Чортківський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА
01 грудня 2017 року Справа № 7-20к2002
Номер провадження1-в/608/81/2017
Чортківський районний суд Тернопільської області в колегіальному складі:
головуючого суду судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
представника державної установи "Чортківська установа виконання покарань (№26) ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання на підставі відбуття строку покарання, призначеного вироком суду, відповідно до ст. 152 КВК України та з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини від 9 липня 2013 року в справі «Вінтер та інші проти Об`єднаного Королівства», -
ОСОБА_7 звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому просить звільнити його від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання, призначеного вироком суду, відповідно до ст. 152 КВК України та з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини від 9 липня 2013 року в справі «Вінтер та інші проти Об`єднаного Королівства».
Захисник ОСОБА_8 звернувся до суду з аналогічним клопотанням.
Засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні клопотання підтримують, просять його задовольнити та звільнити засудженого від відбування покарання.
Вислухавши пояснення засудженого та його захисника, представника державної установи "Чортківська установа виконання покарань (№26), думку прокурора, який вважає клопотання необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з таких мотивів.
Судом встановлено, що вироком військового апеляційного суду Західного регіону України від 24 квітня 2002 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 118, ч. 1 ст. 117,ч. 2 ст. 118, п."ж" ст. 93 Кримінального кодексуУкраїни до довічного позбавлення волі.
9 липня 2002 року ухвалою Верховного суду України вирок військового апеляційного суду Західного регіону від 24 квітня 2002 року змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 118 КК України на ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 153 КК України, перекваліфіковано дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст.117 КК України на ч. 1 ст. 152 КК України та відповідно до ст. 70 КК УКраїни за сукупністю злочинів, передбачених ст. 15 ч. 3, 153 ч. 1 КК України (2001 року), ст. 118 ч. 2 та ст. 93 п."ж" КК України (1960 року ) ОСОБА_7 остаточно вважати засудженим до довічного позбавлення волі з позбавленням військового звання "лейтенант".
29 листопада 2016 року ухвалою апеляційного суду Закарпатської області строк попереднього ув`язнення з 18 червня 2001 року до 9 липня 2002 року включно зараховано в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На даний час засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Чортківська установа виконання покарань» (№ 26).
У клопотанні засуджений стверджує, що стаття 25 КК України 1960 року передбачала позбавлення волі на певний строк, а саме: на 15 років за рішенням суду і не більше 25 років у випадку заміни смертної кари в порядку помилування. На думку ОСОБА_7 , який стверджує, що вже відбув покарання у виді позбавлення волі більше 17 років, подальше його перебування в місцях позбавлення волі суперечить ст.ст. 19,29 Конституції України та ст.ст. 49, 50 КК України, а також практиці Європейського суду з прав людини. Вказує, що в національному законодавстві України не розкрите поняття «довічне позбавлення волі», а тому таке покарання не може бути застосоване як безстрокове позбавлення волі засудженого. Також як на підставу задоволення клопотання посилається і на закінчення на даний час строку давності виконання обвинувального вироку.
Суд не погоджується з такими доводами ОСОБА_7 та його захисника з наступних підстав:
Судом встановлено, що 22 лютого 2000 року Кримінальний кодекс України 1960 року було доповнено статтею 25-2 «Довічне позбавлення волі», а також доповнено статтю 23 пунктом 1-1 вказаного Кодексу, якими передбачалося застосування до осіб, що вчинили злочини, довічне позбавлення волі. Вказаний вид кримінального покарання у виді довічного позбавлення волі був встановлений законодавцем з метою заміни такого виду покарання, як смертна кара.
ОСОБА_7 був засуджений вироком суду до довічного позбавлення волі 24 квітня 2002 року, тобто в період, коли кримінальний закон передбачав можливість застосування такого покарання, як довічне позбавлення волі за вчинення особливо тяжких злочинів. При цьому ОСОБА_7 не було здійснено заміни смертної кари в порядку помилування на покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України особам, які відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.
Статтею 51 КК України передбачені види покарань до осіб визнаних винними у вчиненні злочину, зокрема, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
При розгляді клопотання засудженого суд виходить з вимог ч. 1 ст. 82 КК України, якою передбачена лише можливість заміни більш м`яким покаранням, покарання у виді позбавлення волі призначеного на певний строк. Така заміна до призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі, не передбачена і можлива виключно на підставі ч. 2 ст. 87 КК України, що виходить за межі повноважень суду.
Посилання засудженого ОСОБА_7 на порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 липня 2013 року у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства Великобританії» в частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно-дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, суд вважає недоцільним, оскільки в такому випадку на виконання рішення Європейського суду держава повинна внести зміни до законодавства на усунення встановлених судом порушень, а відтак, до прийняття відповідного Закону, вирішення судом порушеного в клопотанні засудженого питання законодавчо не передбачено. Крім того, в п. 109 цього ж рішення ЄС констатовано, що «.. якщо національне законодавство дає можливість перегляду довічного позбавлення волі з метою його заміни, пом`якшення, звільнення чи про умовно-дострокове звільнення засудженого, цього буде достатньо, щоб задовольнити вимоги ст. 3 Конвенції.» Статтею 87 ч. 2 КК України передбачено заміна довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років позбавлення волі актом про помилування, який відповідно до ч. 1ст. 87 КК України належить до компетенції Президента України.
За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання, немає.
З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 87 Кримінального кодексу України, ст.ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд, --
Відмовити за безпідставністю в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання на підставі відбуття строку покарання, призначеного вироком суду, відповідно до ст. 152 КВК України та з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини від 9 липня 2013 року в справі «Вінтер та інші проти Об`єднаного Королівства».
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Чортківський районний суд протягом семи днів з часу її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3