АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/1087/2017 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 186 КК України Головуючий в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

26 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0006338 за апеляційними скаргами заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 2 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня Київського професійного будівельного ліцею №27, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 2 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України за цим вироком і вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.12.2015, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за наступних обставин.

Так, 21 червня 2014 року приблизно о 07 год. 35 хв. ОСОБА_7 , проходячи повз будинок № 26 по вул. Трекова в м. Києві, звернув увагу на ОСОБА_11 , яка йшла по вказаній вулиці. Побачивши на шиї у ОСОБА_11 золотий ланцюжок із золотим хрестиком, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою особистого збагачення та обернення майна на свою користь, ОСОБА_7 підбіг до ОСОБА_11 , яка перебувала біля свого будинку та із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, проти волі останньої, долаючи її опір, силою штовхнув ОСОБА_11 , від чого остання впала на землю. Після цього, ОСОБА_7 розірвав на шиї ОСОБА_11 золотий ланцюжок, внаслідок чого остання відчула фізичний біль. Таким чином відкрито викравши золотий ланцюжок вартістю 6000 грн., що належить ОСОБА_11 , поєднаного із насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_11 матеріального на суму 6 000 грн.
Крім того, 10 липня 2014 року приблизно о 07 год. 10 хв. ОСОБА_7 , проходячи будинок № 25/27 по вул. Половецькій в м. Києві, звернув увагу на ОСОБА_12 , яка йшла по вулиці в напрямку кінотеатру «Київська Русь». Побачивши на її шиї золотий ланцюжок з кулоном у вигляді знаку зодіаку та срібним хрестиком, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на відкрите повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите повторне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, ОСОБА_7 , наблизившись до ОСОБА_12 , рукою зірвав з її шиї золотий ланцюжок з кулоном у вигляді знаку зодіаку та срібним хрестиком. Таким чином, відкрито повторно викравши з шиї ОСОБА_12 належне їй майно, а саме: кулон золотий у формі знаку зодіаку (стрілець) вагою 1,5 грамів вартістю 500 гривень, хрестик срібний вагою 2 грами вартістю 150 грн., всього на загальну суму 650 грн., ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_12 матеріального збитку на суму 650 грн.
Крім того, 10 липня 2014 року приблизно о 08 год. 00 хв. ОСОБА_7 , проходячи повз будинок № 8/10 по вул. М.Рибалко в м. Києві, звернув увагу на ОСОБА_13 , яка йшла по вказаній вулиці. Побачивши на шиї у ОСОБА_13 золотий ланцюжок із золотим хрестиком, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на відкрите повторне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите повторне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, ОСОБА_7 , наблизившись до ОСОБА_13 , рукою зірвав з її шиї золотий ланцюжок, на якому висів золотий хрестик. Таким чином, відкрито повторно викравши з шиї ОСОБА_13 належне їй майно, а саме: золотий ланцюжок вагою 13 грам вартістю 5000 грн., золотий хрестик вагою 6 грам вартістю 2000 грн., всього на загальну суму 7000 гривень, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_13 матеріального збитку на суму 7 000 грн.
Крім того, 29 липня 2014 року приблизно о 06 год. 45 хв. ОСОБА_7 , проходячи через перехрестя вул. Багговутівська та вул. Мурашка в м. Києві, звернув увагу на ОСОБА_14 , яка йшла по вул. Багговутівській в м. Києві. Побачивши на шиї у ОСОБА_14 золотий ланцюжок та золотий хрестик, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на відкрите повторне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите повторне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, ОСОБА_7 , наблизившись до ОСОБА_14 , рукою зірвав з її шиї золотий хрестик, який висів на золотому ланцюжку. Таким чином, відкрито повторно викравши з шиї ОСОБА_14 належне їй майно, а саме: золотий хрестик вагою 7 грам вартістю 3500 грн., ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_14 матеріального збитку на суму 3500 грн.

Крім того, 02 серпня 2014 року приблизно о 06 год. 15 хв. ОСОБА_7 , проходячи по вул. О.Теліги в м. Києві, напроти будинку № 45, звернув увагу на ОСОБА_15 , яка працюючи двірником, в той момент підмітала вулицю біля вказаного будинку. Побачивши на шиї у ОСОБА_15 золотий ланцюжок із кулончиком, у нього виник злочинний умисел на відкрите повторне викрадення чужого майна із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите повторне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, ОСОБА_7 , з метою подолання волі до опору, застосував до ОСОБА_15 насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, а саме підбіг до неї та взяв руками за шию. В цей час ОСОБА_15 почала чинити йому опір, однак ОСОБА_7 штовхнув її і вона, втративши рівновагу, впала на землю. Після цього ОСОБА_7 , зірвав з шиї ОСОБА_15 золотий ланцюжок вартістю 3000 грн. та золотий кулончик вартістю 500 грн. на загальну суму 3500 грн., тим самим відкрито повторно викрав майно ОСОБА_15 із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої. Після цього з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_15 матеріального збитку на суму 3500 грн.

Крім того, 09 серпня 2014 року приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_7 , проходячи повз будинок № 11 по вулиці Дорогожицькій в м. Києві, звернув увагу на ОСОБА_16 , яка йшла по вул. Дорогожицькій в сторону станції метро Дорогожичі в м. Києві. Побачивши на шиї у ОСОБА_16 золотий ланцюжок, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на відкрите повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите повторне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, ОСОБА_7 підійшовши ззаду до ОСОБА_16 , ривком руки зірвав з її шиї золотий ланцюжок, таким чином відкрито повторно викравши майно, яке належить ОСОБА_16 , а саме: золотий ланцюжок вагою 7 грам вартістю 4000 грн. Після цього з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_16 матеріального збитку на суму 4000 грн.

В апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 2 лютого 2017 року скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначити з урахуванням покарань, призначених вироком Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2015 та вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.12.2015, у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна, в решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх доводів прокурор зазначає, що ОСОБА_7 до ухвалення оскаржуваного вироку, засуджений вироком Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2015 за ч. 3 ст. 289 КК України до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна, а також вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.12.2015 за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі. Разом з тим, злочин, за яким засуджується ОСОБА_7 за даним вироком, вчинено 21.06.2014, тобто до ухвалення вказаних вироків. Зважаючи на викладені обставини, Шевченківський районний суд м. Києва повинен був визначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю злочинів в порядку ч. 4 ст. 70 КК України з у рахуванням покарань, призначених як вироком Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2015, так і вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.12.2015. При цьому вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14.12.2015, який набрав законної сили, не враховано покарання, призначене вироком Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2015.

Прокурор стверджує, що всупереч вимогам чинного закону України про кримінальну відповідальність, Шевченківський районний суд м. Києва не застосував ч. 4 ст. 70 КК України, тобто помилково визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів без урахування покарання, призначеного одним із попередніх вироків. Крім того, всупереч встановленим в ході судового розгляду обставинам, суд першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваного рішення послався на вирок Подільського районного суду м. Києва від 14.12.2015, яким ОСОБА_7 не засуджувався.
Таким чином прокурор зазначає, що Шевченківський районний суд міста Києва вимоги ч. 4 ст. 70 КК України виконав не в повному обсязі, проігнорувавши під час визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів покарання, призначене вироком Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2015. Виправлення помилки місцевого суду безумовно призведе до збільшення розміру кримінального покарання, яке не може бути меншим за 7 років позбавлення волі, тобто до погіршення становища обвинуваченого, що можливе лише шляхом ухвалення нового вироку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 2 лютого 2017 року змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання особі обвинуваченого, замінивши у абзаці другому резолютивної частини вироку слова «4 роки позбавлення волі» на «із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі».

За доводами обвинуваченого суд першої інстанції врахував позитивні дані про особу, а саме:вік, часткове визнання вини, що в силу ст. 67 КК України пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, проте не врахував каяття та сприяння розкриттю злочину шляхом участі у слідчих діях та надання правдивих показань.

До початку розгляду провадження в суді апеляційної інстанції заступник прокурора м. Києва ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 подали заяви про відмову від своїх апеляційних скарг.

Заслухавши думку прокурора про необхідність закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовами апелянтів від апеляційних скарг, думку обвинуваченого, який підтримав думку прокурора, а також думку захисника, який також не заперечував проти закриття апеляційного провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія судів уважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 403 КПК України , особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитись від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи, що особи, котрі подали апеляційні скарги відмовились від них, а від інших осіб, які мають право на апеляційне оскарження апеляційні скарги не надходили, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 376, 403 КПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Прийняти відмови заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 від апеляційних скарг.

Провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 2 лютого 2017 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 України закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

__________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4