Дата документу Справа № 335/7498/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 335/7498/16-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/765/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Маріупольського СІ,
захисника адвоката ОСОБА_8
розглянула 04 жовтня 2017 року у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002940 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, який зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
Обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Юловського Целіського району Ростовської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше засудженого:
16 вересня 2015 р. Приморським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст.28, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ст. 69, ч.3 ст.69, КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 19 лютого 2016 р. за відбуттям строку покарання
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Встановлені вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2017 року обставини:
25 червня 2016 р. приблизно о 14 годині 50 хвилин, ОСОБА_9 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 15 по вул. Панфіловців у м. Запоріжжя, заздалегідь домовились між собою про те, що ОСОБА_7 налякає потерпілу та тим самим відволіче її увагу, а ОСОБА_9 в цей час здійснить відкрите викрадення майна потеплілої. Досягнувши домовленості, ОСОБА_7 наздогнав з одного боку потерпілу ОСОБА_10 та своїм різким наближенням в притул до останньої зупинив її, чим відволік увагу останньої. В цей час, ОСОБА_9 підбіг до потерпілої ОСОБА_10 зі спини та шляхом ривку з шиї останньої зірвав рукою золотий ланцюжок, плетіння «Біссмарк», довжиною 40 см, 585 проби, вагою 12 грамів, вартістю 11 000 гривень, що належав останній, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 втекли з місця скоєння злочину в невідомому напрямку. Своїми діями ОСОБА_9 та ОСОБА_7 спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 11 000 гривень.
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2017 року:
ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням, згідно до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено без змін застава.
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладенням, згідно до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України в строк відбуття покарання зараховано період знаходження ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення з 25 червня 2016 р. по 1 лютого 2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу змінено з тримання під варти на домашній арешт з 19:00 до 06:00 години доби за адресою: АДРЕСА_3 . Покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язок - прибувати до суду за першою вимогою.
Роз`яснено ОСОБА_7 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, у відповідності до якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 та ОСОБА_7 посилається на незаконність вироку суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Вказує на необґрунтоване застосування судом ст. 75 КК України з урахуванням вимог ст. 65 КК України. Вважає необхідним врахувати тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який був раніше засуджений за скоєння аналогічних тяжких корисливих злочинів, судимість за які в установленому законом порядку не знята та не погашена, та в короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі вчиняє нове в тому числі тяжке, корисливе правопорушення, неодружений, дітей немає, офіційно не працевлаштований, що свідчить про те, що останній не має стійких соціальних зв`язків та скоює корисливі злочини з метою отримання прибутку. Просить вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2017 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 - скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, в частині призначення покарання ОСОБА_9 залишити вирок без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_8 вказує, що доводи прокурора в апеляційній скарзі недоведені та не підлягають задоволенню, оскільки судом першої інстанції повно, всебічно з урахуванням всіх доказів наданими сторонами кримінального провадження, відомостей про особу ОСОБА_7 , відношення обвинуваченого до скоєного, судом призначено законне покарання в межах санкції ст. 186 ч. 2 КК України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України законно і обґрунтовано. Крім того, судом при ухваленні вироку враховано, що по кримінальному провадженню тяжких наслідків не настало, всі обставини щодо вчинених кримінальних правопорушень встановлені, покарання призначено відповідно до закону. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2017 року без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які висловили заперечення доводам та вимогам апеляційної скарги,перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіжа), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі та представленими сторонами доказами, які у повному обсязі досліджувалися у суді першої інстанції.
Зазначені висновки місцевого суду не оспорюються сторонами кримінального провадження, а тому відповідно ч.1 ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду. Відтак, суд апеляційної інстанції не проводить їх детальний аналіз та перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги, що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання.
Відносно судового рішення в частині виду та строку покарання, призначеного ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення, то колегія суддів приходить до таких висновків.
При призначені обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі, районний суд цілком обґрунтовано взяв до уваги наявність пом`якшуючої покарання обставини, якою визнав щире каяття та обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, врахував відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий, має місце реєстрації та постійного проживання, офіційно не працевлаштований, за сімейним станом ОСОБА_7 не одружений, на утриманні непрацездатних осіб не має.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України заслуговують на увагу.
Висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання є помилковим, зробленим без належного врахування конкретних обставин справи, тяжкості скоєного злочину, даних про особу винного.
Так, судом не в достатній мірі враховані фактичні обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_7 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, скоїв тяжке кримінальне правопорушення, завдана внаслідок вчиненого ОСОБА_7 злочину шкода потерпілій на загальну суму 11000 грн. відшкодована шляхом повернення викладеного майна.
Крім того, судом не було належним чином при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України враховано наявність обтяжуючої покарання обставини, дані про особу ОСОБА_7 , який ніде не працює, притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, судимість за які в установленому законом порядку не знята та не погашена та невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі за попереднім вироком вчинив новий тяжкий корисливий злочин, що у своїй сукупності засвідчує усталеність протиправної поведінки обвинуваченого.
За наведених обставин висновок суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування призначеного йому покарання не може бути визнаний обґрунтованим, що свідчить про невідповідність вимогам ст.75 КК України рішення суду про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробувальним строком.
Виключних обставин справи, які б свідчили про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, колегія суддів не вбачає.
Покарання, що запропоновано прокурором у апеляційній скарзі у виді позбавлення волі строком на 4 роки, яке належить відбувати реально буде домірним скоєному, відповідатиме визначеній ст. 50 КК України меті призначення покарання та особі обвинуваченого.
Таким чином, оскільки по кримінальному провадженню має місце невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 407, п.4 ч.1 ст. 409, ч. 1 ст. 418, ст. 420 КПК України скасовує оскаржуваний вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання з постановленням свого вироку, що обумовлює задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418,420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2017 року в частині призначеного покарання ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2017 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4