Справа № 340/195/17
Провадження № 11-кп/779/417/2017
Категорія ч. 4 ст. 296 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

номер кримінального провадження, внесеного 05 лютого 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань -1201 7090 1300 00021,

про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, згідно ст. 89 КК України не судимого,

з участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 , на вирок Верховинського районного суду від 06 липня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Верховинського районного суду від 06 липня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік .

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 07 год. 00 хв. 21 червня 2017 року, тобто з моменту затримання і обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Вирішено питання про речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, вважає вирок Верховинського районного суду від 06 липня 2017 року таким, що підлягає скасуванню з підстави невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вважає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання суд не надав належної оцінки тяжкості вчиненого злочину. Крім того, зазначає, що триває досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 186 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 ..

Просить вирок Верховинського районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та наведених у вироку, 05 лютого 2017 року біля 03 год. 00 хв., неподалік нічного клубу "Правильне місце", що в селищі Верховина по вул. І.Франка,109, Івано-Франківської області ОСОБА_7 спільно із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та невстановленою слідством особою, діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо зневажаючи існуючі загальновизнані правила поведінки та моральності, з особливою зухвалістю, виражаючи явну неповагу до суспільства, безпричинно завдав удари кулаками рук та ногами потерпілому ОСОБА_11 , в результаті чого спричинили йому легкі тілесні ушкоджень, а також завдав один удар ліву ногу ОСОБА_11 предметом, схожим до ножа,в результаті чого спричинив останньому легке тілесне ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який просив залишити вирок першої інстанції без змін, потерпілого ОСОБА_11 , який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримані.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції враховано суспільну небезпечність діяння, ступінь тяжкості даного злочину, що віднесений законом до тяжких, та дані про особу обвинуваченого: те, що за місцем навчання характеризується позитивно, на обліках лікарів психіатра та нарколога не перебуває, згідно з ст. 89 КК України не судимий; відношення обвинуваченого до вчиненого, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, за відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Одночасно судом також врахована думка потерпілого, який у своїй заяві вказав, що претензій до обвинуваченого не має (а.п. 73). Під час апеляційного розгляду потерпілий підтвердив свою позицію, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції врахувавши дані, що характеризують особу обвинуваченого, наведені вище кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обґрунтовано застосував до ОСОБА_7 вимоги ч. 1 ст. 69 КК України та призначив йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.296 КК України, у виді позбавлення волі строком на один рік, яке буде достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів..

Посилання прокурора на м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання колегія суддів вважає необґрунтованими. Єдиним доводом, наведеним прокурором в апеляційній скарзі, що, на його думку, не було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання, зазначено те, що ОСОБА_7 на даний час обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України.

Колегія суддів вважає, що цю обставину суд першої інстанції не вправі був враховувати. Відповідно до вимог статей 7, 17 КПК України однією із засад кримінального провадження є презумпція невинуватості, при ухваленні даного вироку та призначенні покарання не існувало обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, за ч. 2 ст. 186 КК України відносно ОСОБА_7 .

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 , залишити без задоволення, а вирок Верховинського районного суду від 06 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5