АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/228/18 Справа № 194/993/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

представника лікарні ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 на ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року, відносно
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тернівка, Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, українця, розлученого, непрацюючого, інваліда ІІ групи, пенсіонера, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В с т а н о в и л а:
Ухвалою Тернівськогоміського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року до ОСОБА_8 застосовано примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом до його одужання.
Судом зазначено, що напідставі висновку судово-психіатричної експертизи № 173 від 07.09.2017 року, ОСОБА_8 в період часу, що ставиться до інкримінованого діяння, страждав і в даний час страждає хронічним захворюванням в формі шизофренії параноідної. Вказане хронічне психічне захворювання позбавляло випробуваного можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що ставиться до інкримінованому йому діяння. За своїм психічним станом в даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим наглядом.
Не погоджуючись з прийнятим рішення прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу змінити, виключити посилання на спрямованість умислу, мету і мотив його дій при вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_8 в період часу, що ставиться до інкримінованого діяння, страждав і на даний час страждає хронічним захворюванням в формі шизофренії параноїдної, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що ставиться до інкримінованого йому діяння.

Зазначає, що з зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Вважає, що висновки суду про зазначене в ухвалі суду психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтується на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його повному змісту, а отже є свідченням неправильного застосування такого закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, думку обвинуваченого, його захисника та законного представника, представника лікарні, які залишили вирішення вимог апеляційної скарги на розсуд суду, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 статті 413 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою зміну судового рішення.

Осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності.

Згідно критеріїв ст. 19 КК України відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення - це розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Отже, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи № 173 від 07.09.2017 року ОСОБА_8 , в період часу, що ставиться до інкримінованого діяння, страждав і в даний час страждає хронічним захворюванням в формі шизофренії параноїдної. Вказане хронічне психічне захворювання позбавляло випробуваного можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, щодо інкримінованого йому діяння.

З зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Отже, висновки суду про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, а відтак є свідченням неправильного застосування закону. В зв`язку з чим, доводи прокурора є слушними, а тому рішення суду в цій частині, не можна визнати законним, і тому посилання в ухвалі на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_8 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, підлягає виключенню з судового рішення.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні у вказаній частині.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року, якою було застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом до його одужання, - змінити.

Виключити посилання на спрямованість умислу, мету і мотив його дій при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4