Справа № 368/41/18
провадження № 1-кс/368/25/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" січня 2018 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання в кримінальному провадженні № 0000671, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт тимчасово виученого майна, -
ВСТАНОВИВ :
11 січня 2018 року слідчий СВ Кагарлицького відділення Обухівського відділу ГУ НП в Київській області майор поліції ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000671, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: на вилучений у ОСОБА_6 14.12.2017 в ході огляду місця події за адресою: 82 км автошляху «Київ-Знамянка» стаціонарний пост «Кагарлик», автомобіль марки «ЗАЗ 110307», номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено до майданчика зберігання транспортних засобів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області.
Дане клопотання обґрунтовано тим, що накласти арешт на вилучений у ОСОБА_6 14.12.2017 в ході огляду місця події за адресою: 82 км автошляху «Київ-Знамянка» стаціонарний пост «Кагарлик», автомобіль марки «ЗАЗ 110307», номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено до майданчика зберігання транспортних засобів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області.
Власник майна ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про розгляд даного клопотання повідомлявся, що свідчить телефонограма.
Заслухавши пояснення слідчого СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_4 , думку прокурора ОСОБА_3 , який клопотання підтримав, перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні. підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та(або)зберегли на собі його сліди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, слідчий суддя вбачає, що переданий потерпілим мобільний телефон є засобом вчинення кримінального правопорушення та може містити в собі докази, які як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами необхідні для проведення досудового розслідування. Передача вилученого майна на відповідальне зберігання власнику з ознайомленням про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, суд вважає не забезпечить його належної схоронності від таких випадків як крадіжка, пошкодження, знищення, інших негативних обставин, які не залежать від волі особи, якій він буде наданий на зберігання.
Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованими доводи слідчого про необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «ЗАЗ 110307», номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, оскільки має значення речового доказу у кримінальному провадженні та є об`єктом вчиненого кримінального правопорушення і може бути використаним як доказ фактів і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи; отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Вилучений у ОСОБА_6 автомобіль арки «ЗАЗ -110307», номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, на разі поміщено до майданчика зберігання транспортних засобів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області.
Згідно витягу з національної автоматизованої інформаційної системи (НАІС) власником вищевказаного транспортного засобу є ОСОБА_7 , однак ймовірно автомобіль вилучений у останнього силами Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, внаслідок чого він був переданий на відповідальне зберігання фізичній особі підприємцю ОСОБА_8 з подальшим розташуванням його на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 в один із днів 2015 року, що зазначив відповідальний працівник ФОП « ОСОБА_8 » ОСОБА_9 , який і звернувся до Кагарлицького ВП з письмовою заявою про вчинене кримінальне правопорушення. Будь які документи, які б підтверджували чи спростовували даний факт до цього часу досудовим слідством отримані не були.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання.
Відповідно до ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Враховуючи значне навантаження на слідчий підрозділ Кагарлицького ВП у зв`язку з некомплектом слідчих та надмірним залишком кримінальних проваджень, який складає більш як 1300 кримінальних проваджень на підрозділ, передбачений ч. З ст. 233 КПК України строк на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово-вилученого майна, пропущений із поважних причин, тому вважає, поновити строк звернення до слідчого судді з даним клопотанням.
Враховуючи вищевикладене, керуючись 131, 132, 170-175, 309, 371, 372, 395 КПК України (в редакції 2012 року), слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Кагарлицького відділення Обухівського відділу ГУ НП в Київській області про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.
Поновити строк для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасом вилученого майна.
Накласти арешт на вилучений у ОСОБА_6 14 грудня 2017 року в ході огляду місця події за адресою: 82 км автошляху «Київ-Знамянка» стаціонарний пост «Кагарлик», який поміщено до майданчика зберігання транспортних засобів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим слідчого відділення Кагарлицького відділення Обухівського відділу ГУ НП в Київській області майором поліції ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1