Справа № 344/1577/13-к
Провадження № 1-о/344/5/17
У Х В А Л А

06 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ознайомившись з матеріалами заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Івано-Франківського міського суду від 15 січня 2015 року за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В :
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Івано-Франківського обласного суду від 15.01.2015 року, яким його засуджено за ч.3 ст.28, ч.2 ст.15 п.п.1,6,13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, п.п.4,6,13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, ч.1 ст.70 КК України до остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14.08.2017 вказану заяву залишено без руху та запропоновано ОСОБА_4 упродовж 15 днів з дня отримання копії даної ухвали усунути викладені в мотивувальній частині ухвали недоліки та подати належно оформлену заяву.

03 жовтня 2017 року на адресу Івано-Франківського міського суду від ОСОБА_4 надійшло доповнення до заяви про перегляд вироку Івано-Франківського міського суду від 15.01.2015.

З поданої ОСОБА_4 заяви та доповнення до неї вбачається, що останній вважає у даній кримінальній справі нововиявленими обставинами, що дають підстави для здійснення кримінального провадження, обставини, передбачені п.2 ч.2 ст.459 КПК України - зловживання повноваженнями слідчого, прокурора та суду під час кримінального провадження, що полягало у використанні його явки з повинною, отриманої без обов`язкової участі адвоката, як основного доказу його винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів, що є грубим порушенням його невід`ємного права на захист та було проігноровано судами першої, апеляційної та касаційної інстанції.

При цьому засуджений посилається на рішення ЄСПЛ у справі «Кулік проти України» від 02.02.2017, що офіційно оприлюднено в газеті «Урядовий кур`єр» 24.05.2017, та згідно якого використання явки з повинною, отриманої без адвоката, визнано порушенням прав людини та зобов`язано суди України змінити свою практику щодо ставлення до таких порушень.

Вважає, що вказане рішення ЄСПЛ має загальний характер, а тому є підставою для перегляду вироку від 15.01.2015 щодо нього за нововиявленими обставинами, а зважаючи на подання ним заяви про перегляд 08.08.2017 (до спливу 3 місяців з дня опублікування 24.05.2017 рішення «Кулік проти України»), передбачений ст.461 КПК України строк на звернення з такою заявою вважає дотриманим.

Ознайомившись з матеріалами заяви, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Так, у п.п. 1-5 ч.2 ст.459 КПК України визначений вичерпний перелік обставин, на підставі яких здійснюється кримінальне провадження за нововиявленими обставинами судових рішень, що набрали законної сили.

Вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами викладені в ст.462 КПК України.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.2 ст.462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду та вказується обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, зокрема, визнаються: 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження.

Отже, нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Відповідно до ч.1 ст.461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про існування цих обставин.

Суд зауважує, що на час подання заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами з часу ухвалення вироку минуло понад 2 роки.

Відповідно до ч.3 ст.459 КПК України, обставини, передбачені зокрема пунктом 2 частини другої цієї статті (зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження), повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку підтверджені матеріалами розслідування.

Ні заява про перегляд за нововиявленими обставинами, ні доповнення до неї, ні додатки жодних доводів щодо існування вироку щодо слідчого, прокурора чи суду про зловживання ними службовим становищем при ухваленні судового рішення (вироку від 15.01.2015) не містять, як не містять навіть підтвердження того, що проводиться досудове розслідування з даного приводу, а отже твердження про зловживання слідчого, прокурора чи суду є нічим іншим, як голослівним припущенням засудженого ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 вказує, що в даному випадку винести обвинувальний вирок щодо слідчого, прокурора та суду є неможливим, оскільки строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за ці злочини згідно ст.49 КК України давно минули. При цьому на підтвердження зловживань слідчого, прокурора та суду посилається на надані ним матеріали перевірки: копію протоколу його затримання та довідку з УВП №31 про дату його першого відвідування адвокатом ОСОБА_5 .

Надані суду копія протоколу затримання та довідка УВП про дату першого відвідування ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 жодним чином не є в розумінні ч.3 ст.459 КПК України обвинувальним вироком чи матеріалами розслідування, якими повинні бути встановлено зловживання слідчого, прокурора чи суду.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_4 неодноразово вказував, у тому числі під судового розгляду у суді першої, апеляційної та касаційної інстанції, у апеляційній та касаційній скаргах, в тому числі поданих в інтересах останнього його захисником ОСОБА_6 , про те, що ОСОБА_4 у висунутому обвинуваченні повністю визнає свою вину за ст.187 КК України, однак не визнає вину у вчиненні умисних вбивств та замаху на вбивство.

Як вбачається з вироку Івано-Франківського міського суду від 15.01.2015, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.09.2015, ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.11.2016, доводи сторони захисту, у тому числі ОСОБА_4 про його невинуватість у вчиненні інкримінованих злочинів умисних вбивств та замаху на вбивство ретельно перевірялися під час судового розгляду справи.

Зокрема, суд касаційної інстанції в ухвалі від 29.11.2016 зазначив: «Судами обох попередніх інстанції ретельно перевірялися доводи сторони захисту, зазначені у касаційних скаргах, про відсутність у засуджених умислу на позбавлення життя ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 й замаху на вбивство ОСОБА_11 , і ці доводи обґрунтовано визнано такими, що спростовуються матеріалами справи. Зокрема, суди взяли до уваги показання самих засуджених про обставини вчинення за попередньою змовою та у складі організованої групи убивств та розбійних нападів, дані під час відтворення обстановки та обставин події із застосуванням відеозапису. Ці показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілих та свідків, протоколами слідчих дій, висновками судових експертиз, а також іншими доказами у справі. Як видно з матеріалів справи, у ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які на досудовому слідстві визнали свою вину частково, не заперечили своєї причетності до вчинення розбійних нападів, не було підстав для самообмови, як і для обмови один одного або потерпілими. У справі відсутні також дані, що вказували б на одержання цих показань обманним чи будь-яким іншим протиправним способом, що підтверджується матеріалами перевірки, проведеної прокуратурою Івано-Франківської області за відповідними заявами, та постановою від 20 травня 2011 року про відмову у порушенні кримінальної справи..»

Як зазначено в ухвалі ВССУ від 29.11.2016, у результаті перевірки матеріалів справи було встановлено, що органи досудового слідства та суду в цій справі дотрималися вимог кримінально-процесуального законодавства щодо всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи. Викладені у вироку висновки суду про винуватість ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих їм злочинів за обставин, установлених судом, підтверджено дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав усебічну й об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.

Відповідно до ч.1 ст.461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про існування цих обставин.

Таким чином, на час розгляду справи по суті, ухвалення вироку від 15.01.2015 та подальших судових рішень у справі, ОСОБА_4 було достеменно відомо, за яких обставин (з участю захисника чи без його участі) одержано від нього явку з повинною. Отримані докази всебічно та об`єктивно оцінено в їх сукупності та взаємозв`язку. Твердження ОСОБА_4 про використання його явки з повинною як основного доказу у справі повністю спростовані текстом вказаних судових рішень.

Вказані ОСОБА_4 обставини не тільки існували на час ухвалення вироку 15.01.2015, а й очевидно понад 2 роки були відомі заявнику на час подання цієї заяви, а тому твердження ОСОБА_4 про наявність нововиявленої обставини, передбаченої п.2 ч.2 ст.459 КПК України зловживання слідчого, прокурора, суду під час кримінального провадження, що, на думку ОСОБА_4 , полягало у отриманні від нього явки з повинною за відсутності захисника, не відповідає дійсності.

Що стосується посилання ОСОБА_4 як на нововиявлену обставини для перегляду вироку Івано-Франківського міського суду від 15.01.2015 оприлюденння 24.05.2017 рішення ЄСПЛ у справі «Кулік проти України» від 02.02.2017, то суд зазначає наступне.

На час ухвалення вироку Івано-Франківського міського суду від 15.01.2015, а також винесення за результатами перегляду цього вироку ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.09.2015 та ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.11.2016 рішення ЄСПЛ у справі «Кулік проти України» від 02.02.2017 (заява N 34515/04) об`єктивно не існувало.

Відповідно до ст.9 Конституції України, ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Рішення ЄСПЛ є обов`язковими для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Статтею 13 цього Закону визначено заходи загального характеру, які вживаються державою з метою забезпечення додержання державою положень Конвенції, порушення яких встановлено рішенням ЄСПЛ, зокрема, згідно п.а) ч.2 ст.13 такими заходами є внесення зміни до чинного законодавства та практики його застосування.

Безумовного перегляду всіх судових рішень для усунення недоліків системного характеру, які лежать в основі виявленого ЄСПЛ порушення, вказаний перелік заходів загального характеру не передбачає.

Згідно ч.4 ст.459 КПК України, перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Таким чином, рішення ЄСПЛ у справі за заявою №34515/04 «Кулік проти України» від 02.02.2017, що оприлюднене 24.05.2017, також не є нововиявленою обставиною в розумінні ст.ст.459, 462 КПК України та не є підставою для перегляду судових рішень, що набрали законної сили.

Факт незгоди з прийнятим судовим рішенням, яке набрало законної сили, не є підставою для його невиконання чи для перегляду такого рішення за нововиявленими обставинами.

Зважаючи на те, що у заяві ОСОБА_4 про перегляд вироку Івано-Франківського міського суду від 15.01.2015 за нововиявленими підставами не наведено та не підтверджено матеріалами жодної обставини, яка була б нововиявленою в розумінні ст.ст.459-463 КПК України, вказана заява про перегляд вироку Івано-Франківського міського суду від 15.01.2015 відповідно до вимог ст.ст.429, 464 КПК України підлягає поверненню заявнику.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 429, 459-464 КПК України,

У Х В А Л И В :
Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Івано-Франківського міського суду від 15.01.2015 року за нововиявленими обставинами повернути заявнику з підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3