АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №638/2759/18 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/505/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2018 року м.Харків

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 березня 2018 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 березня 2018 року задоволено частково клопотання Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 .

Накладено арешт на вилучене 06.03.2018 року в ході огляду місця події біля будинку №31 по вул.23 Серпня в м.Харкові майно, а саме бейсбольну биту сіро-чорного кольору, маску у вигляді балаклави та газетний пакунок з невідомою речовиною рослинного походження.

Клопотання в частині арешту майна, вилученого 06.03.2018 року в ході огляду місця події біля будинку № 31 по вул.23 Серпня в м.Харкові: автомобіля марки GEELY моделі MK 1.5 ЗНГ, д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , мобільного телефону марки «Samsung GT5260» IMEI : НОМЕР_3 , чорного кольору з сім-картою мобільного оператору «Київстар», ключів сигналізації від вищезазначеного автомобілю з дерев`яним брелоком, якими користувався ОСОБА_10 залишено без задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 року «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

З таким рішенням слідчого судді прокурор Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2018 року в частині відмови в задоволенні клопотання слідчого та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вилучені 06.03.2018 року під час огляду місця події речі. Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. В обґрунтування доводів посилається на наявність правових підстав для арешту майна, оскільки зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000816 та є необхідним для призначення та проведення судових експертиз.
Вислухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку представника особи щодо майна якої втрішується питання про арешт ОСОБА_11 , який вважав за необхідне ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з вимогами ч.3 вказаної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з клопотанням про накладення арешту на майно, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення доказової бази по кримінальному провадженню, оскільки вказане майно відноситься до предметів, що відповідають критеріям, зазначених у ст.98 КПК України.
На підтвердження доводів клопотання слідчого наданий витяг з ЄРДР за №0000816 від 26.02.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.186 КК України, та інші документи, якими, на думку слідчого підтверджуються доводи, викладені у клопотанні.
Слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль марки GEELY, власником якого є ОСОБА_11 , мобільний телефон, ключі сигналізації від вищезазначеного автомобілю, оскільки вказане майно в кримінальному провадженні №0000816 не є доказом та не може бути використане з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень.
Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Згідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України).
Колегія суддів не погоджується з висновками слідчого судді в частині відмови в задоволенні клопотання, оскільки дослідивши матеріали судового провадження, а саме: клопотання слідчого про арешт майна від 06.03.2018 року з додатками, витяг з кримінального провадження №0000816 від 26.02.2018 року та апеляційну скаргу прокурора, у суду апеляційної інстанції є достатні підстави вважати, що вилучене майно може відповідати критеріям, зазначеним у ст.98 та ст.170 КПК України, оскільки воно може бути речовим доказом, необхідним для проведення судових експертиз, могло зберегти на собі його сліди, сприяти об*єктивному розслідуванню кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.186 КК України.
Згідно зі ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 березня 2018 року необхідно скасувати в частині відмови в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене під час огляду місця події біля будинку №31 по вул.23 Серпня в м.Харкові в рамках кримінального провадження №0000816.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 березня 2018 року в частині відмови в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене під час огляду місця події біля будинку №31 по вул.23 Серпня в м.Харкові в рамках кримінального провадження №0000816 скасувати. Постановити в цій частині нову ухвалу, якою клопотання в цій частині задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 06.03.2018 року в ході огляду місця події біля будинку №31по вул.23 Серпня в м.Харкові:
- мобільний телефон марки Samsung, чорного кольору з сім карткою мобільного оператору «Київстар», передавши його слідчому;
- автомобіль марки Geely МК 1.5 ЗНГ, д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 (власник ОСОБА_11 ), а також на ключі сигналізації від вищезазначеного автомобілю з дерев`яного брелком, якими користувався ОСОБА_10 , шляхом заборони відчуження вказаного транспортного засобу.
Копію ухвали направити прокурору для організації виконання.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді