1-кп/381/311/17
381/2741/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2017 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження №0000779 від 27.07.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ровеньки, Ворошиловградської області, українця, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, пенсіонера, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України, що надійшло до суду з угодою про примирення,-

встановив:
ОСОБА_6 27 липня 2017 року близько о 04 годині, з побутових питань перебував в будинку своєї знайомої ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , переконався, що остання відпочиває і не спостерігає за ним, і в нього виник злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_5 шляхом крадіжки.Реалізуючи свій злочинний умисел на крадіжку майна ОСОБА_5 , переконавшись, що остання відпочиває та за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, маючи вільний доступ до кімнат, розташованих у будинку АДРЕСА_2 , з коридору таємно викрав жіночу сумку з шкірозамінника вартістю 300 гривень, в якій знаходились грошові кошти у сумі 2145 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_5 , банківські картки «Укрсіббанку» и «Приватбанку» без вартості, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, мобільний телефон «Нокиа 2626» вартістю 200 гривень, з сім-карткою мобільного провайдера «Київстар» без грошових коштів на рахунку, та мобільний телефон «Самсунг» GT E1080W вартістю 200 гривень, з сім-карткою мобільного провайдера «МТС» без грошових коштів на рахунку.
Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2845 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

28 липня 2017 року під час досудового розслідування між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Як об`єктивно перевірено судом, в даній угоді підозрюваний ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, істотних для даного провадження обставин. В угоді визначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який відповідає обставинам обвинувачення. Також, сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинений ним злочин, а саме, у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: а) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; б) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу пробації;б) повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.В угоді отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Обвинувачений в судовому засіданні, просив вказану угоду з потерпілою ОСОБА_5 , яка також не заперечувала проти цього, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при тому, що безумовно і повно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в обсязі висунутого органами досудового слідства обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявив, що здатний реально та повно виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор в судовому засіданні також вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України, а тому не заперечував проти її затвердження і призначення обвинуваченому узгодженого з потерпілою покарання та інших передбачених угодою заходів.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 та ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення на цій стадії судового розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого є потерпіла особа, і з огляду на фактичні обставини висунутого обвинувачення, державним чи суспільним інтересам шкода не завдана.

Суд шляхом вивчення витребуваних документів, а також проведення опитування учасників судового провадження додатково переконався, що укладення угоди сторонами було добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення з потерпілою, характер обвинувачення, щодо якого також визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а тому підстави для твердження про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 , на думку суду, беззаперечно існують.

Також суд погоджується і з тим, що визначені сторонами в угоді вид і розмір покарання не виходять за межі загальних та спеціальних засад його призначення, встановлених ст. 65 КК України, а саме, воно пропонуються у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а отже, узгоджена міра покарання має конкретний вираз.

Будь-яких інших підстав, зазначених у тому числі і у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за умовами перевіреної судом угоди, не встановлено.

Отже, на підставі всіх об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, з врахуванням доводів учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , форма та зміст угоди про примирення від 28 липня 2017 року відповідають вимогам КПК та КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди і призначення узгодженого її сторонами міри покарання.

Враховуючи викладене, суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474 та 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 28 липня 2017 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 28 липня 2017 року покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня постановлення вироку.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме: жіночу сумку з шкірозамінника; грошові кошти у сумі 2145 гривень; банківські картки «Укрсіббанку» и «Приватбанку»; мобільний телефон «Нокиа 2626»; мобільний телефон «Самсунг» GT E1080W , прилучені до матеріалів кримінального провадження № 0000779, та повернуті на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити у власника.

Вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржений обмеженим колом осіб з підстав, зазначених у ч. 3 ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1