печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України старший радник юстиції ОСОБА_7 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002266 від 17.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за погодженням прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання підтримано прокурором ОСОБА_3 під час його розгляду та обґрунтовано наступним. Департаментом з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002266 від 17.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням 20.09.2017 повідомлено про підозру : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Маневичі Маневицького району Волинської області, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а саме про те, що він підозрюється в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

21.09.2017 відносно ОСОБА_4 Печерським районним судом міста Києва обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 листопада 2017 року з альтернативою внесення застави в сумі 4 000 000 гривень.

Станом на теперішній час застава, визначена Печерським районним судом міста Києва, стосовно ОСОБА_4 не внесена.

На даний час завершити досудове розслідування у строк до 20.11.2017 не представилося можливим, у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих та процесуальних дій та обставинами, які прямо не залежать від органу досудового розслідування, та на які слідчий вплинути не може, зокрема це пов`язано з проведенням експертиз та розсекреченням матеріалів проведених негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному.

Так, у кримінальному провадженні ще необхідно провести рід слідчих та процесуальних дій, зокрема:

- одержати висновки криміналістичної та комп`ютерно-технічних експертиз проведення, яких здійснюється експертами Київського НДІСЕ та Київського НДЕКЦ МВС України ;

- розсекретити та долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали негласних слідчих (розшукових) дій проведених у вказаному кримінальному провадженні;

- встановити та із наданням відповідного процесуального статусу у кримінальному провадженні допитати всіх осіб, яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення;

- після отримання результатів проведених експертиз та долучення матеріалів проведених негласних слідчих (розшукових) дій, з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, вирішити питання про призначення додаткових експертиз;

- при необхідності за результатами отриманих негласних слідчих (розшукових) дій та висновків експертиз, додатково допитати свідків та підозрюваного у кримінальному провадженні;

- після проведення допитів, в разі необхідності провести одночасні допити у кримінальному провадженні, з метою з`ясування розбіжностей в їх показання;

- шляхом проведення слідчих та процесуальних дій перевірити причетність інших осіб до скоєння вказаного та інших кримінальних правопорушень;

- вирішити питання про наявність в діях ОСОБА_4 ознак вищевказаного кримінального правопорушення та про повідомлення останньому про кінцеву підозру;

- вирішити питання про відкриття матеріалів кримінального провадження та складання обвинувального акту.

Враховуючи наведені обставини 13.11.2017 строк досудового розслідування продовжено заступником Генерального прокурора ОСОБА_9 до 6 місяців, тобто до 20 березня 2018 року.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, повністю підтверджуються зібраними матеріалами кримінального провадження, а саме

1) заявою ОСОБА_10 від 13.07.2017 про вчинення кримінального правопорушення;

2) показаннями свідка ОСОБА_10 викладеними у протоколі допиту від 17.07.2017;

3) показаннями свідка ОСОБА_10 викладеними у протоколі додаткового допиту від 12.09.2017;

4) показаннями свідка ОСОБА_10 викладеними у протоколі додаткового допиту від 20.09.2017;

5) показаннями свідка ОСОБА_11 викладеними у протоколі додаткового допиту від 20.09.2017;

6) показаннями свідка ОСОБА_12 викладеними у протоколі додаткового допиту від 20.09.2017;

7) протоколом ідентифікації і вручення грошових коштів від 20.09.2017;

8) протоколом затримання ОСОБА_4 від 20.09.2017;

9) протоколами обшуку від 20.09.2017, за наслідками яких виявлено та вилучено грошові кошти та документи, які мають доказове значення у кримінальному провадженні;

10) матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій;

11) іншими матеріалами кримінального провадження.

Заявлені та встановлені ризики в ході досудового розслідування не зменшилися та повністю виправдовують тримання особи під вартою. Крім цього, встановлені нові обставини, які виправдовують тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час досудового розслідування стороною обвинувачення встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочину), яке має високий ступінь суспільної небезпеки, відповідальність за яке санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, крім того, Кримінальний кодекс України не передбачає можливості звільнення особи від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження за корупційний злочин, що свідчить про обставини, які можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від слідства та суду.

Перебуваючи на посаді слідчого другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Києво-Святошинської об`єднаної ДПІ Головного управління ДФС у Київській області. ОСОБА_4 розслідувалося кримінальне провадження №0000067, яке має безпосереднє відношення до розслідування кримінального провадження в якому останньому повідомлено про підозру. Так, ОСОБА_4 здійснювалося досудове розслідування вищевказаного провадження в ході якого проводилися слідчі дії та останньому відомо всіх осіб, які мали або мають причетність до вчиненого кримінального правопорушення. Дані особи на даний час органом досудового розслідування не встановлені та не допитані, хоча їм може бути відома особа ОСОБА_4 та інформація про хід, стан досудового розслідування, поведінку останнього під час проведення з ними слідчих дій, можливу причетність останнього до вчинення інших кримінальних правопорушень, зокрема вчинення аналогічних кримінальних правопорушень (злочинів), щодо невстановлених на даний час осіб. Таким чином, ОСОБА_4 може впливати на цих осіб та узгоджувати з ними показання з метою укриття вчинених кримінальних правопорушень та уникнення відповідальності за їх вчинення.

Крім того, останній, з метою зашкодити проведенню швидкого, повного та неупередженого розслідування, може незаконно впливати на осіб, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і які будуть викликані органом досудового розслідування для надання показів; обізнаність з методами та формами роботи слідчого дає можливість ОСОБА_4 суттєво вплинути на заявника у цьому ж кримінальному провадженні, осіб які брали участь в якості понятих та колег по роботі, які на даному етапі кримінального провадження свідчення не надавали та яким може бути відомо про обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Також, стаж роботи ОСОБА_4 в правоохоронних органах, його обізнаність про форми та методи роботи органу досудового розслідування, зокрема щодо збирання доказів, враховуючи тяжкість злочину, може бути використано підозрюваним для перешкоджання проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні іншим чином.

Враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу затриманого, існує обґрунтована підозра того, що ОСОБА_4 , з метою не викриття його у вчиненні злочину, може вчинити інші кримінальні правопорушення передбачені чинним законодавством.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлений факт знайомства ОСОБА_4 з особами, які займають керівні посади в органах державної влади, а також з іншими впливовими особами, в тому числі посадовими особами ДФС у Київській області, СБУ та Національної поліції. Крім цього, рідний брат підозрюваного - ОСОБА_13 , з яким ОСОБА_4 проживають в одній квартирі працює в НАБ України.

Тому, перебуваючи не під вартою, ОСОБА_4 матиме можливість узгоджувати з вказаними особами свої дії, показання, спонукати їх до здійснення незаконного впливу на орган досудового розслідування, свідків, понятих, заявника, перешкоджати проведенню слідчих та процесуальних дій, тим самим перешкоджаючи встановленню обставин кримінального провадження в тому числі шляхом вчинення інших злочинів.

Разом з тим, ОСОБА_4 відомі заявник та свідки у даному кримінальному провадженні, їх місце проживання та перебування, що дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 будучи усвідомленим про наявність щодо нього обґрунтованої підозри, намагатиметься тиснути на заявника та свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, зміни раніше даних показань, тим самим перешкоджаючи досудовому розслідуванню.

Крім того, навіть при здачі ОСОБА_4 паспорту громадянина України для виїзду за кордон, одним із ризиків можливого його зникнення та можливість незаконного перетину ним державного кордону є відсутність контролю за частиною державного кордону на сході країни.

На наявність ризику продовження злочинної діяльності та намагання приховати докази вказує і характер вчинених ОСОБА_4 дій, а саме продуманість схеми отримання неправомірної вигоди.

Крім цього, слід звернути увагу, що за час проведення досудового розслідування в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 було подано клопотання до слідчого судді про зміну запобіжного заходу. В даному клопотанні йшла мова про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною останньому спілкуватися із свідками та понятими у даному кримінальному провадженні. Разом з тим, за вказаною адресою проживає ОСОБА_14 , яка на даний час у кримінальному провадженні допитана в якості свідка.

Спілкування та тривалі стосунки які склалися між ОСОБА_4 і ОСОБА_14 , а також проживання за одною адресою, неодмінно вплинуть на поведінку вказаних осіб у кримінальному провадженні, а також не забезпечить подальшого виконання обов`язку передбаченого п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України в разі застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Також, під час розгляду вказаного клопотання слід звернути увагу і на той факт що під час допиту ОСОБА_4 в якості підозрюваного, останній від дачі показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України, що звичайно є його правом, однак свідчить про відсутність бажання у останнього співпрацювати з правоохоронними органами та відсутністю бажання проведення швидкого завершення досудового розслідування та встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Крім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, що унеможливлює приховання ОСОБА_4 доказів вчиненого кримінального правопорушення (злочину). В той же час застосування інших більш м`яких запобіжних заходів окрім тримання під вартою не забезпечить запобігання існуючим у кримінальному провадженні ризикам.

Так, застава, особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків не усунуть ризик спілкування зі значною кількістю свідків а також тиску на заявника чи інших свідків, оскільки при таких запобіжних заходах, забороняючи спілкування з конкретними особами, орган досудового розслідування розкриває їх дані, що на цій стадії розслідування є недопустимим.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть цілодобового, також не забезпечить усунення існуючих ризиків, оскільки ОСОБА_4 і надалі матиме можливість контактувати з іншими невстановленими особами, узгоджувати з ними свої дії та показання за допомогою різного роду засобів зв`язку, у тому числі, які неможливо відслідкувати ані гласними, ані негласними засобами контролю.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється, або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Беручи до уваги наявність вказаних ризиків, сторона обвинувачення приходить до висновку про неможливість запобігти їм, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно положень ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

Проте, згідно практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким способом перешкоджати встановленню істини по справі.

Крім того, враховуючи інтереси досудового розслідування та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що само по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, сторона обвинувачення приходить до висновку, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів.

При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура

Враховуючи виключність даного випадку, викликаного резонансом події, посадою підозрюваного, його матеріального стану, зухвалою поведінкою щодо вчинення злочину та те, що застава у розмірі вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати не здатна забезпечити виконання ним, покладених на нього обов`язків, на виконання вимог ст. ст. 182, 183 КПК України, вважаю за суму застави в розмірі 2 500 прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 4 000 000 гривень, визначену відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_15 від 21.09.2017 достатньою для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 та виконання завдань КПК України.

Так, згідно ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 5 ст. 8 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Манругас проти Іспанії", ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за №12050/04, сума застави за звільнення з під варти заявника не була надмірною. У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч.3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини. Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою.

У випадку внесення застави, на виконання вимог ст. ст. 183, 194 КПК України, існує обґрунтована необхідність у зобов`язанні підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та слідчого, а також виконувати наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні та іншими підозрюваними або спілкуватися з ними із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

4) не відвідувати місце роботи;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники ОСОБА_5 і ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на необґрунтованість підозри, відсутності достатнього обґрунтування на наявність ризиків визначених ст. 177 КПК України. Зі свого боку сторона захисту вказувала на те, що підозрюваний має достатньо міцні соціальні зв`язки, звільнений з посади за власним бажанням, а стадія досудового розслідування свідчить про відсутність можливості вплинути будь-яким чином на ефективність кримінального провадження.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та його захисників, вивчивши надані сторонами матеріали, слід дійти наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що з 20 вересня 2017 року підозрюваний знаходиться під вартою.

Постановою заступника Генерального прокурора України строк досудового розслідування в кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 20 березня 2018 року.

Прокурор вказує на неможливість закінчення досудового розслідування, зазначаючи про те, що необхідно здійснити ряд слідчих та процесуальних дій, проте заявлений ризик не зменшився.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Натомість, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Під час розгляду клопотання встановлено,що підозрюваний ОСОБА_4 26 жовтня 2017 року звільнений за власним бажанням з посади та податкової міліції. 18 жовтня 2017 року проведено медичне обстеження ОСОБА_14 , з якою ОСОБА_4 проживав та планує одружитись, під час якого встановлено вагітність 5-6 тижнів.

Крім того раніше встановлено, що ОСОБА_4 має батьків, проживав разом з братом та його сім`єю, має позитивні відгуки щодо його особистості.

В той же час слід зазначити безпідставним твердження прокурора про те, що спілкування ОСОБА_4 з ОСОБА_14 може зашкодити досудовому розслідуванню, оскільки із протоколу допиту ОСОБА_14 в якості свідка вбачається, що остання не повідомила будь-яких обставин, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Також слід врахувати те, що неможливість завершення досудового розслідування пов`язана з проведенням таких слідчих та процесуальних дій, на які підозрюваний не має можливості будь-яким чином вплинути або зашкодити.

Отже слід дійти переконання, що клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність продовження строку тримання підозрюваного під вартою до чотирьох місяців фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є тяжким. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2, 3, 5 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, зокрема наречену, яка вагітна, батьків похилого віку.

Визначений розмір застави виявився непомірним для його сплати стороною захисту, в тому числі з боку інших осіб. В той же час слід врахувати надані стороною захисту довідки щодо отриманого доходу самим підозрюваним та членами його сім`ї, відсутність будь-якого рухомого чи нерухомого майна, або інших речових прав.

Враховуючи характер висунутої підозри, дані про особу підозрюваного , а також відсутність достатньо вагомих аргументів органу досудового розслідування на необхідність продовження дії найсуворішого запобіжного заходу на стадії досудового розслідування , слідчий суддя приходить до висновку, що подальше тримання підозрюваного під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 про який йдеться в клопотанні слідчого.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.

Оцінивши в сукупності всі вищезгадані обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
клопотання задовольнити частково. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 за виключенням отримання необхідної медичної допомоги та участі у кримінальному провадженні.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

-утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні визначеними прокурором;

-носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків визначити в межах строку досудового розслідування - до 12 січня 2018 року включно.

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1