Єдиний унікальний № 500/6886/14-к
Провадження № 1-кп/500/123/17
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою
26 грудня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
потерпілих: ОСОБА_13 , ОСОБА_14
провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000182, за обвинуваченням

ОСОБА_10 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосільське Ренійського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_11 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Манта Кагульського району Республіки Молдова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_12 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Озерне Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

встановив:
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні вищезазначених злочинів.

Прокурор ОСОБА_5 надав клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на 60 днів, пославшись на те, що на даний час не відпали ризики, які були підставою для застосування таких запобіжних заходів. Будучи на свободі вони можуть переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, перебуваючи на свободі обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом взаємодії з іншими підозрюваними, двоє з яких переховуються від органів досудового розслідування та їх місцезнаходження не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 підтримала думку свого підзахисного, та вказала на те, що ОСОБА_10 вину не визнає, його стан здоров`я лише погіршується, та під час тримання під вартою не можливе нормальне лікування. Просить змінити ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , просили суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що підстави, якими керується прокурор не обґрунтовані.

Обвинувачений ОСОБА_12 залишив розгляд клопотання на розсуд суду, а його захисник ОСОБА_8 підтримала думку захисників.

Потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , та їхній представник ОСОБА_15 підтримали клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, дійшов до такого.

Так, відповідно до ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2014 р., від 26.07.2014 р. та від 25.07.2014 р. відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, строк дії яких продовжувався у встановленому законом порядку з метою запобігти спробам переховатися від органів досудового розслідування або суду, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Частинами 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Досліджені обставини провадження дають підстави для висновку, що на даний час не зникли ризики, які були підставою для застосування запобіжних заходів відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а саме: є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_10 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні декількох особливо тяжких злочинів проти власності, пов`язаних із застосуванням насильства, маючи не зняті і не погашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, в тому числі також проти власності; а обвинувачений ОСОБА_11 може переховатися від суду, про що свідчить те, що він переховувався від органів досудового розслідування, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти власності, пов`язаних із застосуванням насильства. Про наявність вказаних ризиків судом неодноразово раніше наголошувалося під час постановлення попередніх ухвал про продовження строків тримання під вартою. На даний час суд не вбачає підстав для відступлення від цих висновків.

Крім того, з урахуванням того, що після заміни судді судовий розгляд у даному кримінальному провадженні розпочатий спочатку за клопотанням обвинувачених, у зв`язку з чим суд має знову допитати усіх потерпілих та свідків, то суд вважає обґрунтованими посилання прокурора на існування на даний час ризику незаконного впливання на свідків та потерпілих з боку обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Також, враховуючи, що вказані обвинувачені досі не дали показання суду, суд вважає, що, перебуваючи на свободі, вони можуть перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом взаємодії з іншими підозрюваними, дані про яких не встановлені та які переховуються від органу досудового розслідування.

Що стосується відомостей про погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_10 , то судом неодноразово вже досліджувалося це питання, на даний час суд не вбачає підстав для відхилення від раніше висловлених позиції, оскільки інших документів суд не отримував.

У зв`язку з викладеним, враховуючи обсяг обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також норми національного та міжнародного права, на думку суду, вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на даний час є виправданим заходом, оскільки відносно обвинуваченого ОСОБА_10 існують вищенаведені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а відносно обвинуваченого ОСОБА_11 існують вищенаведені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК, а тому справжній інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права вказаних обвинувачених на свободу.

З урахуванням викладених обставин, обсягу обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та їх осіб, а також того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні розпочатий спочатку та з огляду на великий обсяг процесуальних дій, зокрема необхідно допитати понад двадцять свідків, суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та запобігти вищевикладеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до 24 лютого 2018 року, у зв`язку з чим в задоволені клопотань про зміну вказаним обвинуваченим запобіжних заходів слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 183, 199, 201, 202, 331, 370 372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_10 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України, та ОСОБА_11 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України, до 24 лютого 2018 року, кожному.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 закінчується 24 лютого 2018 року.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПС України в Одеській області (№ 22) та до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:/підпис/ ОСОБА_1
Судді: 1. /підпис/
2. /підпис/
Копія вірна
Суддя: ОСОБА_1