Ухвала
Іменем України
19 січня 2018 р.

м. Київ
Справа № 642/1662/16-к
Провадження № 51-325 ск 17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (друга палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Апеляційним судом Харківської області вирок місцевого суду скасовано в частині призначеного покарання і постановлено свій вирок від 13 жовтня 2017 року, яким засуджено ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Також змінено запобіжний захід.

У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.

Згідно зі ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Однак, наведених положень процесуального закону не дотримано, оскільки, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, як на підставу для скасуваннявироку місцевого суду, захисник належного обґрунтування зазначеної позиції не наводить. Натомість вона аргументує свої доводи неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження та ставить під сумнів достовірність окремих доказів, однак ці обставини, згідно зі статтями 433, 438 КПК України, не входять до предмета перегляду суду касаційної інстанції.

Крім того, зі змісту касаційної скарги ОСОБА_4 не вбачається у чому саме виразилися допущені апеляційним судом порушення, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України є підставами для скасування судового рішення, а також у чому полягали саме такі порушення, не наведено конкретних доказів і аргументів в обґрунтування його незаконності.

Зокрема, скаржник має вказати, які саме норми кримінального процесуального закону було порушено судами та як саме ці порушення (на думку захисника) вплинули на законність і обґрунтованість постановлених судових рішень.

Крім того, зазначивши у касаційній скарзі, що її подано на ухвалу апеляційного суду та порушуючи питання у скарзі саме про скасування ухвали апеляційного суду захисник долучає до неї вирок апеляційного суду, що є незрозумілим.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, суд,

постановив:

Касаційну скаргузахисника ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити їй строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3