Справа № 140/1497/16-к
Провадження №11-кп/772/849/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 30 березня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, ліквідатора Чорнобильської АЕС, раніше не судимого,

визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання з іспитовим строком один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
в с т а н о в и в :
Згідно вироку, ОСОБА_9 , 23.04.2016 року близько 07:45 год., перебуваючи у громадському місці, а саме, на вул. Центральній в с.Юрківці Немирівського р-ну Вінницької обл., маючи намір на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), ігноруючи існуючі загальноприйняті правила поведінки та моралі, під час раптово виниклої сварки з ОСОБА_8 , яка виникла з причини сусідських непорозумінь, підійшов до неї та умисно, безпричинно наніс їй близько 8 ударів кулаками обох рук в область її голови та обличчя, від яких вона впала на землю. Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_9 не реагуючи на зауваження ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які знаходились поряд, в момент коли ОСОБА_8 підвелась на ноги умисно наніс ще 2 удари кулаками обох рук в область її голови та обличчя.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 88 від 25.04.2016, ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців в області спинки носа, в області лівої та правої щоки, нижнього повіка правого ока, саден в області кінчика носа, в області правої щоки, верхньої губи зліва та підборіддя справа, які згідно цього ж висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуваний вирок, а кримінальне провадження відносно останнього за ч.1 ст.296 КК України закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу даного злочину.
Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного вироку відносно ОСОБА_9 в частині визнання його вини не було надано належної юридичної оцінки дослідженим обставинам справи, що призвело до невідповідності висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Конфлікт між обвинуваченим та потерпілою виник не з хуліганських спонукань зі сторони ОСОБА_9 , а із-за «сварки про корів». Тобто в даному випадку явний причинний зв`язок між неприязними відносинами між фігурантами справи та наслідками у вигляді отримання легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Описана кваліфікація виключає кваліфікацію дій обвинуваченого по ст.296 КК України, та включає наявність в діях ОСОБА_9 ч.1 ст.125 КК України нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 не оспорюючи правильність кваліфікації злочину та доведеність вини засудженого ОСОБА_9 у його вчиненні вважає, що оскаржуваний вирок слід скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку. Крім того, обвинувачений офіційно не працює, соціальні фактори стримуючого характеру відсутні, за місцем проживання характеризується нейтрально. Прокурор просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч.1 ст.296 КК України у вигляді обмеження волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки, застосувавши п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України. В решті вирок просить залишити без змін.
До початку апеляційного розгляду від обвинуваченого ОСОБА_9 надійшла заява про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 01.09.1999 року (копія надається), а тому підпадає під п.«е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
В судовому засіданні ОСОБА_9 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 підтримав, наявність конфлікту між ним та потерпілою, перебіг події, фактичні обставини скоєного не заперечив, не погодився із юридичною кваліфікацією своїх дій, вважає що хуліганських дій не вчиняв, а його дії слід кваліфікувати за іншою статтею КК України. Просив звільнити від відбування покарання, застосувавши до нього амністію, оскільки він являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Потерпіла ОСОБА_8 проти апеляційної скарги ОСОБА_7 заперечила, просила її залишити без задоволення. Проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування амністії заперечила, вважає звільнення останнього від відбування покарання несправедливим.
Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останнього та наполягали на звільненні обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»; потерпілу, яка вважає що обвинувачений вчинив щодо неї хуліганські дії, і повинен понести за це покарання; прокурора, який в частині врахування обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину щодо особи похилого віку, - не підтримав, в решті просив задовольнити, і звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання застосувавши положення Закону України «Про амністію у 2016 році», перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» необхідно задовольнити.

Відповідно до п.«е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі особи, визнанні винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 скоїв злочин 23.04.2016 року, тобто до набрання сили Законом України «Про амністію у 2016 році».

Інкримінований обвинуваченому злочин за ч.1 ст.296 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 01.09.1999 року.

Зазначені обставини вказують на те, що на обвинуваченого поширюється дія п.«е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», і він є суб`єктом амністії.

Обмежень, визначених Законом України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування вказаного Закону до обвинуваченого ОСОБА_9 не встановлено.

Відмовляючи в задоволенні апеляційних скарг суд виходить з наступного.

Дії ОСОБА_9 в ході конфлікту з потерпілою ОСОБА_8 вірно кваліфіковано як хуліганські, оскільки вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі загальноприйняті правила поведінки та моралі, що підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме, показами самого ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_8 щодо перебігу досліджуваної події, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які знаходились поряд, намагались припинити неправомірні дії обвинуваченого, висновком судово-медичної експертизи, протоколом проведення слідчого експерименту із потерпілою.

Такий висновок узгоджується із рекомендаціями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п.4 постанови №10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство», де зазначено що дії, що супроводжувалися заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю слід кваліфікувати саме як хуліганство, тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Оскільки ОСОБА_9 вчинив злочин невеликої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується виключно з позитивної сторони, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має поганий стан здоров`я, потребує лікування з приводу нещодавно перенесеного інсульту, фактичні обставини скоєного не заперечив, обставини які б обтяжували покарання відсутні, тому призначене судом першої інстанції покарання за видом та мірою є достатнім для його виховання та попередження вчиненню ним нових злочинів, відповідає принципам розумності та справедливості. Крім того, потерпіла ОСОБА_8 на час досліджуваної судом події не являлась особою похилого віку, тому підстав для визнання такої обтяжуючої покарання обставини не має, з огляду на що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 30 березня 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Клопотання ОСОБА_9 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.

Згідно Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_9 від відбуття призначеного судом покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 30 березня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді : (підпис)

Згідно з оригіналом