УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні, в приміщенні суду, в м. Києві клопотання детектива Національного бюро Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про арешт майна в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 00000319 від 09.09.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, -

в с т а н о в и в :

Детектив за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з даним клопотанням, в якому просить накласти арешт на належний на праві власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

автомобіль марки «Fiat» моделі «Tempra», 1994 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ;

планшетний комп`ютер «іРаd» (РСС ГО: ВСОА1567 ІС: 579С-А1567);

мобільний телефон «іРhone» (ІМЕІ НОМЕР_2 );

мобільний телефон «іРhone» (ІМЕІ НОМЕР_3 ), що належать ОСОБА_8 належну на праві власності ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , земельну ділянку, кадастровий номер :02:006:0105, площею 0,06 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтував тим, що групою детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про початок досудового розслідування у якому 09.09.2016 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000319.

У клопотанні пояснено, що групою осіб за попередньою змовою у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших невстановлених на даний час осіб, здійснено всі дії необхідні для реалізації спільного злочинного умислу, направленого на розтрату грошових коштів Державного бюджету, а саме: у період з квітня 2016 року до 04.10.2016 здійснено підготовку та підписання додаткових угод до укладених протягом 2016 року між МО України та ТОВ «Трейд Коммодіті» Договорів поставки, за умовами яких незаконно та безпідставно перераховано з Державного бюджету кошти в сумі 149 339 908,44 грн. тим самим розтрачено грошові кошти Державного бюджету України на загальну суму 49 339 908,44 грн., що більше ніж у шістсот разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і, згідно з приміткою 4 до ст. 185 КК України, є особливо великими розмірами, чим одночасно завдано збитки державі на вказану суму.

Зазначено, що 11.10.2017 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У своєму клопотанні детектив посилався на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 на праві власності належить автомобіль марки «Fiat» моделі «Tempra», 1994 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , а також ОСОБА_8 на праві власності належить наступне майно: планшетний комп`ютер «іРаd» (РСС ГО: ВСОА1567 ІС: 579С-А1567); мобільний телефон «іРhone» (ІМЕІ НОМЕР_2 ); мобільний телефон «іРhone» (ІМЕІ НОМЕР_3 ).

У клопотанні детектив також посилався на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку дружині ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером :02:006:0105, площею 0,06 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була придбана останньою за час шлюбу.

Пояснено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, про підозру у вчиненні якого повідомлено ОСОБА_8 , згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Беручи до уваги вищенаведене, детектив звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна вищезазначеного майна, посилаючись на те, що застосування арешту вказаного майна необхідно для забезпечення його конфіскації як виду покарання.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити. Також в судовому засіданні прокурор вказав, що, метою арешту даного майна, окрім забезпечення конфіскації як виду покарання, є необхідність накладення арешту на вказане майно для збереження речових доказів.

Захисники підозрюваного проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на необґрунтованість підозри ОСОБА_8 . Також пояснено, що стороною обвинувачення не надано підтвердження, що ОСОБА_8 належить на праві власності майно: планшетний комп`ютер «іРаd» (РСС ГО: ВСОА1567 ІС: 579С-А1567), мобільний телефон «іРhone» (ІМЕІ НОМЕР_2 ), мобільний телефон «іРhone» (ІМЕІ НОМЕР_3 ), що є безумовною підставою для відмови у накладення арешту на майно в даній частині. Крім того, захисники посилались на те, що вищезазначене майно було вилучене під час обшуку 11.10.2017 за адресою: АДРЕСА_2 , що, на думку сторони захисту, є тимчасово вилученим майном, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна стороною обвинувачення не подавалось та дане майно так і не було повернуто детективами НАБУ. Щодо накладення арешту на автомобіль підозрюваного, захисники стверджували, що стороною не доведено право власності ОСОБА_8 на автомобіль марки «Fiat» моделі «Tempra». Також вказали, що нерухоме майно, на яке детектив просить накласти арешт - земельну ділянку, підозрюваному не належить, а є особистою приватною власністю дружини підозрюваного ОСОБА_9 .

Підозрюваний та інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, однак, їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про можливість проведення судового розгляду у відсутності підозрюваного та власника майна.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У ч. 2 ст. 172 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частинами 2, 5 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
За положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про початок досудового розслідування у якому 09.09.2016 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000319.

Так, в даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, та у випадку доведеності його вини санкція, зокрема, ч. 5 ст. 191 КК України КК України передбачає, додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Детектив у клопотанні навів перелік майна, на яке просить накласти арешт.

Зокрема, детектив просить накласти арешт на автомобіль марки «Fiat» моделі «Tempra», 1994 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому жодних належних доказів, що власником останнього станом на дату подання клопотання про арешт майна, є саме ОСОБА_8 слідчому судді стороною обвинувачення не було додано та подано до клопотання належних доказів про те, що вказаний об`єкт рухомого дійсно належить ОСОБА_8 .
Також детектив у своєму клопотанні просить накласти арешт, з метою забезпечення його конфіскації як виду покарання, на майно: планшетний комп`ютер «іРаd» (РСС ГО: ВСОА1567 ІС: 579С-А1567), мобільний телефон «іРhone» (ІМЕІ НОМЕР_2 ), мобільний телефон «іРhone» (ІМЕІ НОМЕР_3 ), що, на думку сторони обвинувачення, належать ОСОБА_8 , на що слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення не було надано жодних належних доказів того, що вказане майно належить саме ОСОБА_8 .
Крім того, в судовому засіданні прокурор просив накласти арешт на планшетний комп`ютер «іРаd» (РСС ГО: ВСОА1567 ІС: 579С-А1567), мобільний телефон «іРhone» (ІМЕІ НОМЕР_2 ), мобільний телефон «іРhone» (ІМЕІ НОМЕР_3 ), з метою забезпечення збереження речових доказів, хоча детектив у клопотанні дане питання на розгляд не ставив, на що слідчий суддя зазначає наступне.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В ході судового розгляду встановлено, що детективами Національного антикорупційного бюро України 11.10.2017 за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 55/2, військове містечко № НОМЕР_4 , будівля № НОМЕР_5 , другий поверх, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.10.2017 про проведення обшуку, було вилучено майно: планшетний комп`ютер «іРаd» (РСС ГО: ВСОА1567 ІС: 579С-А1567), мобільний телефон «іРhone» (ІМЕІ НОМЕР_2 ), мобільний телефон «іРhone» (ІМЕІ НОМЕР_3 ).

Так, прокурор у судовому засіданні просив слідчого суддю накласти арешт на майно: планшетний комп`ютер «іРаd» (РСС ГО: ВСОА1567 ІС: 579С-А1567), мобільний телефон «іРhone» (ІМЕІ НОМЕР_2 ), мобільний телефон «іРhone» (ІМЕІ НОМЕР_3 ), з метою забезпечення збереження речових доказів, разом з тим, в матеріалах клопотання відсутня постанова органу досудового розслідування про визнання вказаного майна речовими доказами, а також в ході судового розгляду даного клопотання стороною обвинувачення такої надано не було, а тому слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення із зазначених вище підстав.

Щодо вимоги детектива про накладення арешту намайно, що належить на праві власності дружині ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0105, площею 0,06 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була придбана останньою за час шлюбу, варто зазначити наступне.

Так, у клопотанні про арешт майна, детектив посилався на те, що вказана земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В ході досудового розслідування з`ясовано, що ОСОБА_8 одружений, його дружиною є ОСОБА_9 .

Згідно інформаційної довідки з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, а також щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_8 , земельна ділянка з кадастровим номером :02:006:0105, площею 0,06 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_9 , та право власності на вказану земельну ділянку нею було набуте 31.07.2012.

За положеннями ч. 2 ст. ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:
1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;
2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, є особистою приватною власністю кожного з них.
З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.
Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.
Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.
За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.
Для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Слід зазначити, що детектив в обґрунтування своїх вимог про накладення арешту на вказану земельну ділянку, посилався на те, що ОСОБА_9 було набуте право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0105, за час шлюбу з ОСОБА_8 .

Чинним законодавством України передбачено підстави набуття права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Так, до способів набуття права власності належать виготовлення або створення нової речі (виробництво); переробка речі (специфікація); привласнення загальнодоступних дарів природи; знахідка; скарб; бездоглядні домашні тварини; набуття права власності на річ за набувальною давністю, тобто по закінченні певного часу, особою, яка відкрито, добросовісно і безперервно володіла чужою річчю, купівля-продаж, поставка, контрактація, дарування, міна та інші договори із передачі майна у власність, а також спадкування за заповітом. Особливим способом набуття права власності є приватизація державного майна.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Статтею 116 ЗК України передбачені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Разом з тим, матеріали клопотання не містять відомостей щодо підстав набуття права власності ОСОБА_9 на вказану земельну ділянку. Детективом не обґрунтовано та надано жодного доказу на якій підставі ОСОБА_9 набула права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0105, зокрема, чи на підставі договору купівлі-продажу, дарування тощо чи дану земельну ділянку нею було приватизовано. Таким чином, слідчий суддя позбавлений можливості визначити чи є земельна ділянка з кадастровим номером :02:006:0105 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 чи є особистим майном ОСОБА_9 .

Тому, не підлягають задоволенню вимоги клопотання щодо накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0105, площею 0,06 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки, вказана земельна ділянка належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , яка не є фігурантом кримінального провадження № 00000319 від 09.09.2016.

Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню як необґрунтоване.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: