ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1048/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000654 від 12.06.2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні дитину 2003 року народження, працюючого в ТОВ «Дункан Моторс» начальником охорони, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 11.06.2017 року приблизно о 20 год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Ford Sierra», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись проїзною частиною вул. Бориспільська, зі сторони вул. Старобориспільська в напрямку вул. Горбунова в м. Києві, в порушення вимог п. 1.5, 2.3 б), 2.9 а), 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, зі швидкістю 128,66 км/год. + 14.19 км/год., тобто з перевищенням максимально допустимої швидкості на даній ділянці - 60 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням та виїхав за межі правого краю проїзної частини, здійснивши наїзд на електроопору міського освітлення та дерево, які розташовані біля будинку № 23-А по вул. Бориспільська в м. Києві.
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме в спричиненні пасажиру автомобіля «Ford Sierra» ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину за обставин, встановлених в мотивувальній частині вироку, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що 11.06.2017 року близько 20 години, рухаючись по вул. Бориспільська в м. Києві, не впорався з керуванням, внаслідок чого автомобіль виїхав за межі проїзної частини та здійснив зіткнення з електроопорою та деревом, внаслідок чого пасажир ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження. Вказав, що до пригоди випив разом з потерпілим по пляшці пива. ОСОБА_4 попросив поїхати разом з ним на станцію для перевірки автомобіля. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 в частині матеріальної шкоди визнав повністю, в частині моральної шкоди визнав частково, зазначивши, що моральні страждання потерпілого не відповідають заявленій до відшкодування сумі. Крім того, зауважив, що він відвідував потерпілого в лікарні та давав йому гроші і навіть не брав розписок.
Потерпілий цивільний позивач ОСОБА_4 щодо розміру спричиненої йому моральної шкоди пояснив, що він у зв`язку з ДТП продовжує витрачати кошти на лікування, не має можливості мати додатковий заробіток, багато часу поводить в лікарнях. Не заперечував, що обвинувачений провідував його в лікарні та надавав певні гроші.
За відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин та розміру спричиненої матеріальної шкоди, суд, обмежившись за згодою останніх в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_6 у тому, що він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинили потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки, фактичні обставини справи, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав в повному обсязі, вибачився перед потерпілим, думку потерпілого, який просив суд не направляти обвинуваченого для реального відбування покарання.
Судом також враховуються дані про особу обвинуваченого, який працює, характеризується виключно позитивно, має постійне місце проживання за місцем реєстрації, на спеціальних обліках не перебуває, одруженого, маючого на утриманні дитину 2003 року народження.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та часткове відшкодування завданої шкоди.
До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на викладене суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів є призначення покарання у виді обмеження волі в мінімальних межах, встановлених санкцією частини статті.
Також суд, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину та наслідки, що настали, вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, але в мінімальних межах, встановлених для даного виду покарання.
При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин справи та особи винного, наявності по справі двох обставин, що пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжує покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, з огляду на те, що обвинувачений, будучи звільненим від покарання з випробуванням матиме реальну можливість відшкодовувати заподіяну матеріальну та моральну шкоду та зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, суд приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Також, у судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має дитину, які на день набрання чинності Законом не виповнилося 18 років.

Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Пунктом «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких за вчинення необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році», особи на яких поширюється дія Закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що обвинувачений має неповнолітню дитину сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого не позбавлений батьківських прав та якому на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» не виповнилось 18 років. При цьому ОСОБА_6 скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України не є особливо тяжким. Кримінальне правопорушення вчинено 11.06.2017 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».

Оскільки обставин, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_6 встановлено не було, суд вважає за можливе звільнити останнього від призначеного основного та додаткового покарання.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_4 по справі цивільний позов, суд приходить до наступного висновку.
Так, враховуючи те, що розмір матеріальної шкоди ніким із учасників судового провадження не оспорювався, докази в цій частині на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувались, позовні вимоги в цій частині - а саме в сумі 31212 грн. 56 коп., підлягають задоволенню в повному обсязі.
Що стосується вимог потерпілого цивільного позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд, керуючись положеннями ст. 23 ЦК України, приходить до висновку, що потерпілий поніс моральні страждання, пов`язані з розладом здоров`я, психологічними стражданнями, переживаннями та незручностями, внаслідок злочинних дій обвинуваченого. Разом з тим, враховуючи всі обставини справи, зокрема те, що потерпілий, достовірно знаючи про те, що обвинувачений знаходився в стані алкогольного сп`яніння, добровільно сів в автомобіль,з урахуванням глибини страждань потерпілого ОСОБА_4 , виходячи з принципів співмірності, справедливості, розумності та виваженості, суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Крім того, в разі понесення додаткових витрат з приводу лікування потерпілий ОСОБА_4 не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
Покласти на ОСОБА_6 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного та додатково покарання.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 31212 грн. 56 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн., а всього 41212 грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 4458 грн. 80 коп.
Речовий доказ автомобіль «Ford Sierra», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 залишити у власності останнього.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: