У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003330 від 22 березня 2014 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скачок Кіровського району, Могильовської області Республіки Білорусь, громадянина України, українця, з не повною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:
- 05.07.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 03.01.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України.
Прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, вказавши, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а підстави для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні.
Обвинувачений просив змінити останньому міру запобіжного заходу на більш м`який.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, вивчивши матеріали, суд приходить до наступного.
При вирішенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу суд виходив з наступного.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування до обвинуваченого судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Вирішуючи вказане питання судом враховується той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, які є тяжкими, за які передбачено покарання на строк до 7 років позбавлення волі, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, а тому суд приходить до висновку про наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може ухилитись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому для запобігання вказаних ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора і продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу ще на один місяць.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала, суду не надано переконливих доказів щодо можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому, та оцінка доказів у справі щодо винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень має бути надана у вироку суду.
Приймаючи таке рішення, суд враховує тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , його соціальні зв`язки, вік, стан здоров`я, судимість, та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Таким чином, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 або зміни його на більш м`який, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 371, 372 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187, ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 357 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 24 грудня 2017 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: