Справа № 751/3191/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/301/2018
Категорія - ч.1,2 ст.149 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 грудня 2017 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хороше Озеро, Борзнянського району, Чернігівської області, Громадянина України, не одруженого, з середньотехнічною освітою працює керівником молодіжного танцювального колективу Благодійної організації допомоги обдарованим дітям м. Чернігова, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.149 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 грудня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.149, ч 2 ст.149 КК України і призначено йому покарання за ч.1 ст.149 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.149 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строк на 5 років, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 3 роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Арешт, накладений на 1/18 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.02.2017 року скасовано.

Арешти, накладені згідно ухвал слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07.02.2017 року на речі та предмети, виявлені та вилучені у ОСОБА_7 під час затримання та обшуку скасовано.

Процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 6210,48 грн. стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Повернуто грошові кошти у сумі 128000,00 грн. заставодавцю ОСОБА_9 , внесені нею як заставу на рахунок № НОМЕР_1 Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, згідно квитанції ПАТ КБ « Приватбанк» від 21 лютого 2017 року.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, у період з листопада 2016 року по січень 2017 року, ОСОБА_7 , діючи на території м. Чернігова, здійснив вербування громадянок України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з метою їх подальшої сексуальної експлуатації на території Китайської Народної Республіки, з використанням уразливого стану потерпілих.

Так, ОСОБА_7 , виконуючи дії, пов`язані з вербуванням дівчат серед мешканок Чернігівської області, через профіль « ОСОБА_14 » веб-сайту «VK» мережі Інтернет пропонував працевлаштування на території Китайської Народної Республіки.

На початку листопада 2016 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, в денний час ОСОБА_10 , знаходячись в районі Червоної площі м. Чернігова, отримала від невстановленої досудовим слідством особи на ім`я ОСОБА_15 номер мобільного телефону ОСОБА_7 , який за допомогою розміщеного на сторінці веб-сайту «УК`мережі Інтернет оголошення пропонував працевлаштування на території Китайської Народної Республіки.

Єлісеєва- ОСОБА_16 , перебуваючи в уразливому стані через скрутний матеріальний стан, пов`язаний з відсутністю роботи, наявністю боргу у розмірі 50000 грн., маючи на утриманні малолітню дитину та бажаючи працевлаштуватись, наступного, після зустрічі з невстановленою досудовим слідством особою на ім`я ОСОБА_15 дня, зателефонувала ОСОБА_7 . Останній дізнавшись про уразливий стан ОСОБА_10 , повідомив їй про можливість виїзду до м. Пекін Китайської Народної Республіки з метою надання оплатних сексуальних послуг, обіцяючи при цьому високі заробітки, добрі умови проживання та роботи.

З метою побудити у ОСОБА_10 бажання працевлаштуватися на території Китайської Народної Республіки та залучення її до боргової кабали, повідомив, що їй сплатять вартість відкриття візи для в`їзду до Китайської Народної Республіки та вартість перельоту. У результаті ОСОБА_10 погодилась на виліт до Китайської Народної Республіки з метою надання оплатних сексуальних послуг.

04.01.2017 року о 18 годині під час зустрічі поблизу будівлі колишнього навчального центру ДОСААФ, розташованої по вул. Реміснича, 49 м. Чернігова, ОСОБА_10 на прохання ОСОБА_7 надала йому свої паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, які ОСОБА_7 сфотографував на свій мобільний телефон для подальшого вирішення питання щодо відкриття візи для в`їзду до Китайської Народної Республіки.

23.01.2017 року ОСОБА_7 , з метою забезпечення прибуття ОСОБА_10 до Китайської Народної Республіки для сексуальної експлуатації, подзвонив на номер її мобільного телефону та повідомив, що 05.02.2017 вона повинна виїхати з м. Чернігова до аеропорту Бориспіль для подальшого вильоту до м. Пекін Китайської Народної Республіки.

05.02.2017 року близько 6 год. ОСОБА_7 , супроводжуючи ОСОБА_10 , виїхав з м. Чернігова та прибув до аеропорту Бориспіль, розташованого за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7 ДПМА «Бориспіль», де супроводив ОСОБА_10 до пункту контролю служби авіаційної безпеки терміналу «D» для подальшої її посадки на літак рейсом PS287 з вильотом о 10 год. 20 хв. до м. Пекін Китайської Народної Республіки, після чого був затриманий працівниками поліції.

Своїми діями, що виразились у вербуванні ОСОБА_10 , вчиненому з метою сексуальної експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілої, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 149 КК України.

В середині листопада 2016 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_11 , перебуваючи в уразливому стані через скрутний матеріальний стан, пов`язаний з відсутністю роботи, навчанням на платній основі у вищому навчальному закладі, проживанні в орендованому житлі, знаходячись в кафе «Паста-Баста», розташованому по просп. Миру, 21 м. Чернігова, дізналась від ОСОБА_10 про можливість виїзду до Китайської Народної Республіки для надання оплатних сексуальних послуг.

У подальшому, 03.01.2017 року в денний час ОСОБА_10 , знаходячись за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , користуючись власним мобільним телефоном, через програму «Viber», зв`язалась з ОСОБА_7 та домовилась з ним про зустріч.

04.01.2017 року приблизно о 18 годині під час зустрічі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 поблизу будівлі колишнього навчального центру ДОСААФ, розташованої по АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , діючи повторно, достовірно знаючи про уразливий стан ОСОБА_11 , розповів їй про можливість виїзду до м. Пекін Китайської Народної Республіки з метою надання оплатних сексуальних послуг, обіцяючи при цьому високі заробітки, добрі умови проживання та роботи. З метою побудити у ОСОБА_11 бажання працевлаштуватися на території Китайської Народної Республіки та залучення її до боргової кабали, повідомив, що їй сплатять вартість відкриття візи для в`їзду до Китайської Народної Республіки та вартість перельоту. У результаті, ОСОБА_11 погодилась на виліт до Китайської Народної Республіки з метою надання оплатних сексуальних послуг.

Своїми діями, що виразились у вербуванні ОСОБА_11 , вчиненому з метою сексуальної експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілої, повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 149 КК України.

Всередині листопада 2016 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_12 , перебуваючи в уразливому стані через скрутний матеріальний стан, пов`язаний з відсутністю роботи, навчанням на платній основі у вищому навчальному закладі та бажаючи покращити своє матеріальне становище, спілкуючись на сайті «VK» мережі Інтернет з невстановленою досудовим слідством особою на ім`я ОСОБА_15 , дізналась про можливість працевлаштування на території Китайської Народної Республіки. Невстановлена досудовим слідством особа на ім`я ОСОБА_15 домовилась про їх зустріч з ОСОБА_7 , яка відбулась наступного дня чи через день (точної дати досудовим слідством не встановлено) приблизно о 18 год. поблизу кафе швидкого харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по вул. Кирпоноса, 34. м. Чернігова.

Під час зустрічі, ОСОБА_7 , діючи повторно, знаючи про уразливий стан ОСОБА_12 , розповів їй про можливість виїзду до м. Пекін або до м. Гонконг Китайської Народної Республіки з метою надання оплатних сексуальних послуг, обіцяючи при цьому високі заробітки, добрі умови проживання та роботи. З метою побудити у ОСОБА_12 бажання працевлаштуватися на території Китайської Народної Республіки та залучення її до боргової кабали, повідомив, що їй сплатять вартість відкриття візи для в`їзду до Китайської Народної Республіки та вартість перельоту. У результаті, ОСОБА_12 погодилась на виліт до Китайської Народної Республіки з метою надання оплатних сексуальних послуг.

Своїми діями, що виразились у вербуванні ОСОБА_17 , вчиненому з метою сексуальної експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілої, повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 149 КК України.

В кінці січня 2017 року в денний час ОСОБА_13 , перебуваючи в уразливому стані через скрутний матеріальний стан, пов`язаний з відсутністю роботи, навчанням на платній основі у вищому навчальному закладі та бажаючи покращення свого матеріального становища, знаходячись на веб-сторінці сайту «VK» мережі Інтернет, звернула увагу на оголошення щодо пошуку дівчат для роботи у Китайській Народній Республіці, залишене профілем «Зиневский Дима».

З метою отримання більш детальної інформації щодо працевлаштування, ОСОБА_13 за допомогою мобільного зв`язку 27.01.2017 о 13 год. 27 хв. зв`язалась з ОСОБА_7 , який дізнавшись про уразливий стан ОСОБА_13 , діючи повторно, розповів їй про можливість виїзду до м. Гонконг, м. Гуанчжоу та інших міст Китайської Народної Республіки з метою надання оплатних сексуальних послуг, обіцяючи при цьому високі заробітки, добрі умови проживання та роботи. З метою побудити у ОСОБА_13 бажання працевлаштуватися на території Китайської Народної Республіки та залучення її до боргової кабали, ОСОБА_7 повідомив, що їй сплатять вартість відкриття візи для в`їзду до Китайської Народної Республіки та вартість перельоту. Також, 27.01.2017 о 14 год. 15 хв. під час телефонної розмови ОСОБА_7 домовився з ОСОБА_13 зустрітися в цей же день.

27.01.2017 року близько 15 год. під час зустрічі у приміщенні колишнього навчального центру ДОСААФ, розташованому по вул. Реміснича, 49 м. Чернігова, ОСОБА_7 , знаючи про уразливий стан ОСОБА_13 , повторно розповів їй про можливість виїзду до Китайської Народної Республіки з метою надання оплатних сексуальних послуг, обіцяючи при цьому високі заробітки, добрі умови проживання та роботи.

У результаті цього, ОСОБА_13 під час телефонної розмови з ОСОБА_7 , що відбулась 30.01.2017 о 23 год. 19 хв., погодилась на виліт до Китайської Народної Республіки з метою надання оплатних сексуальних послуг.

Своїми діями, що виразились у вербуванні ОСОБА_13 , вчиненому з метою сексуальної експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілої, повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.149 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.149 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на той же строк, що і визначив суд першої інстанції, але без звільнення від відбування покарання з випробовуванням. З мотивувальної частини вироку виключити посилання на наявність пом`якшуючої обставини активне сприяння розкриттю злочину. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікації дій останнього вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу внаслідок м`якості призначеного покарання.

Судом не в повній мірі враховано кількість та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, об`єктом яких є воля, честь і гідність особи. Зокрема, з чотирьох вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, одне згідно з ст.12 КК України є тяжким та три особливо тяжкі. Не взято до уваги корисливий мотив вчинення правопорушень, те, що лише завдяки своєчасному відкриттю незаконної діяльності ОСОБА_7 потерпілих не було переміщено до іншої держави з метою їх сексуальної експлуатації.

Таким чином, вважає, що суд помилково дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання з випробовуванням.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити з вказаних у ній обставин, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового засідання у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 149, ч. 2 ст. 149 КК України визнав повністю, щиро каявся у скоєному та обіцяв більше подібного не вчиняти. В апеляційному суді обвинуваченим ОСОБА_7 були надані аналогічні пояснення.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.149 КК України, як вербування людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи та за ч.2 ст.149 КК України, як вербування, вчинене з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчинене повторно.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Вирішуючи питання стосовно призначення покарання ОСОБА_7 колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не знаходять своє підтвердження.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.ст.65,66,67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень та їх кількість, ступінь вини обвинуваченого та мотивацію злочину, позицію потерпілих, які не заявляли вимог про відшкодування шкоди та висловили думку, щодо винесення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, також, суд врахував особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності, не одружений, має постійну роботу, за місцем проживання та роботи характеризується добре, користується авторитетом в колективі, обставини, а також врахував обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання і дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 достатнім та необхідним покаранням буде мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.149 КК України, без ізоляції від суспільства, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України та без додаткового покарання у виді конфіскації майна.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, а також враховуючи, що діянням обвинуваченого не заподіяно будь-яких наслідків, обставини вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

В апеляційній скарзі прокурором вказує на неврахування тяжкості вчиненого злочину та корисливих мотивів. Однак тяжкість вчиненого кримінального правопорушення була врахована судом при призначенні покарання, а корисливий мотив не може бути підставою для призначення більш суворого покарання. Будь-яких інших обставин, які свідчать про необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання, що були не враховані судом першої інстанції, прокурором не наведено.

Є безпідставним посилання прокурора на виключення пом`якшуючої покарання обставини активне сприяння розкриттю злочину, оскільки дії обвинуваченого в ході досудового розслідування свідчать про наявність такої пом`якшуючої покарання обставини.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4