Справа № 467/344/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.04.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка спільне подання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 січня 2013 року за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності, -

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2018 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло спільне подання начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , засудженого вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 січня 2013 року за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

В поданні зазначається, що ОСОБА_4 відбув більш за 3/4 частин строку покарання, призначеного за вироком суду, за період відбування покарання допустив 10 порушень вимог режиму утримання, які на даний час погашені та зняті, 8 разів заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 118 КВК України засуджений залучається до робіт з благоустрою колонії без оплати праці. Приймає активну участь у поліпшенні побутових умов засуджених в гуртожитку відділення.

У колі засуджених підтримує рівні взаємовідносини, не конфліктний.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Дбайливо ставиться до майна установи, здійснює за ними належний догляд.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». В рамках реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія» в 2014 році закінчив Арбузинський навчальний центр (№ 83) та здобув професію «Каменотес». Приймає участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи.

Виконавчого листа не має.

На профілактичному обліку не перебуває.

Таким чином засуджений ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , оскільки останній своєю поведінкою не довів свого виправлення.

Представник Арбузинської ВК № 83 та представник спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, причину неявки суду не повідомили.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, з поданням згодний, просить його задовольнити.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали подання та особову справу засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 січня 2013 року за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2016 року засудженому ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2012 року по 23 травня 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку 16 жовтня 2012 року. Кінець строку 09 березня 2020 року.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З аналізу чинного законодавства можна зробити висновок, що під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційовано-виховного впливу.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, що засуджений працевлаштований, самостійно без додаткової мотивації виходить на роботу, належно виконує роботу, бережно ставиться до робочого інструменту, не порушує правил техніки безпеки.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Так, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 та матеріали клопотання, в судовому засіданні встановлено, що останній за весь період відбуття покарання мав 10 стягнень за порушення вимог режиму утримання, зокрема за зберігання заборонених предметів, створення конфліктних ситуацій, виражав невдоволення встановленим порядком відбування покарання та інші, які на сьогоднішній день погашені та зняті в установленому законом порядку.
Також, засуджений ОСОБА_4 має 8 заохочень, а саме: 5 подяк начальника колонії та 3 зняття раніше накладених стягнень.
Однак, отримуючи заохочення, засуджений знову порушував вимоги режиму утримання, що дає суду підстави сумніватись, що засуджений виправився і кардинально змінив свою поведінку та ставлення до праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків.
З витягу протоколу № 17 від 27 липня 2017 року вбачається, що комісією колонії засудженому ОСОБА_4 відмовлено у зверненні до суду з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

В поданні та характеристиці, затвердженій начальником колонії 19 березня 2018 року, зазначено, що засуджений ОСОБА_4 залучається до робіт з благоустрою колонії без оплати праці. Однак, підтверджуючих документів щодо залучення засудженого до робіт з благоустрою колонії не надано.

Крім того, засудженому ОСОБА_4 оголошувалися подяки за підсумками роботи: у IV-му кварталі 2013 року; у ІІ-му кварталі 2014 року; у IV-му кварталі 2014 року; у І-му кварталі 2016 року; у ІІІ-му кварталі 2016 року; у IV-му кварталі 2016 року; у ІІІ-му кварталі 2017 року; у IV-му кварталі 2017 року. Але, підтверджуючих документів щодо працевлаштування засудженого в ці періоди, матеріали подання та особової справи засудженого не містять.

Згідно до вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Однак, досліджуючи надані суду докази, суд керувався принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» і за яким доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Зокрема, суд враховував, що в матеріалах, доданих до клопотання, а також в матеріалах особової справи засудженого відсутні докази, на підставі яких можна було б зробити висновок «поза розумним сумнівом» про виправлення засудженого.

А наявність матеріалів, які свідчать про негативну поведінку засудженого ОСОБА_4 в установі відбування покарання, свідчить про те, що він своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення та перевиховання, при цьому аналіз його поведінки дає підстави зробити висновок, що він не готовий до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки.

Підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, передбачені ст. 81 КК України, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1