Справа № 367/4328/17
Провадження по справі № 1-кп/367/41/2018
У Х В А Л А
Іменем України
12 січня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю
прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ірпеня кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ашгабад Республіки Туркменістан, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця В/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з Військової прокуратури Київського гарнізону центрального регіону України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000142 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
В підготовчому судовому засіданні було подано угоду про визнання винуватості від 03.10.2017 року укладеної між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 ..
Так, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду стрільця 1 відділення 3 взводу роти комендантської служби та охорони батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, у військовому званні солдата, 09 червня 2017 року о 08 годині, в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, самовільно, без дозволу командування, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та направився до місця свого проживання у АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та повернувся 19 червня 2017 року близько 14 години до військової частини НОМЕР_2 та того ж дня, близько 17 години, в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, самовільно, без дозволу командування залишив вказану військову частину і направився до місця свого проживання у АДРЕСА_1 став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, доки 27 червня 2017 року, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до військової частини НОМЕР_2 і заявив про себе.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Згідно з умовами поданої угоди прокурор та обвинувачений з його захисником дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 ..
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 588 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 000 грн. 00 коп..
В судовому засіданні прокурор вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді вид і міру покарання. При цьому вказав, що обвинувачений добровільно з`явився до військової частини та заявив про себе, щиро покаявся у скоєному злочині, активно сприяв його розкриттю, визнав вину у вчиненому злочині, а також вчинив злочин у зв`язку із збігом тяжких сімейних обставин.
Обвинувачений в судовому засіданні також просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину та щиро каявся.
Захисник обвинуваченого вважав, що угода укладена в інтересах його підзахисного та підлягає затвердженню.
Суд, заслухавши доводи учасників кримінального провадження встановив, що умови угоди не відповідають вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, та дійшла висновку про відсутність всіх правових підстав для затвердження укладеної угоди.
Так, відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Так, законом надано право сторонам під час укладання угоди узгоджувати покарання, враховуючи: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивчивши матеріали кримінального провадження та подану для затвердження суду угоду про визнання винуватості, суд вважає дану угоду про визнання винуватості, такою, що її умови не відповідають інтересам суспільства, а також умови даної угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону. Крім того у суду відсутні докази того, що обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Так, за наявності обставини, що пом`якшують покарання, а саме з`явлення із зізнанням, щирого каяття ОСОБА_5 , його активного сприяння розкриттю злочину, визнання ним вини та вчинення злочину у зв`язку із збігом тяжких сімейних обставин, прокурор разом із обвинуваченим застосували положення ст. 69 КК України та домовилися про призначення найменш суворого покарання передбаченого КК України у вигляді штрафу.
Разом із тим, на думку суду, сторонами угоди застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді штрафу, тобто більш м,якого виду основного покарання, не було належним чином мотивовано та обгрунтовано ні в укладеної угоді, ні в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Статтею 66 КК України визначені обставини, які пом`якшують покарання: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; 2-1) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину; 3) вчинення злочину неповнолітнім; 4) вчинення злочину жінкою в стані вагітності; 5) вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; 6) вчинення злочину під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність; 7) вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними або аморальними діями потерпілого; 8) вчинення злочину з перевищенням меж крайньої необхідності; 9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням злочину у випадках, передбачених цим Кодексом.
В угоді укладеної між прокурором та обвинуваченим зазначено, що сторонами угоди були враховані такі пом,якшуючі обставини як з,явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своєї винуватості, а також вчинення злочину в зв,язку із збігом тяжких сімейних обставин.
За змістом закону, під з`явлення із зізнанням розуміється особисте, добровільне письмове чи усне повідомлення органам досудового розслідування, прокурору або суду про підготовлюваний, вчинюваний або вчинений злочин до повідомлення особі про підозру у вчиненні нею злочину.
Крім того, вчинення злочину у зв`язку із збігом тяжких сімейних обставин, пом`якшує покарання, якщо злочин вчиняється під впливом особистих (хвороба), сімейних (загибель близьких) чи інших (складні житлові умови) обставин, які несприятливо склалися для винного. Зазначені чинники визнаються обставинами, які пом`якшують покарання, лише за умов, якщо вони: а) виникли не з вини самої особи, яка вчинила злочин; б) були дійсно тяжкими, а не є такими лише на думку самого винного; в) обумовили вчинення ним злочину. При цьому, суд повинен встановити наявність зв`язку між цими обставинами і вчиненим злочином, характер якого свідчить, що наявні на боці винного тяжкі обставини значною мірою обумовили вчинення ним злочину. Відсутність такого зв`язку виключає можливість визнання зазначених обставин такими, що пом`якшують покарання.
Разом із тим, суду не було надано підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_5 добровільно письмово чи усно повідомив органи досудового розслідування, прокурора або суд про вчинений ним злочин до повідомлення йому про підозру у вчиненні злочину. При цьому, як вбачається з Реєстру матеріалів досудового розслідування до кримінального провадження № 0000142 від 27.06.2017 року, 27.06.2017 року досудове розслідування було розпочате та 27.06.2017 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру, також 27.06.2017 року було пред`явлено обвинувачення ОСОБА_5 .. Таким чином, відсутні будь-які відомості про з`явлення із зізнанням обвинуваченого ОСОБА_5 , за таких підстав, суд вважає, що сторонами угоди вказана пом,якшуюча обставина не була належним чином доведена та обгрунтована.
Також, сторонами угоди не було наведено достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 вчинив злочин у зв`язку із збігом тяжких сімейних обставин. Так в угоді про визнання винуватості сторонами не було вказано які конкретно тяжкі сімейні обставини обумовили вчинення злочину обвинуваченим. В судовому засіданні захисник пояснив суду, що мати обвинуваченого має хронічні захворювання та через її стан здоров,я обвинувачений вчинив злочин в якому обвинувачується. Так, суду були надані консультативні висновки та результати магнітно-резонансної томографії за 2012 та 2015 роки у відношенні ОСОБА_6 , а також консультативний висновок від 31.03.2017 року. Разом із тим суду не було надано відомостей, що саме ця особа є матір,ю обвинуваченого. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин у червні 2017 року, та жодих підтверджень, що в цей час хтось з його рідних хворів, суду надано не було.
Крім того, визнання вини обвинуваченим не може бути визнаним судом як пом`якшуюча обставина, оскільки вона є формальною та охоплюється пом,якшуючою обставиною у вигляді щирого каяття.
За таких обставин при призначенні покарання обвинуваченому, судом може бути враховані лише як пом`якшуюча обставина щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а за таких підстав застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому не відповідає вимогам закону.
Крім того, в угоді зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується в тяжкому злочині проти встановленого порядку несення військової служби (військові злочини), який він вчинив в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в складний для держави час. Даний злочин притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкою ситуацією, яка склалася в Україні, крім того наслідками вчинення даного кримінального злочину є не лише завдання шкоди населенню країни, а й економіці та суспільству в цілому, яке в даний час покладає великі надії на Збройні сили України. Дана ситуація в Україні є надзвичайно складною та щодня погіршується, оскільки військові дії в зоні проведення АТО, які проводять внутрішні та зовнішні вороги України є не передбачуваними, а тому в даний час така ситуація становить реальну загрозу генофонду нації, оскільки в зоні проведення АТО є жертви як і серед цивільних так і військовослужбовців та інших захисників суверенітету та цілісності нашої держави України, а також забезпеченню правопорядку, національній безпеці України. Таким чином, суд прийшов до висновку, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
При цьому, вказані пом`якшуючі обставини, та обставини, які назвав захисник обвинуваченого як то позитивна характеристика, суд не відносить до обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Так, позитивна характеристика з місця несення військової служби обвинуваченого має суперечності, а саме в ній вказано, що солдат ОСОБА_5 за час проходження військової служби зарекомендував себе з посередньої сторони, однак у висновку даної характеристики вказано, що за своїми морально-діловивми якостями солдат ОСОБА_5 характеризується позитивно. Також, в даній характеристиці зазначено, що ОСОБА_5 вимоги військових статутів Збройних сил України знає та дотримується їх у повсякденній службово-бойовій діяльності. При цьому, органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, який був ним вчинений внаслідок порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України. Отже, дана характеристика не може бути прийнята судом, як доказ який позитивно характеризує особу обвинуваченого.
Крім того, суд вважає, що сторонами угоди при узгодженні ними виду покарання у вигляді щтрафу не в повній мірі враховано характер та тяжкість вчиненого діяння.
При цьому, в судовому засіданні було встановлено, що на даний час обвинувачений не отримує заробітної плати, та не має інших видів доходу, у зв`язку із чим суд прийшов до висновку, що обвинувачений не зможе виконати взяті на себе за угодою обов`язки, а саме виконати узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 588 неоподаткованих прожиткових мінімумів доходів громадян у сумі 10000 грн.. Разом із тим, сторонами угоди було допущено арифметичну помилку, оскільки 588 неоподаткованих прожиткових мінімумів доходів громадян становить 9 996 грн..
Тому, суд під час прийняття рішення застосовує положення п.п. 1), 2) ч. 7 ст. 474 КПК України та визнає умови цієї угоди такими, що суперечать вимогам цього Кодексу, Кримінального Кодексу, а також не відповідають інтересам суспільства, та відмовляє в її затвердженні.
У такому разі судове провадження продовжується у загальному порядку.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314317, 468, 469, 471, 474 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у затверджені угоди про визнання винуватості від 03.10.2017 року укладеної між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000142 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Повний текст ухвали був складений, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошений 17 січня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1