Справа № 675/2172/17
Провадження № 1-в/675/21/2018
У Х В А Л А
"19" лютого 2018 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ізяславі заяву засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що відбуває покарання в Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», тимчасово перебуває у Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор»,
про умовно-дострокове звільнення,
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення, мотивуючи це тим, що він відбуває покарання у Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)» за ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 04 березня 2014 року у виді 05 років позбавлення волі, відбув понад 2/3 строку покарання. ОСОБА_4 вказує, що був засуджений безпідставно. Заявник зазначає, що рішення адміністрації про накладення на нього дисциплінарних стягнень були безпідставні та оскаржені ОСОБА_4 у встановленому законом порядку. Зважаючи на вказану обставину, адміністрація Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» не зверталась до суду з відповідним клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 . Сам ОСОБА_4 вважає, що за період відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому його необхідно звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, вважає, що, в місцях позбавлення волі він перебуває незаконно. ОСОБА_4 звернув увагу суду, що, відбуваючи покарання, закінчив професійно-технічний заклад та здобув професію верстатника деревообробних верстатів, сумлінно працював, хоча не отримував за свою роботу належної оплати. Засуджений вказав, що адміністрацією установи виконання покарань на нього безпідставно і незаконно неодноразово накладались дисциплінарні стягнення, які були оскаржені ОСОБА_4 у встановленому законом порядку. ОСОБА_4 вважає, що є всі підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Захисник засудженого ОСОБА_5 вважає, що до ОСОБА_4 слід застосувати умовно-дострокове звільнення.
Прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечувала.
Допитавши засудженого, дослідивши матеріали кримінального провадження № 723/2946/13-к, особову справу та медичну картку засудженого, вислухавши думку захисника, висновок прокурора, суд знаходить, що заява засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно ч. 1 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
ОСОБА_4 засуджений вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2013 року за ст. ст. 121 ч. 1, 69 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі. Вказаний вирок був скасований вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області від 04 березня 2014 року, ОСОБА_4 вважається засудженим за ст. 121 ч. 1 КК України до 05 років позбавлення волі. Зазначеним вироком ОСОБА_4 запобіжний захід змінено з домашнього арешту на тримання під вартою. Вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області від 04 березня 2014 року набрав чинності 04 березня 2014 року.
ОСОБА_4 раніше судимий п`ять разів.
Початок строку покарання 04 березня 2014 року.
Кінець строку покарання 04 березня 2019 року.
Таким чином, виходячи з положень Конституції України, на момент розгляду заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, обвинувальний вирок щодо ОСОБА_4 не скасований, не змінений, набрав законної сили, а тому є обов`язковим до виконання. Враховуючи викладене, доводи ОСОБА_4 про те, що він незаконно перебуває у місцях позбавлення волі не знайшли підтвердження в ході судового розгляду.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_4 є тяжким. Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 три чверті строку покарання відбув 04 липня 2016 року.
Згідно ст. 81 КК України основною підставою для умовно-дострокового звільнення є те, що засуджений довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
Згідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Суд приймає до уваги доводи засудженого про його навчання у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Замковий навчальний центр № 58», деОСОБА_4 здобув професію верстатник деревообробних верстатів, що підтверджується відповідним свідоцтвом НОМЕР_1 від 20 лютого 2015 року, яке зберігається в особовій справі засудженого і було оглянуте судом у судовому засіданні. Також судом враховано, що ОСОБА_4 , відбуваючи покарання у Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», працював з червня 2014 року по лютий 2015 року, що підтверджується відповідними довідками Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)». Судом враховано, що під час перебування ОСОБА_4 у Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» засуджений підтримує рівні стосунки з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, у ставленні до представників адміністрації поводить себе правомірно, виконує їх законні вимоги, порушень вимог пожежної безпеки не допускав, на профілактичному обліку в установі не перебуває, що підтверджується характеристикою, наданою на ОСОБА_4 Державною установою «Хмельницький слідчий ізолятор».
Разом з тим, з матеріалів особової справи судом встановлено, що під час відбування покарання до ОСОБА_4 з червня 2016 року по червень 2017 року було застосовано 43 стягнення за порушення встановлених заборон, які на момент розгляду заяви погашені.
Доводи засудженого ОСОБА_4 з приводу незаконного застосування до нього заходів стягнення суд до уваги не приймає з таких підстав.
ОСОБА_4 були оскаржені рішення представників установи з приводу застосування до нього заходів стягнення, однак з цього питання компетентним судом за встановленою процесуальною процедурою було прийняте рішення про скасування одного стягнення. Зазначене рішення на момент розгляду заяви засудженого не набрало законної сили. З приводу інших стягнень на момент розгляду заяви засудженого судом рішення не були прийняті.
В ході розгляду справи встановлено, що заохочень ОСОБА_4 не має.
З характеристики, наданої на ОСОБА_4 Державною установою «Хмельницький слідчий ізолятор», вбачається, що ОСОБА_4 не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується, використовує їх не завжди за призначенням, до робіт із благоустрою установи не залучався, не виявляє намірів виконувати такі роботи, так як не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, участі в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає та не висловлює таких намірів.
Інформації про участь ОСОБА_4 у програмах диференційованого виховного впливу суду надано не було.
Відомостей про залучення ОСОБА_4 до праці після лютого 2015 року суду надано не було.
На момент розгляду заяви ОСОБА_4 заперечує факт вчинення ним злочину, за який відбуває покарання, покарання вважає незаконним.
Інших об`єктивних даних, які б переконували суд у тому, що ОСОБА_4 довів своє виправлення, суду надано не було.
За таких обставин суд приходить до висновку, що поведінка засудженого свідчить про те, що він не довів своє виправлення, а тому відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»,
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області на протязі семи діб з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1