслідування належить виконати низку слідчих дій, оскільки у справі призначено велику кількість експертиз.

З метою недопущення реалізації підозрюваним можливих ризиків, врахувавши норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що оцінюються при обранні запобіжного засобу, слідчий суддя визнав за можливе клопотання задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає, що слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі викладені висновки, що не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також не було взято до уваги докази, що могли істотно вплинути на його рішення, та за наявності суперечливих доказів не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і залишив поза увагою інші.

Вказує, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою його підзахисного було подано з порушенням процесуальних строків, втім слідчий суддя цю обставину залишив поза увагою і не порушив питання про відповідальність осіб, винних у такому порушенні.

На думку апелянта, обставини, що характеризують особу ОСОБА_10 , та фактичні обставини кримінального провадження не дають підстав для висновку про наявність щодо останнього ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відносно обґрунтованості підозри вказує, що вона не є доведеною у межах досудового розслідування, відсутні будь-які докази причетності ОСОБА_10 до спричинення смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в тому числі на нього як на особу, що вчиняла незаконні дії щодо ОСОБА_14 , не вказує і сам цей потерпілий, який у межах пред`явлення особи для впізнання за фотокартками зазначив, що впізнає на фото ОСОБА_10 , втім не вказав, у зв`язку з чим.

На думку апелянта, показання свідків вказують лише на те, що ОСОБА_10 привіз до лікувального закладу поранених осіб та сам був поранений, що на думку захисника свідчить не більше, ніж про те, що він перебував у зоні обстрілу та у подальшому намагався забезпечити надання медичної допомоги собі та іншим постраждалим. Натомість суд в оскаржуваній ухвалі обмежився лише безпідставним висновком про наявність щодо ОСОБА_10 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, не навівши з цього приводу належних доводів.

Зазначає, що в ході розгляду клопотання слідчого не було доведено того, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_10 , а висновки суду у цій частині ґрунтуються тільки на голослівних твердженнях слідчого та прокурора. Оскаржувана ухвала суду не містить посилання на обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді не є ані обґрунтованою, ані вмотивованою, що тягне необхідність її скасування та постановлення нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого належить відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача; захисників та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав; думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні строку тримання ОСОБА_10 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, п. 1 ч. 2 ст. 115 України, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, в тому числі протоколами огляду місця події; протоколами допиту свідків; протоколами огляду матеріальних носіїв відеозаписів та перегляду наявних на них відеофайлів; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 , у межах якого останній прямо вказує на ОСОБА_10 як на особу, що вчиняла злочин. Питання про обґрунтованість цієї підозри було розглянуте та вирішене при первинному обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 та наступній перевірці відповідного рішення слідчого судді в апеляційному порядку. Стороною захисту не наведені відомості про з`ясування у подальшому будь-яких обставин, що спростовували б обґрунтованість даної підозри.

З наведених обставин слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_10 в обсязі, достатньому для продовження строку дії застосованого відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

Обговорюючи питання про доцільність продовження застосованого до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_10 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що є особливо тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного ув`язнення, підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення в період іспитового строку за вироком суду, яким він був засуджений за вчинення іншого тяжкого злочину, а отже з метою уникнення такої відповідальності дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також приймається до уваги, що ОСОБА_10 є громадянином іншої держави та має паспорт громадянина Ізраїлю.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_10 ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, і про те, що цей ризик є вагомим, з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшився і не може бути усунутий у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Обговорюючи питання про наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, колегія суддів зважає на те, що у даному кримінальному провадженні необхідно вчинити низку слідчих дій, в тому числі провести слідчі експерименти за участю підозрюваних та свідків, провести одночасні допити, отримати висновки раніше призначених судових експертиз, призначити додаткові експертизи за результатами отриманих відомостей, отримати від операторів мобільного зв`язку інформацію, що має доказове значення, у зв`язку з чим строк досудового розслідування був продовжений, а отже слідчий суддя суду першої інстанції мав достатні підстави для висновку про те, що досудове розслідування об`єктивно не може бути завершене до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_10 під вартою.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та її скасування.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного не можуть бути прийняті до уваги, оскільки є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь сторони захисту, у зв`язку з чим вищезазначених висновків колегії судів не спростовують та не дають достатніх підстав для відмови у продовженні дії застосованого до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується порушень, допущених слідчим та прокурором під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, на які посилається апелянт, то ці доводи, за умови їх обґрунтованості, можуть потягнути відповідальність вказаних осіб, втім не свідчать про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді та згідно процесуальному закону не обгрунтовують необхідності відмови у задоволенні клопотання слідчого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2017 року, якою ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21 години 15 хвилин 21.11.2017 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4