Дата документу 31.08.2017 Справа № 554/119/17
Провадження №1-кс/554/5279/2017
У Х В А Л А

Іменем України

31 серпня 2017 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого від 19.07.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000867 від 01.12.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2017 року заявник звернувся до суду з зазначеною скаргою. На обґрунтування скарги заявник посилаються на те, що 25 липня 2017 року поштою отримала постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 19 липня 2017 року. Заявник вважає постанову незаконною, передчасною, а досудове розслідування по даній справі таким, що проведено неповно, не всебічно, не об`єктивно та просить її скасувати з наступних підстав. Так, заявник вказує, що в основу висновку слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення водія ОСОБА_6 покладено висновки судової автотехнічної експертизи №205 від 17.06.2016 року та комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи №103/827 від 13.07.2017 року. Заявник вважає, що вирішальними для висновку слідчого при закритті кримінального провадження є висновки саме судової автотехнічної експертизи №205 від 17.06.2016 року, яка, на його думку, є сумнівною та недостатньо обґрунтованою, суперечить матеріалам справи, та у справі слід призначити повторну судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручити іншому експертному закладу. Крім цього, вказує на те, що слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_7 був проведений із порушеннями, в результаті чого було отримано помилкові вихідні дані для експертизи, не було залучено експерта-автотехніка. Також не було проведено слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_6 щодо видимості пішохода ОСОБА_8 з місця водія автобусу в умовах ДТП та видимості елементів дороги. Не було проведено слідчих експериментів для встановлення швидкості руху автобусу перед наїздом на пішохода за участю водія ОСОБА_6 і свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які були пасажирами автобусу та спостерігати швидкість руху автобусу з салону. Також заявник посилається на неповноту огляду місця ДТП, відсутність будь-яких дій, спрямованих на перевірку достовірності показань водія ОСОБА_6 , слідством не оцінено та не перевірено відповідність дій водія ОСОБА_6 положенням п.12.3 ПДР тощо.

На підставі вищевикладеного, а також доводів, зазначених у скарзі, заявник просить скасувати постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_11 від 19 липня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000867 від 01.12.2015 року по ст.286 ч.2 КК України.

У судовому засіданні представник заявника підтримав скаргу та просили її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Прокурор зі скаргою не погодився та просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що у кримінальному провадженні зібрані всі докази, яким була дана належна юридична оцінка, та слідчим правомірно прийнята постанова про закриття кримінального провадження.

Заслухавши пояснення представника заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, суд вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого приймається виключно у формі постанови. Постанова слідчого, прокурора складається з обов`язкових частин, передбачених ч.4 ст.110 КПК України, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.

Статтею 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст.384 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального провадження, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження №0000867 та постанови старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 від 19 липня 2017 року про закриття вказаного кримінального провадження встановлено, що слідчим не у повній мірі дотримано вищевказаних вимог процесуального закону, а тому передчасно прийняте оскаржуване рішення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів скарги та кримінального провадження, 01.12.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000867 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.2 ст.286 КК України та у витязі зазначено, що 30.11.2015 року водій автобуса Мерседес-Бенц, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 , рухаючись за маршрутом Київ Донецьк в с.Засулля Лубенського району по вул.Харківська, в районі електроопори № 12 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який знаходився на проїзній частині, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Постановою слідчого від 19.07.2017 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.8-15).

Вказану постанову про закриття кримінального провадження 19.07.2017 року слідчий направив потерпілим у даному кримінальному провадженні, та заявник ОСОБА_5 отримала постанову 25.07.2017 року (а.с.6,7).

Як зазначено в постанові про закриття кримінального провадження, відсутня об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, так як в діях водія відсутні порушення вимог Правил дорожнього руху України, які б знаходилися у причинному зв`язку з цією подією.

Згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 19.07.2017 року, в ході досудового розслідування було встановлено, що автобус під керуванням водія ОСОБА_6 рухався зі швидкістю близько 60 км/год.

Зазначена швидкість руху була вказана зі слів самого водія та така швидкість була вказана у вихідних даних для проведення автотехнічної експертизи.

Згідно з протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.03.2017 року остання показала, що автобус, як вона вважає, рухався не швидко, в межах дозволеної швидкості у населеному пункті. Безпосередньо самого наїзду автобусом на пішохода вона не бачила.

Згідно з протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25.03.2017 року остання показала, що автобус рухався зі швидкістю близько 60 км/год. в межах дозволеної швидкості у населеному пункті.

Разом з тим, слідчим не ставилося питання на вирішення експертизи щодо відповідності показань водія ОСОБА_6 та свідків в частині швидкості руху автобуса у 60 км/год. в даній дорожньо-транспортній пригоді.

Крім того, із матеріалів кримінального провадження №0000867 не вбачається, що органом досудового розслідування проводилися достатні слідчі дії на збирання усіх необхідних вихідних даних для призначення і проведення судової автотехнічної експертизи.

Крім того, постановою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтиави від 15 травня 2017 року постанову слідчого від 30 березня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000867 було скасовано як таку, що винесена передчасно. Підставами скасування постанови, серед іншого, стало те, що під час досудового розслідування слідчим на вирішення експертизи не ставилося питання щодо відповідності показань водія ОСОБА_6 та свідків в частині швидкості руху автобуса у 60 км/год. в даній дорожньо-транспортній пригоді.

Згідно з постановою від 09.06.2017 року старшим слідчим в ОВС відділу з розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 у кримінальному провадженні призначено комплексу судово-медичну та транспортно трасологічну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання: З якою швидкістю міг рухатися автобус «Мерседес Бенц» державний номерний знак НОМЕР_1 на момент ДТП з урахуванням матеріалів кримінального провадження, виходячи із наявних на тілі трупа ОСОБА_8 тілесних ушкоджень?

Як убачається з висновку експерта № 103/827, встановити експертним шляхом з якою швидкістю міг рухатися автобус з урахуванням матеріалів кримінального провадження, виходячи із наявних на тілі трупу ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, неможливо, оскільки на даний час відсутні методики визначення швидкості автомобіля за характером тілесних ушкоджень на тілі потерпілого та деформацій на транспортному засобі.

Проте, у даному випадку суд звертає увагу на те, що згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) у ІІ розділі встановлено, що основними завданнями автотехнічної експертизи є: установлення механізму ДТП та її елементів: швидкості руху (за наявності слідів гальмування та за пошкодженнями), гальмового та зупинного шляхів, траєкторії руху, відстані, пройденої ТЗ за певні проміжки часу, та інших просторово-динамічних характеристик пригоди. Швидкість руху транспортних засобів, виходячи з їх пошкоджень, може визначатися за допомогою програмних комплексів з дослідження механізму ДТП, що рекомендовані для впровадження в експертну практику (п.п. 1.1.2); установлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП. Момент виникнення небезпеки для руху, як правило, має зазначатися у документі про призначення експертизи (залучення експерта). Якщо у документі про призначення експертизи (залучення експерта) момент виникнення небезпеки не зазначений, то експерт, виходячи з аналізу дорожньої обстановки, може визначити його за даними, що містяться в матеріалах справи (п.п.1.1.3).

Також наведений орієнтовний перелік вирішуваних питань, зокрема, до пункту 1.1.3: як повинен був діяти водій у даній дорожній обстановці згідно з технічними вимогами Правил дорожнього руху? чи мав водій технічну можливість запобігти наїзду з моменту виникнення небезпеки для руху або з моменту виявлення перешкоди для руху? чи відповідали дії водія технічним вимогам Правил дорожнього руху? чи були з технічної точки зору дії водія ТЗ у причинному зв`язку з виникненням ДТП?

До пунктів 1.1.2 і 1.1.3 визначений наступний перелік питань: з якою швидкістю рухався ТЗ? Якщо ця швидкість перевищувала встановлені обмеження (зазначається, які саме), то чи мав водій технічну можливість уникнути контакту з перешкодою (зазначається, якою саме), якщо ця швидкість не перевищувала припустиму? чи мав водій технічну можливість шляхом екстреного гальмування зупинити ТЗ з моменту виникнення небезпеки для руху (указується момент виникнення небезпеки), не доїжджаючи до перешкоди (пішохода)?

Враховуючи викладене, вирішення питання щодо швидкості руху транспортного засобу для установлення механізму ДТП та її елементів є завданнями саме судової автотехнічної експертизи, що не було враховано слідчим.

Таким чином, під час судового розгляду було встановлено, що залишились не виконаними приписи ухвали суду, якими скасовувалась постанова про закриття провадження, а з моменту останнього скасування судом постанови слідчого автотехнічна експертиза щодо встановлення швидкості руху транспортного засобу не призначалась взагалі, питання, які віднесені на вирішення такої експертизи були поставлені по іншій експертизі, що не дало належного результату .

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що обставини кримінального провадження досліджено не всебічно та неповно та про необхідність у проведенні слідчим автотехнічної експертизи з метою встановлення детального та поетапного розвитку механізму даної дорожньо-транспортної пригоди, встановлення та допиту свідків та очевидців даної дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому суд не виключає можливості проведення інших слідчий дій з метою повного та об`єктивного розслідування всіх обставин кримінального провадження, в тому числі проведення за участю експерта-автотехніка із зазначеними свідками відтворення обстановки і обставин події, щоб під час проведення цієї слідчої дії встановити видимість пішохода при ближньому та дальньому світлі фар транспортного засобу, швидкість автобусу при здійсненні маневру та з метою встановлення за таких обставин достатніх вихідних даних для судової автотехнічної експертизи, на що було вказано судом раніше, а також допиту інших свідків для усунення можливих суперечностей.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_11 від 19.07.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000867 від 01.12.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1