Справа № 362/6130/17
Провадження 1-кп-275/17
ухвала
Іменем України
12 грудня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі колегії суддів :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001232 від 30.07.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :
23 листопада 2017 року до Обухівського районного суду Київської області з Апеляційного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001232 від 30.07.2017 року, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч.2 ст. 187 КК України.
Ухвалою суду від 23.11.2017 року призначене підготовче судове засідання по вищевказаному кримінальному провадженню.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим на 60 днів, оскільки не відпали ризики, які існували під час обрання такого запобіжного заходу, а саме обвинувачені можуть впливати на потерпілого та свідків, переховуватись від суду. Потерпілий підтримав прокурора.
Захисники та обвинувачені щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду заперечили, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема не зрозуміло в чому саме обвинувачуються особи, які саме дії вчиняв кожний з обвинувачених. Крім цього наявні невідповідності в анкетних даних обвинувачених, зазначених в обвинувальному акті. Також зазначили, що реєстр матеріалів досудового розслідування також не відповідає вимогам КПК, оскільки містить не конкретні дані.

Щодо продовження міри запобіжного заходу обвинувачених також заперечили, оскільки прокурором не обґрунтовані ризики, передбачені КПК України. З обвинувального акту не вбачається намагання обвинувачених впливати на потерпілого чи свідків, переховуватись від суду чи іншим шляхом перешкоджати судовому розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд встановив такі обставини.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України (далі - КПК).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Таким чином, для призначення справи до судового розгляду суд повинен пересвідчитись у доведенні до відома підозрюваного деталей вчинення інкримінованого злочину в передбаченій законом формі. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
З формулювання обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по епізоду обвинувачення за ч. 3 ст. 289 КК України вбачається, що вони усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_6 , погрожуючи йому предметами, зовні схожими на пістолети здійснили з них постріли, чим спричинили потерпілому легкі тілесні ушкодження, в той же час в обвинувальному акті не конкретизовано, хто з обвинувачених скільки пострілів зробив, куди вони були спрямовані, якщо в бік потерпілого, то не конкретизовано скільки пострілів було влучних, в які частини тіла потерпілого влучили кулі, спричинивши легкі тілесніушкодження, не конкретизовано також скільки куль було випущено кожним з обвинувачених.
З формулювання обвинувачення ОСОБА_8 по епізоду обвинувачення за ч. 3 ст. 289 КК України вбачається, що він після повної зупинки автомобіля здійснив один постріл з предмета, зовні схожого на пістолет, в напрямку потерпілого ОСОБА_6 , в той же час в обвинувальному акті не конкретизовано, чи влучним був зазначений постріл та в яку частину тіл потерпілого він влучив.
Формулювання обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вищезазначеній частині є незрозумілим, оскільки неконкретизовано та не розмежовано внаслідок чиїх дій (пострілів), обох обвинувачених чи когось одного з них, потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження та взагалі не зазначено про те, що обвинувачені чи один з них внаслідок здійснених пострілів влучили в певні частини тіла потерпілого, що стало причиною виявлення у нього легких тілесних ушкоджень, наслідком чого є грубе порушення конституційних прав обвинувачених на захист.
Така судова практика встановлена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 07.03.2000 року у справі «Маточча проти Італії», згідно з яким обвинувачені мають у будь-якому разі отримувати достатню інформацію, необхідну для повного розуміння обсягу висунутих проти них обвинувачень, з огляду на підготовку відповідного захисту.
Крім того, як зясувалось в під час підготовчого судового засідання, обвинувальний акт містить недостовірні анкетні дані щодо обвинувачених.
Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам КПК України, оскільки відомості, зазначені в ньому, є неконкретними та незрозумілими для учасників судового розгляду.
Вищевказані недоліки, виявлені в обвинувальному акті унеможливлюють судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.
Щодо вирішення клопотання про продовження строків тримання під вартою.
В силу дії п.2 ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків, переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Суд вважає обґрунтованими та доведеними твердження прокурора, що на даний час ці ризики наявні, а жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
З огляду на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором доведені, суд вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченим під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених. Однак, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід на менш тривалий термін, з метою оперативного здійснення стороною обвинувачення своїх процесуальних обов`язків.
Керуючись статтями 91, 110, 291, 314, 369 - 372 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт укримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001232 від 30.07.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 289, ч. 2 ст. 187 КК України повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» продовжити до 12 січня 2018 року включно.
На ухвалу в частині повернення обвинувального акту може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя Судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3