Справа № 216/654/18
Провадження № 1-кс/216/816/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2018 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, п. п. 3, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 05.01.2018 року,
В С Т А Н О В И В:
10.02.2018 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дане клопотання мотивоване наступним.

Приблизно в листопаді 2017 року (більш точного часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідуючи злочинну мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи заздалегідь розроблений план, який виношував протягом тривалого часу, запропонував своїм знайомим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинити викрадення та позбавлення волі людини, з подальшим вимаганням у її близьких родичів грошових коштів (викупу), як гарантії особистої безпеки та звільнення викраденої особи, з подальшим вбивством потерпілого, з корисливих мотивів, з метою приховання вимагання чужого майна та викрадення людини.

Отримавши від ОСОБА_4 та ОСОБА_8 добровільну згоду на вчинення злочину, ОСОБА_7 вступив з ними в попередню змову на вчинення зазначених злочинів.

Згідно розробленого ОСОБА_7 злочинного плану співучасники злочину під час слідування вечірнім рейсом, керованим ОСОБА_7 маршрутним автобусом №3, на якому той працював водієм, повинні були підшукати об`єкт свого злочинного посягання із числа зовнішнього вигляду заможних одиноко їдучих у салоні автобусу пасажирів. Відразу ж після цього, співучасники злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , користуючись відсутністю в салоні маршрутного автобусу інших пасажирів, з застосуванням фізичного насильства, повинні були зламати опір потерпілого, позбавивши її можливості вільно пересуватися, та цим же транспортним засобом під керуванням ОСОБА_7 перевезти викрадену особу до заздалегідь підшуканого ними місця подальшого незаконного позбавлення волі (утримання) порожнього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належало родичам ОСОБА_4 . В подальшому, утримуючи викрадену особу у вказаному домоволодінні співучасники злочину, повинні були вступити в телефонні перемовини шляхом відправлення sms-повідомлень, з родичами такої особи, з метою отримання викупу, як гарантії особистої безпеки потерпілого та його звільнення. Після отримання необхідної, заздалегідь не визначеної суми грошових коштів, потерпілого планувалося відразу ж вбити, з корисливих мотивів, з метою приховання учиненого злочину.

Так, 03.01.2018 року у вечірній час ОСОБА_7 , згідно розробленого злочинного плану, керуючи маршрутним автобусом №3 м. Кривого Рогу, в порожньому салоні якого знаходилися співучасники злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_8 підшукуючи об`єкт свого злочинного посягання, проїжджаючі повз будинку АДРЕСА_2 , побачили на узбіччі раніше їм незнайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого, визначивши об`єктом свого злочинного посягання, підібрали в салон маршрутного автобусу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення людини з корисливих мотивів, з метою вимаганням у його близьких родичів грошових коштів, діючи за попередньою змовою між собою, співучасники злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи відповідно до раніше розробленого плану, напали на ОСОБА_9 , та застосовуючи фізичну силу подавили його волю до опору, тим самим позбавили можливості вільно пересуватися, а співучасник злочину ОСОБА_7 з`їхавши з маршруту попрямував до порожнього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1

Після чого, в приміщенні буд. АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в період часу з 03.01.2018 року до 23.01.2018 року протиправно утримували потерпілого ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, з метою вимаганням у його близьких родичів грошових коштів.

Після цього, співучасники злочину, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , вступили в тривалі телефонні перемовини, шляхом sms-переписки з матір`ю потерпілого ОСОБА_10 , вимагаючи у неї грошові кошти (викуп), як гарантії особистої безпеки ОСОБА_9 та послідуючого його звільнення, в результаті чого в період з 09.01.2018 по 07.02.2018 частинами отримали від родичів ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 95000 гривен, які згідно домовленості надходили на рахунок насильно відібраної у ОСОБА_9 банківської картки, та в подальшому знімались співучасниками злочину готівкою з різних банкоматів м. Кривого Рогу та Дніпропетровської області.

Приблизно о 18.00 годин 23.01.2018 року ОСОБА_7 , знаходячись разом з співучасниками злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , виконуючи свою роль у злочині, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , будучи об`єднаним з вказаними особами єдиним злочинним умислом, спрямованим на заподіяння смерті викраденого ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, та з метою приховати вчинюваний ними злочин, за допомогою підшуканих ним поясу від халату та мотузки, почав умисно, зі значною силою стискати органи шиї ОСОБА_9 , перекриваючи останньому в такий спосіб доступ повітря до органів дихання, до тих пір доки ОСОБА_9 помер на місці злочину.

В цей же час співучасники злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину, спостерігали за оточуючою обстановкою, забезпечуючи безперешкодне вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства, а відразу ж після його вчинення, загорнули труп ОСОБА_9 в декілька шарів поліетиленової плівки та перемістили його в підвальне приміщення на подвір`ї будинку, маючи намір в подальшому вивезти труп та приховати від правоохоронних органів, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчиненнями ними особливо тяжкого злочин проти життя особи. Після чого, ОСОБА_7 , разом зі співучасниками злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникли.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, п. п. 3, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

09.02.2018 року о 18.00 годині ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

09.02.3018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, п. п. 3, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Кривого Рогу, не працюючий, не одружений, дітей на утриманні не має, освіта вища, не судимий, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих злочинів повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

- протоколом огляду місця події від 04.01.2018 року;

- протоколом огляду трупу від 09.02.2018 року;

- показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- показаннями підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 ;

- речовими доказами;

- іншими матеріали провадження в їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 є запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду - даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 після спричинення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, незважаючи на стан потерпілого, до правоохоронних органів із заявою про вчинене кримінальне правопорушення не звернувся, потерпілому медичну допомогу не надав та швидку медичну допомогу не викликав, що свідчить про його байдуже відношення до скоєного. Також, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінального правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, свідчить про можливе виникнення у підозрюваного бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тобто наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

2. Незаконо впливати на свідків. На теперішній час в ході досудового розслідування не проведені усі необхідні слідчі (розшукові) дії за участю свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин із застосуванням насильства, що призвело до смерті потерпілого, у свідків по даному провадженню є реальні підстави побоюватись за своє життя та здоров`я з боку ОСОБА_4 , тобто наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3. Вчинити інше кримінальне правопорушення - зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 ніде не працює, не має постійного джерела прибутку. У зв`язку з цим є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може продовжувати скоювати злочини, зокрема корисливі, з метою свого матеріального збагачення, тобто наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років. За злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 кримінальним законом передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного, який вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, залишив місце вчинення злочину, не має міцних соціальних зв`язків, неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, а також характер вчиненого злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, є достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином є достатні підстави для застосування саме такого запобіжного заходу, оскільки встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України. Інші більш м`які запобіжні заходи у даних фактичних обставинах не є достатніми, тому що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, тому не вбачається підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків.

Крім того, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, з метою запобігання вищезазначеним ризикам, розмір застави в даному випадку застосовувати не доцільно.

Зазначені обставини свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, керуючись вимогами ст.ст.40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний пояснив, що свою вину він визнає частково та не заперечує проти задоволення клопотання. При цьому підозрюваний зазначив, що незаконних методів досудового розслідування щодо нього не застосовувалось.

У судовому засіданні захисник підозрюваного просив обрати останньому більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі. Підозрюваний свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнає частково. Крім того, підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтовується такими доказами: протоколом огляду трупу від 09.02.2018 року; показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; показаннями підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків і дає достатні підстави вважати, що, перебуваючи на волі, усвідомлюючи скоєне, побоюючись покарання та відповідальності за вчинене, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, перебуваючи на волі, останній може намагатися незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ураховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного, а також характер вчинених особливого тяжких злочинів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, слідчий суддя вважає, що є достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя погоджується з наведеними слідчим підставами для застосування такого запобіжного заходу, оскільки встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Інші більш м`які запобіжні заходи у даних фактичних обставинах не є достатніми, тому що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання ризиків та виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Разом з тим слідчий суддя вважає за необхідне скористатись правом не визначати розмір застави, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193-196, 369-372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 18:00 години 09.04.2018 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1