УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду заяву прокурора Слов`янської місцевої прокуратури про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , -
ВСТАНОВИВ:
02 листопада 2017 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява прокурора Слов`янської місцевої прокуратури про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004208 від 02 липня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 121 КК України.
Обґрунтовуючи вимоги необхідності відновлення втраченого кримінального провадження прокурором зазначено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та засуджено до 9 років позбавлення волі.
Обвинувальний вирок не набув законної сили у зв`язку з тим, що на вирок подані апеляційні скарги та 13.01.2014 року матеріали даного кримінального провадження були направленні до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд.
У зв`язку із захопленням апеляційного суду Донецької області у м. Донецьку незаконними збройними формуваннями, матеріали вищевказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004208 від 02 липня 2013 року до Слов`янського міськрайонного суду не передано, згідно листа Слов`янського міськрайонного суду від 17.10.2017 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , засудженого 03.12.2013 року за ч.2 ст. 121 КК України з апеляційного суду Донецької області до теперішнього часу не повернулось.
Копії деяких документів кримінального провадження щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 03.12.2013 року за ч.2 ст. 121 КК України знаходяться у наглядовому провадженні № 0004208 в архіві Слов`янської місцевої прокуратури.

Вказує, що оскільки заявник є державним обвинувачем то метою відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження є виконання завдань кримінального провадження, тобто захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Крім того відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження необхідно для реалізації права прокурора на підтримання державного обвинувачення у суді.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала свою заяву і просила її задовольнити, крім того просила відновити також і ухвалені суддею ОСОБА_5 інші процесуальні документи по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши надані прокурором документи, судом встановлено наступне.
У відповідності до ст. 525 КПК України втрачені матеріали кримінального провадження можуть бути відновлені за заявою учасника судового провадження.
Прокурор просила відновити матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , а саме ті які були надані стороною обвинувачення та дослідженні і оцінені судом при ухваленні вироку, зокрема
- обвинувальний акт у кримінальному провадженні, затверджений прокурором ОСОБА_6 09 вересня 2014 року i реєстр матеріалів досудового розслідування;
- витяг з кримінального провадження № 0004208 від 02 липня 2013 року
- постанову про призначення групи прокурорів від 01.07.2013 року.
- висновок експерта Слов`янського відділення СМЕ (Дослідження трупа) № 699 від 02.07.2013 року
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.07.2013 року
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.07.2013 року
- протокол проведення слідчого експерименту від 03.07.2013 року за участю потерпілої
- протокол проведення слідчого експерименту від 03.07.2013 року за участю інших осіб
- протокол проведення слідчого експерименту від 03.07.2013 року за участю свідка та інших осіб
- протокол проведення слідчого експерименту від 19.08.2013 року за участю свідка
- висновок експерта № 25 від 12.07.2013 року додатково до експертизи трупа № 699 від 02.07.2013 року
- висновок експерта № 28 від 02.09.2013 року додатково до експертизи трупа № 699 від 02.07.2013 року
- ухвала слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_7 від 30.08.2013 року про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4
- вирок судді Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_5 від 03.12.2013 року відносно ОСОБА_4 засудженого за ч.2 ст. 121 КК України.
Під час судового розгляду достовірно встановлено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та засуджено до 9 років позбавлення волі.
Обвинувальний вирок не набув законної сили у зв`язку з тим, що на вирок подані апеляційні скарги та 13.01.2014 року матеріали даного кримінального провадження були направленні до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд.
У зв`язку із захопленням апеляційного суду Донецької області у м. Донецьку незаконними збройними формуваннями, матеріали вищевказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004208 від 02 липня 2013 року до Слов`янського міськрайонного суду не передано, згідно листа

Слов`янського міськрайонного суду від 17.10.2017 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , засудженого 03.12.2013 року за ч.2 ст. 121 КК України з апеляційного суду Донецької області до теперішнього часу не повернулось.
Оскільки, матеріали кримінального провадження до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області не повертались, це свідчить про те, що вони втрачені.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 531 КПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.
У рішенні суду про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження зазначається, на підставі яких конкретно доказів, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників судового провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися.
При підготовці заяви до розгляду судом були витребуванні необхідні для розгляду даної заяви документи з автоматизованої системи документообігу Слов`янського міськрайонного суду, а саме:

-Копія вироку судді Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_5 від 03.12.2013 року відносно ОСОБА_4 засудженого за ч.2 ст. 121 КК України

-Копія ухвали Слов`янського міськрайонного суду від 03.10.2013 року про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Артемівському слідчому ізоляторі УДПС України в Донецькій області терміном на 60 днів.

-Копія ухвали Слов`янського міськрайонного суду від 29.11.2013 року про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Артемівському слідчому ізоляторі УДПС України в Донецькій області терміном на 60 днів.

-Копія ухвали суду від 13.09.2013 року про призначення справи відносно ОСОБА_4 до підготовчого судового засідання

-Копія ухвали суду від 23.09.2013 року про призначення кримінального провадження до судового розгляду

-Копія ухвали суду від 03.10.2013 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору

Дослідивши надані прокурором та витребувані судом з автоматизованої системи документообігу суду матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про можливість відновлення цих матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи наведене, заява прокурора підлягає задоволенню.
Керуючисьст. 524-531 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відновити матеріали втраченого кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004208 від 02 липня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 121 КК України, а саме:
- обвинувальний акт у кримінальному провадженні, затверджений прокурором ОСОБА_6 09 вересня 2014 року i реєстр матеріалів досудового розслідування;
- витяг з кримінального провадження № 0004208 від 02 липня 2013 року
- постанову про призначення групи прокурорів від 01.07.2013 року.

- висновок експерта Слов`янського відділення СМЕ (Дослідження трупа) № 699 від 02.07.2013 року
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.07.2013 року
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.07.2013 року
- протокол проведення слідчого експерименту від 03.07.2013 року за участю потерпілої
- протокол проведення слідчого експерименту від 03.07.2013 року за участю інших осіб
- протокол проведення слідчого експерименту від 03.07.2013 року за участю свідка та інших осіб
- протокол проведення слідчого експерименту від 19.08.2013 року за участю свідка
- висновок експерта № 25 від 12.07.2013 року додатково до експертизи трупа № 699 від 02.07.2013 року
- висновок експерта № 28 від 02.09.2013 року додатково до експертизи трупа № 699 від 02.07.2013 року
- ухвала слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_7 від 30.08.2013 року про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4
-ухвалу Слов`янського міськрайонного суду від 03.10.2013 року про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Артемівському слідчому ізоляторі УДПС України в Донецькій області терміном на 60 днів.

-ухвалу Слов`янського міськрайонного суду від 29.11.2013 року про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Артемівському слідчому ізоляторі УДПС України в Донецькій області терміном на 60 днів.

-ухвалу суду від 13.09.2013 року про призначення справи відносно ОСОБА_4 до підготовчого судового засідання

-ухвалу суду від 23.09.2013 року про призначення кримінального провадження до судового розгляду

-ухвалу суду від 03.10.2013 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору

- вирок судді Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_5 від 03.12.2013 року відносно ОСОБА_4 засудженого за ч.2 ст. 121 КК України.
243/8909/13-к
1-кп/243/444/2013

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2013 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_5 ,

за участю секретаря ОСОБА_9 ,

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

підсудного ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 1-кп/243/444/2013 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 12.10.1990 року Краматорським міським судом Донецької області за ст.ст. 141 ч. 2, 140 ч. 2, 42, 25 КК України (1960 р.) до позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна умовно, з обов`язковим залученням до праці;

2) 26.06.1992 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ст.ст. 142 ч. 2, 141 ч. 2, 222 ч. 3, 42, 43 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією майна, звільнений з місць позбавлення волі 28.06.1999 року за відбиттям строку покарання;

3) 22.05.2001 року Сакським районним судом АР Крим за статтями 229-8, 140 ч. 2, 42 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці з конфіскацією майна;

4) 30.08.2001 року Сакським міським судом АР Крим за статтями 140 ч. 3, 42 ч. 3 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців 7 днів;

5) 24.02.2006 року Сакським міськрайонним судом АР Крим за статтями 185 ч. 2, 186 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 6 років;

6) 31.05.2006 року Київським районним судом м. Сімферополя за статтями 309 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 28.11.2011 року у зв`язку із відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не встав і знову скоїв злочин, передбачений ст. 121 ч. 2 КК України за наступних обставин:

01.07.2013 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 знаходився на території двору № 15 по вул. Горького у м. Миколаївка, де між ним та ОСОБА_13 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна перепалка, в ході якої ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, з метою заподіяння ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, наніс удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_13 , від чого ОСОБА_14 впав на землю і помер на місці події, а ОСОБА_15 з місця скоєння злочину зник.

Навмисними діями ОСОБА_4 ОСОБА_13 були спричинені ушкодження у вигляді: сінець лівого ока, садно підборіддя ліворуч, великі крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку і мозочка, крововиливи в речовину головного мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя під час їх заподіяння.

Причиною смерті ОСОБА_13 з`явилася закрита черепно-мозкова травма: дифузна травма головного мозку, що ускладнилася розвитком набряку головного мозку та легенів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в скоєнні злочину передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України свою провину не визнав, пояснивши суду, що коли він 01.07.2013 року знаходився на роботі, то йому подзвонила нерідна дочка ОСОБА_16 та повідомила, що у неї є проблеми з минулим чоловіком ОСОБА_13 та попросила бути присутнім при їх бесіді. Близько 15 години він пішов на обід, зайшов до двору, в якому знаходиться квартира Сімейко по вул. Горького, побачив, що у дворі біля під`їзду ОСОБА_14 знаходяться ОСОБА_16 , її співмешканець ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , вирішив не заважати їм, подивитися на їх розмову та втрутитися

у разі необхідності. Він присів навшпиньки на іншому кінці двору та став дивитися. Він побачив, як ОСОБА_17 та ОСОБА_13 стали сваритися, потім ОСОБА_18 три-чотири рази вдарив Сімейко кулаком в обличчя, від ударів ОСОБА_14 відскочив назад, але рівноваги не втрачав і не падав. Він підбіг до ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , розтягнув їх, під час розтягування ОСОБА_14 збив у нього з носа сонячно-захистні окуляри. ОСОБА_18 відійшов в сторону, а він почав розмовляти з ОСОБА_14 . Так, як ОСОБА_19 раніше його повідомила про те, що ОСОБА_14 продав її мобільний телефон для придбання наркотиків, то він став питати ОСОБА_14 коли той поверне гроші за телефон Полторацької, Сімейко пообіцяв повернути телефон протягом двох днів. На початку розмови із Сімейко той був неадекватний, очі були дивні, тому він вирішив вдарити ОСОБА_14 долонею по обличчю, ОСОБА_14 увернувся, тому він наніс удар ОСОБА_14 не долонею по обличчю, а кінчиками пальців правої руки по лівій щоці. Сам він був тверезий, під час розмови з ОСОБА_14 він почув від нього перегар та зрозумів, що ОСОБА_14 знаходився у стані сп`яніння. Також у Сімейко на підборідді була кров та сінець на лівій щоці. Після того, як він вдарив ОСОБА_14 кінчиками пальців, той став адекватним. Його розмова з ОСОБА_14 тривала близько 7 хвилин, до того часу, як з під`їзду вийшла мати ОСОБА_14 . Сімейко повернувся до матері обличчям, зробив 2-3 кроки їй назустріч та впав на землю боком, лівою щокою. Мати ОСОБА_14 підбігла до нього, вдарила по обличчю, потім підбігла до ОСОБА_14 , стала голосити, перевернула ОСОБА_14 на спину, стала робити йому штучне дихання, дути в рота, так, як ОСОБА_14 став хрипіти. Він бажав надати ОСОБА_14 медичну допомогу, так, як зрозумів, що у Сімейко передозування наркотиками, але мати ОСОБА_14 завадила йому це зробити. Після того, як ОСОБА_14 впав, ОСОБА_18 побіг з двору будинку по напрямку до школи, а він та Полторацька трохи постояли, побачили приїзд швидкої та пішли до відділення міліції. По дорозі зустріли ОСОБА_18 , який пішов з ними. У міліції ОСОБА_18 йому повідомив, що він нещодавно звільнився з місць позбавлення волі, де відбував покарання за ст. 121 ч. 2 КК України і боїться того, що йому призначать довічне позбавлення волі. Про те, що ОСОБА_14 помер, він зрозумів вже у відділенні міліції. Він вважає, що смерть ОСОБА_14 настала в наслідок передозування наркотиками. Заявлений потерпілою цивільний позов не визнає, нічого виплачувати потерпілій ОСОБА_11 не буде.

Не зважаючи на невизнання своєї вини у вчинені злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, вина ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України доведена наступними доказами:

Показаннями потерпілої ОСОБА_11 матері загиблого ОСОБА_13 , яка показала, що ОСОБА_13 - її рідний син, у них з сином були добрі стосунки, мешкали разом. 01.07.2013 року у неї був вихідний день, тому вона з сином приблизно о 13 годині пішли до супермаркету за продуктами. Вдома залишилася старенька бабуся ОСОБА_20 , яка після повернення їх з магазину повідомила, що до її сина двічі приходила його минула дружина ОСОБА_19 , з якою син не мешкав близько 1,5 місяця. Син подзвонив ОСОБА_21 , сказав що він вдома і вона може підходити. Незабаром до під`їзду підійшли ОСОБА_19 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , вона це спостерігала з вікна квартири, яка розташована на другому поверсі будинку. Син вийшов з квартири, підійшов до Полторацької. Вона побачила вираз обличчя ОСОБА_15 , злякалася за сина та вибігла з квартири. Під час її спостереження з вікна сина ніхто не бив. Коли вона знаходилася на крильці під`їзду, на відстані близько 10 метрів до сина та ОСОБА_15 , то побачила як ОСОБА_15 вдарив сина кулаком правої руки у нижню частину обличчя. Від удару син зразу же впав на землю на лівий бік головою до під`їзду. Вона підбігла до сина, ОСОБА_15 замахнувся на неї, але не став бити, відійшов в бік. У сина закатувалися очі, він хрипів. Вона перевернула сина на спину, стала робити йому штучне дихання, але син помер. Від удару ОСОБА_15 до смерті сина пройшли лічені хвилини. Викликані працівники швидкої допомоги констатували його смерть. Після того, як вона кинулася надавати допомогу сину, ОСОБА_19 сказала, що ОСОБА_13 знепритомнів, що не треба кричати, після чого ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 пішли зі двору.

З якої причини ОСОБА_19 . ОСОБА_15 та ОСОБА_18 приходили до сина вона не знає, син був одружений на ОСОБА_19 , ОСОБА_19 їй була неприємна, вона забороняла сину під час шлюбу з Полторацькою приводити її до дому, їй невідомо були чи не були у сина з Полторацькою якісь конфлікти. Син не хворів, на диспансерному обліку у лікарів не знаходився, наркотиків не вживав. Після смерті сина вона втратила бажання жити, два місяці лежала ліжком, не ходила на роботу, схудла на 20 кг, хворіла, у неї порушився тиск. У зв`язку із похоронами сина та його поминами їй завдано матеріальну шкоду, розмір якої складає 7950,00 грн. Завдану моральну шкоду вона оцінює в 100000,00 грн., так, як вона в наслідок дій ОСОБА_15 отримала важкий стрес, шок, душевні страждання, погіршився її стан здоров`я, вона не може змиритися із втратою близької та дорогої для неї людини сина, втратила життєву ціль. Просила суд стягнути зі ОСОБА_4 на власну користь матеріальну та моральну шкоду, судові витрати.

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.07.2013 року потерпіла ОСОБА_11 серед пред`явлених їй чотирьох фотознімків осіб впізнала ОСОБА_4 по волоссю, будівлі обличчя, як особу, яка 01.07.2013 року завдала тілесні ушкодження її сину ОСОБА_13 , від яких той помер.

Потерпіла ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту від 03.07.2013 року на місці показала та розказала при яких обставинах ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_13 , після чого настала смерть ОСОБА_13 .

Показаннями свідка ОСОБА_20 , яка суду показала, що ОСОБА_13 її онук, що 01.07.2013 року приблизно в 13 годин, ОСОБА_13 разом із матір`ю ОСОБА_11 пішли за покупками до магазину, вона залишилася вдома, коли по домофону подзвонила минула дружина ОСОБА_14 Полторацька ОСОБА_22 , стала питати онука, вона повідомила про те, що онук з матір`ю пішли до магазину. Вона подивилася у вікно Полторацька була не сама, з нею був її вітчим ОСОБА_15 та ще один, їй незнайомий хлопець, вони ходили по двору. Потім прийшли з магазину донька з онуком, вона повідомила онука про те, що до нього приходила Полторацька. Сімейко вийшов із дому, вона у вікно спостерігала, як онук підійшов до ОСОБА_19 та ОСОБА_15 приблизно на 3 метри, незнайомий хлопець, як потім дізналася, ОСОБА_23 , стояв на метр подалі. Полторацька була одягнута у довгу юбку білого кольору, ОСОБА_15 - в куртку червоного кольору з чорними рукавами. Онук розмовляв з ОСОБА_19 , потім ОСОБА_15 пішов назустріч онуку, ОСОБА_24 підняв в гору руки, захищаючись від ОСОБА_15 . ОСОБА_15 підійшов до онука та наніс тому один удар кулаком у щелепу, від удару ОСОБА_24 впав на бік. До ОСОБА_24 підбігла його мати ОСОБА_25 , перевернула ОСОБА_24 на спину та стала робити штучне дихання. Вона також вийшла з квартири. Приблизно через 15-20 хвилин приїхав автомобіль швидкої допомоги, лікар якої констатував смерть онука. Під час шлюбу ОСОБА_14 з ОСОБА_19 вони мешкали окремо, Сімейко нерідко приходив до них з синцями на обличчі, інколи обличчя було пошкрябане. Полторацька свого часу наполягла на укладанні шлюбу, потім на його розірванні. Сімейко казав, що ОСОБА_21 його б`є, пошкрябала йому обличчя. У червні 2013 року вона знаходилася на стаціонарному лікуванні, по його закінченню дізналася що онук та Полторацька розірвали шлюб та мешкають окремо.

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.07.2013 року свідок ОСОБА_20 серед пред`явлених їй чотирьох фотознімків осіб впізнала ОСОБА_4 по волоссю, будівлі обличчя, очам, як особу, яка 01.07.2013 року завдала тілесні ушкодження її онуку ОСОБА_13 , від яких той помер.

Свідок ОСОБА_20 під час проведення слідчого експерименту від 03.07.2013 року на місці показала та розказала при яких обставинах ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_13 , після чого настала смерть ОСОБА_13 , при чому під час слідчого експерименту слідча група встановила, що з вікна квартири, з якого свідок ОСОБА_20 спостерігала у вікно, простежується місце події.

Показаннями свідка ОСОБА_26 , яка суду показала, що 01.07.2013 року вона знаходилася вдома, її будинок має спільний з будинком АДРЕСА_3 двір. Вона випадково підійшла до вікна, так, як на підвіконні сидів кіт, і побачила як у дворі до ОСОБА_27 підійшов чоловік нижче того на зріст,

одягнутий у темний низ, верх - темний з червоними полосами та вдарив Сімейка кулаком під підборіддя, ОСОБА_14 впав, встигши виставити руку. Чоловік був один, неподалік стояла жінка, вдягнена у білу юбку. До ОСОБА_14 підбігла його мати ОСОБА_28 , кинулася до незнайомця, потім до ОСОБА_24 , перевернула того на спину, стала робити штучне дихання, почала кричати, вимагаючи від сина дихати. Підійшли люді, потім приїхала швидка допомога. ОСОБА_24 надавали допомогу. Вона не запам`ятала куди дівся чоловік, який вдарив ОСОБА_14 , а жінка у білій юбці підійшла до Сімейка та його матері, потім пішла.

Показаннями свідка ОСОБА_29 , яка суду показала, що ОСОБА_13 її брат, ОСОБА_15 та ОСОБА_19 вона також знає, так, як мешкає з ними в одному під`їзді. Полторацька та ОСОБА_14 деякий час були одружені, спільних дітей у них не було. Полторацька постійно вимагала у Сімейко гроші, з цього приводу між ними були скандали. У березні 2013 року вони розлучилися, а через 1,5 місяця - розсталися. Вітчим Полторацької ОСОБА_4 став вимагати гроші у ОСОБА_14 , казав що за квартиру є борги, що ОСОБА_30 потрібно 2000,00 грн. на шубу. Сімейко влаштувався на роботу, але вдома відпочивати не міг із-за маленької дитини ОСОБА_19 , тому звільнився з роботи, після розлучення не працював. Брат ОСОБА_24 не вживав наркотики, не зловживав спиртним, захворювань у брата не було. Брат був спокійним, першим не дрався, але захистити себе міг.

Показаннями свідка ОСОБА_31 , який суду показав, що працює лікарем швидкої допомоги, що 01.07.2013 року він у складі бригади приїхав на виклик до двору АДРЕСА_3 , постраждалий хлопець до 30 років знаходився у дворі цього будинку, його тримав хтось з родичів, був без свідомості. На місце події приїхали протягом 3-5 хвилин після отримання виклику. При огляді явних ознак тілесних ушкоджень він не побачив, крові на хлопці не було. Йому здалося, що у хлопця пошкодження гортані. Зі слів осіб, які були поруч, він дізнався про те, що хлопця інший чоловік вдарив кулаком в обличчя, від удару хлопець впав. Під час огляду хлопця він констатував його смерть, так, як у хлопця були ознаки клінічної смерті - зіниці розширені, дихальний рух відсутній. Причину смерті він не встановлював, так, як це є обов`язок судово-медичного експерта.

Свідок ОСОБА_32 , яка працює фельдшером швидкої допомоги, дала показання, які співпадають із показаннями свідка ОСОБА_33 .

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що ОСОБА_4 її вітчим, стосунки з ним у неї гарні. ОСОБА_13 був її чоловіком, в жовтні 2012 року вони одружилися, у березні 2013 року - розірвали шлюб. Вона розірвала шлюб із ОСОБА_14 у зв`язку з тим, що той вживав наркотики. Сімейко їй сам розповів, що з 13 років вживає наркотики внутрівенно, вона у нього бачила закривавлену голку від шприцу. Під час шлюбу ОСОБА_14 бив її, вона до міліції не зверталася. 01.07.2013 року ОСОБА_14 зателефонував їй та запропонував прийти до нього. Вона прийшла, по домофону дізналася від його бабусі, про те, що ОСОБА_14 немає вдома. Потім ще раз підходила ОСОБА_14 не повернувся додому. Через 40 хвилин ОСОБА_14 подзвонив їй сам та сказав, що він вже вдома. В цей час прийшов її співмешканець ОСОБА_17 , удвох з ОСОБА_18 вони пішли до Сімейка. Вийшов Сімейко, вони почали розмовляти, ОСОБА_14 схопив її за руку. До них підбіг ОСОБА_18 та наніс ОСОБА_14 удар кулаком в обличчя, ОСОБА_14 та ОСОБА_18 стали штовхатися. Під час штовханини ОСОБА_18 ще раз вдарив ОСОБА_14 у голову. Вона подзвонила вітчиму ОСОБА_15 , той виявився неподалік, розтягнув ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , відвів ОСОБА_14 в сторону, став з ним розмовляти, став питати коли ОСОБА_14 поверне телефон, той відповів, що через тиждень, в розмові ОСОБА_14 став погрожувати ОСОБА_15 . ОСОБА_15 наніс ОСОБА_14 удар долонею по обличчю, ОСОБА_14 відвернувся та впав. Бійка ОСОБА_14 та ОСОБА_18 зайняла приблизно 10 хвилин, після того, як ОСОБА_15 наніс удар долонею по обличчю ОСОБА_14 та до того моменту, як ОСОБА_14 впав, пройшло не менше 5 хвилин. З моменту як ОСОБА_14 вийшов з під`їзду та до моменту коли він впав пройшло 35-40 хвилин. Після того, як ОСОБА_14 впав, з під`їзду вийшли його мама та бабуся, які, як вона думає, дивилися у вікно. З ОСОБА_17 вона не спілкується з 08.07.2013 року.

Свідок ОСОБА_16 під час проведення слідчого експерименту від 19.08.2013 року на місці показала та розказала при яких обставинах ОСОБА_4 наніс удар правою рукою в область підборіддя ОСОБА_13 , після того, як ОСОБА_17 наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_13 .

Суд, оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 та ОСОБА_34 в сукупності з наявними іншими доказами по справі, вважає їх правдивими, такими що підтверджують обставини заподіяння ОСОБА_13 . 01.07.2013 року саме ОСОБА_4 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Окрім показань потерпілої та свідків, вина ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами:

Витягом з кримінального провадження № 0004208, з якого слідує, що 01.07.2013 року до Слов`янського МВ надійшло повідомлення про те, що 01.07.2013 року у дворі будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_4 ненавмисно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_13 , від якого останній помер.

Рапортом чергового помічника відділу від 01.07.2013 року, з якого слідує, що 01.07.2013 року СШМД МЛ ім. Леніна обслуговано ОСОБА_13 , діагноз - смерть до прибуття автомобілю СШМД, тілесні ушкодження отримав 01.07.2013 року у дворі будинку АДРЕСА_3 .

Даними протоколу огляду трупа від 01.07.2013 року, з якого слідує, що на ділянці місцевості розташованої у дворі будинку АДРЕСА_3 на відстані 1 м в бік 2 під`їзду на землі лежить труп ОСОБА_13 , одягнутий у шорти та тапочки, задубіння слабо виражено, явища гниття відсутні, трупні плями фіолетового кольору, розташовуються по задньобоковій поверхні тіла, ушкодження в області підборіддя, злегка зліва, розміром 3,5х1,5; у кінці лівого ока крововилив неправильної округлої форми діаметром 0,6 см, інших візуально явних ушкоджень не виявлено.

Висновком експерта № 699 від 20.08.2013 року, з якого слідує, що при дослідженні трупа ОСОБА_13 знайдені наступні тілесні ушкодження: великі крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку і мозочка, крововиливи в речовину головного мозку, які утворилися від дії тупих предметів, незадовго до настання смерті і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя під час їх заподіяння. Сінець лівого ока, садно підборіддя ліворуч, утворилися від дії тупих предметів, незадовго до настання смерті, та мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Будь-яких інших тілесних ушкоджень при вивчені описової частини судово-медичного дослідження трупа не виявлено. Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми: дифузної травми головного мозку, що ускладнилося розвитком набряку головного мозку та легенів. При судово-токсикологічному дослідженні у крові та внутрішніх органах від його трупа не знайдений етиловий спирт та наркотичні речовини. Кров від його трупа відноситься до групи АВ. При мікроскопічному дослідженні шматочків внутрішніх органів виявлено: гостре венозне повнокров`я внутрішніх органів, гіперплазія селезьонки, серозний межуточний гепатит, очагова жирова дистрофія печінки, дистрофічні зміни у паренхіматичних органах.

Даними протоколу огляду місця події від 02.07.2013 року, в ході якого під час огляду місця виявлення трупу ОСОБА_13 каміння, наростів кореневищ дерев та інших предметів, слідів крові не виявлено.

Висновком експерта № 25 від 21.08.2013 року додатково до експертизи трупа № 699 від 02.07.2013 року, з якого слідує, що на підставі вивчення описової частини судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_13 , вивченням протоколу огляду трупа, протоколів проведення слідчих експериментів у знайдених зовнішніх тілесних ушкодженнях не відтворилися особливі властивості травмуючих предметів, таким чином дати відповідь від якого конкретно травмуючого предмету утворилися тілесні ушкодження по наявним даним не можливо; враховуючи

характер тілесних ушкоджень, неможливо виключити можливість неодноразового впливу травмуючих предметів в одне те саме місце; виявлена закрита черепно-мозкова травма знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті; враховуючи характер тілесних ушкоджень, то після їх отримання потерпілий повинен був негайно втратити свідомість; під час отримання тілесних ушкоджень потерпілий обличчям був звернений до травмуючих предметів; виявлена черепно-мозкова травма по своєму характеру повинна розцінюватися як смертельна, таким чином після її отримання смерть повинна була настати раптово, або за дуже короткий час обумовлений декількома хвилинами; враховуючи характер тілесних ушкоджень, не виключається можливість їх створення від впливів кулаків людини; при вивчені описової частини судово-медичного дослідження трупа не знайдено тілесних ушкоджень характерних для утворення в результаті падіння з висоти власного росту, з наданням тілу додаткового прискорення; враховуючи характер тілесних ушкоджень, то можливість їх утворення від дії власної руки потерпілого виключається; враховуючи характер трупних змін вказаних в протоколі огляду трупа, не виключена можливість зміни пози трупа у зв`язку з тим, що він був оглянутий в першу фазу розвитку трупних плям; смерть його настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми: дифузної травми головного мозку, що ускладнилося розвитком набряку головного мозку та легенів. З урахуванням часу переживанням трупних плям та характеру травми, смерть його могла настати за 6-8 годин до огляду трупа (10.00-12.00, 01.07.2013 р.); враховуючи характер, локалізацію тілесних ушкоджень, вони могли утворитися за обставинами зазначеними під час проведення слідчих дій з ОСОБА_11 , ОСОБА_20 ; утворення тілесних ушкоджень у потерпілого, при обставинах вказаних ОСОБА_17 під час проведення з ним слідчих дій виключається.

Додатковим висновком експерта № 28 від 03.09.2013 року до експертизи трупа № 699 від 02.07.2013 року, з якого слідує, що на підставі вивчення описової частини судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_13 , вивченням протоколу огляду трупа, протоколів допитів, слідує, що враховуючи характер черепно-мозкової травми, то більш імовірно, що вона утворилася від впливу у нижню щелепу. У зв`язку з цим ушкодження на нижній щелепі має прямий причинний зв`язок з настанням смерті. Приймаючи до уваги те, що обставини сталися у літній період року, температура повітря досягала 30 градусів, таким чином трупні зміни при вказаних умовах можуть прискорюватись, у зв`язку з цим не виключається можливість настання смерті потерпілого у час вказаний ОСОБА_20 та ОСОБА_17 . У протоколі допиту ОСОБА_11 не вказала час настання смерті потерпілого.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 03.07.2013 року, за участю свідка ОСОБА_17 , в ході якого свідок ОСОБА_17 на місці показав та розказав при яких обставинах вийшов конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , але пояснив, що не бачив, як ОСОБА_15 наносив удар ОСОБА_13 , так, як в цей час він дивився в іншій бік, а коли повернувся, то побачив як ОСОБА_13 зробив декілька кроків по напрямку до під`їзду від ОСОБА_4 , який стояв поруч, після чого впав.

Допитати свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні виявилося неможливим у зв`язку із його тривалою відсутністю за місцем мешкання.

Допитаний в судовому засіданні у якості експерта судово-медичний експерт ОСОБА_35 пояснив суду, що після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_13 повинен був зразу втратити свідомість та впасти, він не міг після отримання тілесних ушкоджень вчиняти будь-які дії, в тому числі стояти та розмовляти, що біологічна смерть повинна закінчуватися набряком мозку та зупиненням серцевої діяльності. При дослідженні трупа ОСОБА_13 відбиралися зразки крові та внутрішніх органів, при дослідженні яких етилового спирту та наркотичних речовин в них не виявлено. Виявлене у трупа ОСОБА_13 наявне у нього за життя захворювання - цирозний гепатит не пов`язане з настанням смерті. Дослідження трупа ОСОБА_13 здійснював інший експерт ОСОБА_36 , який потім знаходився у відпустці, тому висновок експерта викладав він для того, щоб не затягувати проведення експертизи. Впливів на обличчі ОСОБА_13 було виявлено два, садно підборіддя має причинний зв`язок зі смертю, а

синець навколо ока розміром 0,6 мм. не має причинного зв`язку зі смертю, так, як від нього черепно-мозгова травма не могла утворитися. Одним ударом два тілесних ушкодження не могли утворитися. Синець під оком міг утворитися під час падіння Сімейко, який падаючи міг виставити руки, коліна. Кінетична сила під час падіння була мала. Час настання смерті уточнено в додатковій експертизі.

Допитаний в судовому засіданні у якості експерта судово-медичний експерт ОСОБА_36 пояснив суду, що він здійснював розтин та дослідження трупа, сліди захворювань у ОСОБА_13 він не встановлював, відібрав на дослідження частини органів та кров. Труп був одягнутий в шорти, слідів внутрівенних ін`єкцій на тілі трупа ОСОБА_13 виявлено не було

Суд критично оцінює показання підсудного ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_16 в частині заподіяння ОСОБА_13 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого свідком ОСОБА_17 , можливості ОСОБА_13 після заподіяння ОСОБА_18 йому цього тілесного ушкодження пересуватися, стояти, розмовляти та вчиняти свідомі дії, так, як показання підсудного ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_16 об`єктивно суперечать усіма іншими наведеними доказами, не узгоджуються з ними, а тому є не достовірними в частині не заподіяння ОСОБА_4 . ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_26 впізнали ОСОБА_4 як особу, яка нанесла ОСОБА_13 удар кулаком в підборіддя, від якого ОСОБА_13 впав на землю та помер на місці; висновки судово-медичних експертиз та показання судово-медичного експерта ОСОБА_37 , наданні ним в суді, зазначають про відсутність з медичної точки зору, у ОСОБА_13 наявності після отримання тілесного пошкодження у вигляді удару в підборіддя можливості вчиняти свідомі дії, так, як ОСОБА_13 після отримання саме цього тілесного ушкодження повинен був втратити свідомість і впасти, що і стало в дійсності після удару ОСОБА_4 .

Знаходження ОСОБА_13 в день смерті у стані наркотичного сп`яніння, вживання ним наркотичних засобів не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи, спростовується висновком експерта № 699 від 20.08.2013 року.

Суд приходить до висновку про те, що зазначені показання надані підсудним ОСОБА_4 з метою як ухилитися від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, так і з метою перекладення своєї вини на іншу особу, а свідком ОСОБА_16 - з метою звільнення від відповідальності свого вітчима ОСОБА_4 .

З урахуванням зібраних у справі доказів в їх сукупності, суд вважає докази у справі належними і допустимими, а вину підсудного ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України доведеною, оскільки ОСОБА_4 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого і його дії правильно кваліфіковані за ст. 121 ч. 2 КК України.

При цьому у суду відсутні будь-які сумніви стосовно того, що дії саме ОСОБА_4 знаходяться у причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_13 , так, як у судовому засіданні доведено, що саме ОСОБА_15 заподіяв Сімейко тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть останнього.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, пом`якшуючих покарання ОСОБА_4 не виявлено.

Обставиною, обтяжуючою покарання ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

Як особа, ОСОБА_4 є осудним, характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку у лікарів-психіатрів та лікарів-наркологів не перебуває, не працює, раніше неодноразово судимий.

З урахуванням викладеного суд вважає, що ОСОБА_4 потрібно призначити покарання тільки у виді позбавлення волі у розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 статті 121 КК України, а виправлення та перевиховання підсудного

ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_11 щодо стягнення з ОСОБА_4 на її користь 7950,00 грн на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, так, як усі витрати документально підтвердженні і пов`язані із похованням ОСОБА_13 , в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн. підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приймає до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна, відповідно до якого, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачене відшкодування в меншому чи більшому розмірі.

Таким чином, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 7950 грн. 00 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо відшкодування потерпілій моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподаювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

Суд зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт спричинення позивачу моральних або фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин або якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі або в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду і з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_11 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в результаті протиправних дій підсудного ОСОБА_4 було заподіяно моральну шкоду.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої ОСОБА_11 , погіршення її здібностей, ступеня вини ОСОБА_4 та відсутність у нього офіційного заробітку (доходу), настання тяжких наслідків внаслідок вчинення ОСОБА_4 злочину.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування заподіяної моральної шкоди частково, в сумі 90000,00 грн., так, як вважає, що саме такий розмір грошового відшкодування разом із винесенням обвинуваченому ОСОБА_4 обвинувального вироку та призначенням останньому покарання за вчинений злочин буде відповідати обсягу моральних страждань потерпілої ОСОБА_11 .

Стосовно відшкодування витрат за надання юридичних послуг адвокатом, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині пропорційно витраченому часу на надання правової допомоги.

Потерпілою сплачено адвокату ОСОБА_12 за надання правової допомоги 4500,00 грн., витрати підтверджені документально.

Розрахунок витрати часу адвокатом на складання позовної заяви суду не надано.

Адвокатом ОСОБА_12 на надання правової допомоги ОСОБА_11 в судовому засіданні витрачено 7 годин, із розрахунку 40 % від мінімальної заробітної плати за одну годину роботи адвоката відшкодуванню засудженим потерпілої підлягає 3211,60 грн. 7х40:100х1147=3211,60 грн.

Процесуальних витрат по справі не має.

Речових доказів по справі не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 121 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (Дев`ять) років.

До набрання вироком чинності запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Артемівському СІЗО УДПтСУ в Донецькій області.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчисляти із заліком досудового ув`язнення з 30.08.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_11 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_6 , ІПН НОМЕР_2 , матеріальну шкоду у розмірі 7950 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 90000 грн. 00 коп., витрати за надання юридичних послуг адвокатом у сумі 3211 грн. 60 коп., а усього 101161 грн. 60 коп. (Сто одна тисяча сто шістдесят одна гривна 60 копійок).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_5

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1