Провадження №: 1-кп/752/452/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.01.2018 року Голосіївський районний суд м.Києва у складі :
Головуючого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коротич, Харківської обл., українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого молодшим інспектором взводу із забезпечення супроводження ГУ НП в Харківській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України,
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
До Голосіївського районного суду м. Києва надіслано обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України разом із укладеною угодою про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 від 31.08.2017 року.
Відповідно до формулювання обвинувачення, наказом керівника ГУ НП в Харківській області № 582 о/с від 22.12.2016 ОСОБА_3 призначено на посаду молодшого інспектора взводу забезпечення супроводження ГУ НГІ в Харківській області.
Наказом керівника ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 присвоєно спеціальне звання старший сержант поліції.
ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 (засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року), перебуваючи на робочій зміні з патрулювання Красноградського району Харківської області знаходячись на автодорозі Красноград - Полтава, на виїзді з села Наталине Красноградського району Харківської області у бік міста Полтава, приблизно о 8.00 год. 21.08.2017 ОСОБА_7 (засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року) зупинив автомобіль марки «Ford focus» коричневого кольору д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 .
Після зупинки автомобіля, ОСОБА_7 (засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року) та ОСОБА_3 провели огляд автомобіля, в якому серед інших речей оглянуто сумку ОСОБА_5 в якій виявлено речовину рослинного походження зеленого кольору та печатку ТОВ «Ганекс».
Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_7 (засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року) та ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном (грошовими коштами ОСОБА_5 ) шляхом обману, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 (засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року) та ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, ввели ОСОБА_5 в оману про нібито вчинення останнім тяжких кримінальних правопорушень, зберігання та перевезення наркотичної речовини та перевезення печатки господарського товариства, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Одночасно, ОСОБА_7 (засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року) та ОСОБА_3 повідомили ОСОБА_5 , що у разі передачі їм 200 тисяч гривень, останнього не буде притягнуто до кримінальної відповідальності за нібито вчинені правопорушення. При цьому ОСОБА_7 (засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року) та ОСОБА_3 усвідомлювали, що ніякі правопорушення не були вчиненні, та відсутні підстави кримінальної відповідальності.
Будучи введеним в оману, ОСОБА_5 надав згоду на передачу ОСОБА_7 (засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року) та ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 200 тисяч гривень, які він зможе отримати у банківській установі - ПАТ «ОТП Банк», шляхом зняття з відповідного рахунку ТОВ «Ганекс», в якому обіймає посаду директора та є фактичним співзасновником.
Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою отримання вказаних грошових коштів, ОСОБА_7 (засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року) та ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, запропонували ОСОБА_5 залишити свій автомобіль неподалік місця подій, а саме на АЗС «Маршал» в м. Красноград, та вирушити втрьох до ПАТ «ОТП Банк», в якому обслуговується ГОВ «Ганекс», розташованому за адресою м. Київ, прос. Голосіївський, 68 «А».
Прибувши в місто Київ, ОСОБА_5 попередньо погодивши з іншими співзасновниками ТОВ «Ганекс» можливість використання у власних цілях грошових коштів в сумі 200 тис. гри., що знаходяться на рахунках товариства, 21.08.2017 приблизно о 14.30 год. звернувся до працівників відділення ПАТ«ОТП Банк», розташованого за адресою м. Київ, прос. Голосіївський, 68 «А» для зняття з рахунку ТОВ «Ганекс» та отримання грошових коштів в сумі 200 тис. грн.
Отримавши від касира відділення банку вказану суму, ОСОБА_5 о 16.00 год. вийшов з банку та направився до ОСОБА_7 (засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року) та ОСОБА_3 , які очікували його біля входу у відділення банку за для отримання та заволодіння його коштами шляхом обману.
У цей час працівниками прокуратури міста Києва та УВБ в м. Києві ДВБ НП України викрито факт замаху на вчинення злочину з боку ОСОБА_7 (засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2017 року) та ОСОБА_3 .
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.
31.08.2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення.
Під час підготовчого засідання прокурор та потерпілий вважали за необхідне затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену сторонами міру покарання.
Захисник вважала за необхідне затвердити угоду про примирення. ОСОБА_3 визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, просив затвердити угоду про примирення, яку, як вказав, укладено добровільно. Наслідки укладення, затвердження угоди та її невиконання йому роз`яснені та зрозумілі.
Крім того, обвинувачений просив застосувати до нього п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» та звільнити від відбування призначеного покарання, оскільки він має на утриманні двох неповнолітніх дітей та не позбавлений батьківських прав, про що надав в розпорядження суду відповідну довідку. Учасники процесу не заперечили щодо застосування до ОСОБА_3 п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» та звільнення останнього від відбування призначеного покарання.
Розглядаючи в порядку ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення суд виходить із наступного.
Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.
В статті 471 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про примирення.
Згідно вимог ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто, обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язково участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України з`ясувавши у обвинуваченого ОСОБА_3 , що він розуміє викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що він має право на те, що прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним, визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України за викладених у вироку обставин.
Призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, оскільки останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утримання двох малолітніх дітей, та санкції ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, відповідно до вимог ст. ст. 75, 76, 77 КК України, звільнити його від відбуття покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом, призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
На день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, ОСОБА_3 має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 162 від 08.12.2010 року) та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис №85 від 16.06.2009 року), відповідно до листа із ССД Харківської райдержадміністрації Харківської області № 2534 від 12.12.2017 року питання щодо винесення висновку органом опіки та піклування питання про доцільність (недоцільність) позбавлення ОСОБА_3 батьківський прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на засідання комісії з питань захисту прав дитини ХРДА не вносилося та не розглядалося.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року та звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді позбавлення волі, відповідно до вимог ст. ст. 75, 76, 77 КК України, звільнити його від відбуття покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом, призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.08.2017 року арешт на майно.
Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100, ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 475 КПК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
В силу ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
На підставі п. «в» ч. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді позбавлення волі.
Речові докази: газовий балончик «Кобра-1», поліетиленовий пакет зі службовою документацією, відеореєстратор, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «GEELY» д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_4 » на ім`я ОСОБА_5 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , два мобільні телефони марки Iphone 6, мобільний телефон марки Iphone 7, документ аркуш паперу А-4 пояснювальна записка від ОСОБА_5 , які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів другого слідчого відділу прокуратури м. Києва (постанова про визнання речовими доказами від 22.08.2017 року) повернути власникам.
Накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.08.2017 року арешт на поліетиленовий пакет зі службовою документацією, відеореєстратор, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «GEELY» д.н.з. НОМЕР_3 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , два мобільні телефони марки Iphone 6, мобільний телефон марки Iphone 7, документ аркуш паперу А-4 пояснювальна записка від ОСОБА_5 скасувати.
Процесуальні витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 11-2/6009 від 31.08.2017 року в сумі 1784,64 грн. стягнути з ОСОБА_3 на рахунок держави.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя