АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3504/17 Номер провадження 11-кп/786/554/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 10 січня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою щодо ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, засудженого вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 16 грудня 2014 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» та голови спостережної комісії Подільської районної ради м. Полтава про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 16 грудня 2014 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, оскільки за період відбування покарання має 3 стягнення, характеризується посередньо, на виробництві установи працевлаштований лише з квітня 2017 року.

За змістом апеляційної скарги засуджений не погоджується з рішенням суду та просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
При цьому зазначає, що довів своє виправлення, змінив поведінку на краще, має 3 заохочення, а стягнення погашені у встановленому порядку. Вказує, що не працював у зв`язку з перебуванням на лікуванні. Наголошує, що після прийняття комісією виправної колонії рішення про відмову в застосуванні ст.81 КК України отримав 2 заохочення, що свідчить про його виправлення.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом особі, яка раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Відмовляючи в задоволенні спільного подання начальника виправної колонії та голови спостережної комісії районної ради про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 суд залишив поза увагою таке.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 відбув більше двох третин строку призначеного покарання.
За час перебування в Полтавському слідчому ізоляторі засуджений стягнень не мав. Після прибуття до виправної колонії хоча і були накладені стягнення, проте вони були за незначні порушення, як то запізнення на перевірку, тощо, і погашені у встановленому порядку.
Під впливом проведених профілактичних та виховних заходів ОСОБА_7 зробив правильні висновки, змінив свою поведінку на краще, отримав 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.с.3).
Як вбачається з характеристики, затвердженої начальником Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» від 18 грудня 2017 року, засуджений позитивно характеризується, належним чином виконує норми, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливо ставиться до персоналу колонії, виконує їх законні вимоги.
Також ОСОБА_7 працює на виробничій дільниці №1, до виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, з поставленими завданнями справляється вчасно.
До виконання робіт по благоустрою приміщень і території установи відноситься з розумною ініціативою. Дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Дотримується санітарно-гігієнічних норм. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок (а.с.2).
Крім того, за час відбування покарання засудженим реалізовані програми диференційованого виховного впливу «Професія», «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення».
ОСОБА_7 оволодів робітничою професією «зварник ручного зварювання», відвідує заходи виховного характеру, у вільний час читає художню літературу. При цьому по відношенню до інших засуджених не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки із засудженими позитивної спрямованості, визнає вину, щиро розкаюється, підтримує соціальні зв`язки з батьками (а.о.с.35, 46, 60, 80).
Більше того, після ухвалення оскаржуваного рішення, 15 лютого 2018 року дисциплінарна комісія виправної колонії оголосила ОСОБА_7 чергову подяку за виконання покладених обов`язків та сумлінну поведінку (а.с.92).
Враховуючи наведені дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання вимог режиму, участь у програмах диференційованого виховного впливу, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці, колегія суддів приходить до висновку що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і підлягає звільненню умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 16 грудня 2014 року.

Отже, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, а апеляційна скарга засудженого, - задоволенню.
Керуючись ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 10 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити спільне подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» та голови спостережної комісії Подільської районної ради м. Полтава та звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 16 грудня 2014 року на невідбутий строк 6 місяців 13 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4