Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1041/17
1-кп/291/72/17
Україна
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суд Житомирської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
04.09.2017 року близько 09 год.00 хв. ОСОБА_4 перебував в службовому кабінеті сільського голови Ягнятинської сільської ради, що розташований в с.Ягнятин по вул.Центральній,71-А Ружинського району Житомирської області.
У вказаний день, час та місці у ОСОБА_6 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 умисно наніс удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_5 , в результаті чого останньому заподіяні тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці спинки носа та перелому кісток спинки носа.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочині, свою вину визнав повністю та показав , що подія відбулася 04.09.2017 року у кабінеті сільського голови Ягнятинської сільської ради. Напередодні вказаної події, йому пожалілась жителька с.Ягнятин ОСОБА_7 на неправомірні дії сільського голови ОСОБА_5 , що останній тривалий час її ображає,постійно дзвонить до неї, погрожує звільненням з роботи. Коли 04.09.2017 р. вранці прийшов до сільської ради, ОСОБА_5 ще не було, він вирішив його почекати. ОСОБА_5 також чекали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_5 прийшов на роботу, він одразу з ним зайшов в його службовий кабінет. Під час розмови виникла суперечка, не стримався і наніс один удар в обличчя потерпілого в область носа. Після чого вийшов з кабінету, сів на велосипед та поїхав додому.
Крім визнання своєї вини у вчиненні злочину, вина ОСОБА_4 підтверджується дослідженими під час судового засідання доказами:
- допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 показав, що 04.09.2017 року він о 09 годині ранку прийшов на роботу,стояли там на вулиці ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . До нього у кабінет зайшов ОСОБА_4 . Розмова з останнім була дивна, так як у них до вказаної події були дружні відносини. Посперечались з ОСОБА_4 за ОСОБА_7 і під час суперечки останній наніс йому удар в обличчя і пішов. В результаті нанесеного удару, в нього з носа пішла кров, після чого поїхав у лікарню;
- допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_8 показав, що 04.09.2017р. вранці прийшов на роботу до сільської ради с.Ягнятин, чекав разом із ОСОБА_9 сільського голову ОСОБА_5 для отримання наряду по роботі. Через деякий час приїхав ОСОБА_4 ,який також стояв і чекав сільського голову. Коли прийшов на роботу ОСОБА_5 до нього одразу в кабінет зайшов ОСОБА_4 . Приблизно через 5-10 хвилин ОСОБА_4 вийшов з кабінету, сів на велосипед та поїхав. Він разом із ОСОБА_9 зайшли до кабінету сільського голови та побачили, що в ОСОБА_5 йшла кров та був розбитий ніс. ОСОБА_5 сказав, що йому спричинив удар ОСОБА_4 і щоб вони нікому нічого не говорили. Коли ОСОБА_5 прийшов на роботу то на обличчі в нього не було ніяких ушкоджень.
Аналогічні покази, що і свідок ОСОБА_8 надав свідок ОСОБА_9 ;
- допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_7 показала, що знає давно ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ,поважала обох,потім ОСОБА_5 змінився. Почав їй погрожувати звільненням з роботи, ображав,пропонував інтим. Вона пожалілась ОСОБА_4 , і останній за неї заступився. Самої події, яка відбувалась 04.09.2017 між ОСОБА_4 та сільським головою ОСОБА_5 не бачила, але він інших людей дізналась, що ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5
- відповідно до висновку експерта № 344 від 04.09.2017р. вбачається, що у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці спинки носа та перелому кісток спинки носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета, що і можливо при ударі рукою, при обставинах та в термін вказаних в постанові;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.09.2017р. за участю потерпілого ОСОБА_5 , під час якого останній показав при яких обставинах обвинувачений ОСОБА_4 спричинив йому тілесні ушкодження 04.09.2017р. в його службовому кабінеті;
- відповідно до висновку експерта № 355 від 06.09.2017р. вбачається, що враховуючи локалізацію та характер виявленого тілесного ушкодження у ОСОБА_5 , не виключається можливим спричинення його за обставин, на які вказує потерпілий ОСОБА_5 під час проведення за його участю слідчого експерименту від 05.09.2017 року.
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а саме, що ним вчинено злочини невеликої тяжкості.
З даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що він має постійне місце проживання, пенсіонер по віку, відомостей про незадовільний стан здоров`я суду не надано, інвалідність відносно обвинуваченого не встановлена, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на обліку в органі пробації не значиться, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Обставиною, яка б помякшувала покарання, у відповідності до ст. 66 КК України, судом визнається активнее сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання, у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого,ступеня тяжкості вчиненого злочинів, враховуючи особу обвинуваченого, його майновий стан, є пенсіонером, вперше притягується до кримінальної відповідальності, його відношення до вчиненого, поведінку під час судового слідства, суд знаходить можливим призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, що передбачено санкцією ч.2 ст. 125 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування відносно нього ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом він є пенсіонером по віку.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Потерпілий ОСОБА_5 при вирішенні питання щодо застосування амністії відносно обвинуваченого поклався на розсуд суду.
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Законупоширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до вимог п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання особи, які засуджені за умисні злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до ст. 10 зазначеного Закону України питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.
Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.
Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» (07.09.2017 року) і на зазначений день є особою, яка досягла досягли пенсійного віку (пенсіонер за віком), встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 16.08.2017р..
Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Клопотання про застосування положень про амністію ініціював сам засуджений, під час судового засідання наполягав на його задоволенні. Враховуючи вимоги, які викладені в ст. 10 Закону України «Про амністію в 2016 році», то суд зобов`язаний з`ясовувати наявність згоди на застосування цього акту саме у особи, щодо якої вирішується це питання. Надання ж згоди на за застосування положень законодавства про амністію з боку потерпілих не є обов`язковою.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він досяг пенсійного віку (60 років), встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"., кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується не є тяжким або особливо тяжким, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення останнього від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» задовольнити.
Судом роз`яснюється обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме що в подальшому протягом десяти років до нього не може бути застосовано амністію.
Речові докази відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі пункту «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Ружинський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Житомирської області.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1 .