Справа № 477/706/17
Провадження № 1-кп/477/101/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2017 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добра Криниця Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком від 7 квітня 2003 року Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до 3-х років позбавлення волі, звільненого від відбуття призначеного покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України на 2 роки іспитового строку;
- вироком від 21 травня 2004 року Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням
ст. 71 КК України до 3-х років 1 місяця позбавлення волі;
- 2 липня 2004 року Бобринецького районного судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до 5 -ти років позбавлення волі;
- вироком від 21 вересня 2004 року Баштанського районного суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням
ст. ст. 70, 71 КК України, до 5-ти років і 6-ти місяців позбавлення волі;
- вироком від 8 липня 2010 року Жовтневого районного суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5-ти років і 6-ти місяців, звільненого 26 березня 2015 року по відбуттю покарання;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
23 квітня 2016 року, близько 22:30, ОСОБА_3 знаходячись в
будинку громадянки ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , з метою власного збагачення, вирішив викрасти належне їй майно, коли вона в цей момент відпочивала в одній із кімнат будинку.
За вчинення даного злочину передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 185 КК України.
Під час судового засідання ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, підтвердив зазначені обставини, погодившись з об`ємом викраденого майна зазначеного в обвинувальному акті. Пояснив, що був в гостях у потерпілої і коли вона спала, викрав її майно, а потім продав, в тому числі частину в
м. Миколаєві здав у ломбард за паспортом знайомої свого друга на ім`я ОСОБА_6 . Вказав, що у вчиненому розкаявся та просив не карати його суворо, бо обіцяв у майбутньому не вчиняти більше крадіжок чужого майна.
Крім визнавальних показів вина ОСОБА_3 також підтверджується наступними дослідженими під час судового розгляду письмовими документами та доказами, а саме:
- протоколом від 24 квітня 2016 року огляду місця події (з фототаблицями) домоволодіння по АДРЕСА_2 , звідки було викрадено її майно;
- квитанціями про купівлю викраденого майна та його вартість і документами про продаж (здачу в ломбард) викраденого майна.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності суд вважає вину підсудного доказаною, а його дії вірно кваліфікованими за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Тобто його вина в пред`явленому обвинуваченні повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
При призначенні покарання пом`якшуючих його вину обставин суд не знаходить. Його посилання на каяття суд не вбачає щирим, оскільки він, маючи не зняті та непогашені судимості знову повторно вчинив крадіжку чужого майна. Обтяжуючих обставин судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого підсудним ОСОБА_3 злочину, його особистість, вчинення злочину не вперше, суд прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям.
З врахуванням вчинення ОСОБА_3 злочинів 9, 11 лютого 2017 року та 1 березня 2017 року, за які йому вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2017 року було призначено покарання за
ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, загальне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6-ть місяців, то остаточне покарання за цим вироком йому необхідно визначити відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.
Цивільний позов по справі на суму 12 537 грн. згідно ст. 1166 ЦК України підлягає задоволенню та стягненню з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 , оскільки його вина у його спричиненні була повністю доказана під час судового розгляду.
З метою належного виконання вироку у виді позбавлення волі суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання за його вчинення, у виді двох років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2017 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і дев`ять місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід обраховувати з дня фактичного приведення вироку до виконання (дня взяття його під варту).
До вступу вироку в законну силу застосувати міру запобіжного заходу до ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня проголошення вироку .
Суддя ОСОБА_1