Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 706/123/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2013смт. Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючогосудді Цімбота В. І.
секретаряОСОБА_1І,
за участі прокурораОСОБА_2
адвоката ОСОБА_3,

потерпілого ОСОБА_4,

представника потерпілого: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Міжгір'я справу про обвинувачення

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, 184, Міжгірського району, ІНФОРМАЦІЯ_3, приватного підприємця, українця, громадянина України, не судимого,

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, 184, Міжгірського району, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючої, українки, громадянки України, не судимої,

за ст. 122 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 органами досудового слідства обвинувачуються в тому, що 13.08.2008 р. біля 17 год. на польовій дорозі біля будинку № 184 у с.Присліп Міжгірського району на грунті особистих неприязних стосунків з громадянкою ОСОБА_4 під час сварки ними обома умисно нанесено ОСОБА_4 удари деревяною палкою, а також руками і ногами по різних частинах тіла та голові ОСОБА_4, в результаті чого остання отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження та дії ОСОБА_6 і ОСОБА_8 кваліфіковано за ст. 122 ч. 1 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Дослідивши докази у справі, які подані сторонами, надавши їм оцінку, суд вважає, що вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду не доведена.

При прийнятті рішення по даній справі суд враховує, що справа неодноразово розглядалась судами як першої, так і апеляційної інстанції та не у всіх випадках вказівки апеляційної інстанції виконувались органами досудового слідства та судами, зокрема, ухвала апеляційного суду від 08.09.2011 р. (арк.сп. 97 Т. 3).

13.12.2011 р. постановою слідчого порушено кримінальну справу по факту і проти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ознаками ст. 122 ч. 1 КК України.

Підсудні як ОСОБА_6, так і ОСОБА_7 вини не визнають і суду пояснили, що ніяких тілесних ушкоджень 13.08.2008 р. вони ОСОБА_4 не наносили, хоча не заперечують, що був спір між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, який переріс у сварку і потасовку між ними двома.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що з підсудними перебуває у неприязних відносинах і 13.08.2008 р. , коли вона у 17 год. йшла по вулиці села Присліп до своєї матері, та біля хати № 184 у с.Присліп її перестріла ОСОБА_7, почала з нею сварку, а потім і бійку, разом з ОСОБА_6 затягнули її у двір, де почали бити деревяною палкою по різних частинах тіла, а також руками і ногами. Потім вони її витурили на вулицю і ворота у двір закрили.

Покази потерпілої суд враховує критично, так як такі є непослідовними і суперечать висновку комісійної судово-медичної експертизи від 25.06.2012 р.

25.06.2012 р. за постановою суду проведена додаткова комісійна експертиза (висновок № 16, том 4 справи).

Згідно цього висновку виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_4 у вигляді синця задньо-бокової поверхні нижньої третини правого стегна, синця задньої поверхні середньої третини лівої гомілки, забою підколінних, ямок вкладаються у час пригоди, що мала місце 13.09.2008 р., могли бути заподіяні палкою і такі є легкими, що не спричинили короткочасного розладу здоровя, тілесними ушкодженнями.

Тілесні ушкодження у вигляді «ЗЧМТ, струсу головного мозку, забою шийного відділу хребта» вкладуються у час події, могли бути заподіяні як палкою, так і руками чи ногами і відносяться до легких із короткочасним розладом здоровя тілесних ушкоджень.

За висновком експертів, виходячи із динаміки перебігу черепно-мозкової травми в часовому періоді, наявність хронічних захворювань, інших тілесних ушкоджень по події 13.08.2008р. у ОСОБА_4 не виявлено.

Судмедексперт ОСОБА_9 висновок підтримав у судовому засіданні, уточнив, що запис дати події «13.09.», а не «13.08.» є технічною помилкою при друкуванні висновку.

Суд вважає, що даний висновок судмедекспертів, який дано при дослідженні в оригіналі історій хвороб ОСОБА_4 та первинних актів судово-медичного огляду потерпілої є достовірним і безсумнівним.

Сторони обвинувачення даний висновок судмедекспертизи не оспорили, не піддали сумніву його достовірність і разом з тим, підтримали обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ознаками ст. 122 ч. 1 КК України.

За ст. 323 КПК України 1960 р. вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, ґрунтуватись лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, з оцінкою таких при всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Ст. 122 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Суд констатує, що ст. 122 КК України не містить таких кваліфікуючих ознак як вчинення злочину групою осіб чи за попередньою змовою групою осіб, тобто в даному випадку конкретна особа повинна нести відповідальність за заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Ні органом досудового слідства, ні судом не встановлено, що ОСОБА_4 заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження як ОСОБА_6, так і ОСОБА_7, а про сукупність дій і наслідків за ст. 122 КК України мова іти не може.

Інших доказів, які-би встановлювали наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду не подано.

Зокрема, встановлено, що очевидців події немає, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вини не визнають і це є їх правом захисту та при таких обставинах у суда немає підстав для висновку про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочин за ст. 122 ч. 1 КК України.

За ст. 275 КПК України-1960 р. розгляд справи проводиться тільки відносно підсудніх і тільки в межах предявленого їм обвинувачення.

При таких обставинах, оцінивши докази у справі, зокрема, висновок комісійної судмедекспертизи, пояснення підсудніх та потерпілої, суд вважає, що у діях ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відсутній склад злочину, по якому їм предявлено обвинувачення, а саме за ст. 122 ч. 1 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Заявлений цивільний позов ОСОБА_4 суд залишає без розгляду, поскільки підсудні підлягають виправданню за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України.

Керуючись ст.ст. 320, 323, 327 КПК України, суд, -

з ас у д и в :

ОСОБА_6 у предявленому обвинуваченні за ст. 122 ч. 1 КК України визнати невинним і по суду виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_7 у предявленому обвинуваченні за ст. 122 ч. 1 КК України визнати невинною і по суду виправдати за відсутністю в її діях складу злочину.

Запобіжні заходи, обрані до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а також понесених витрат на правову допомогу залишити без розгляду.

Вирок може бути сторонами оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області протягом 15 діб з моменту його проголошення (ст. 349 КПК України-1960 р.).

Суддя ОСОБА_10