Ухвала
Іменем України
30 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 718/1434/13-к

провадження № 51-1658зп18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяви захисника ОСОБА_4 від 26 грудня 2017 року та 10 січня 2018 року про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2017 року щодо ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
29 серпня 2016 року Апеляційний суд Чернівецької області скасував вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 й ухвалив новий, яким визнав його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі КК), і на підставі ст. 70 КК за сукупністю цих злочинів визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 3 роки та з конфіскацією майна, яке є його власністю, окрім житла, а також зі сплатою штрафу в розмірі 4 250 грн та 3 400 грн, кожен з яких ухвалено виконувати самостійно. На підставі ст. 54 КК ОСОБА_5 позбавлено 7-го рангу державного службовця.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 27 червня 2017 року вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_5 змінила: на підставі ч. 5 ст. 74 КК звільнила ОСОБА_5 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 366 КК, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; ухвалила вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 364 КК (в редакції від 7 квітня 2011 року) і ч. 4 ст. 368 КК (в редакції від 7 квітня 2011 року) та на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів визначила ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 3 роки та з конфіскацією майна, яке є його власністю, окрім житла, а також зі сплатою штрафу в розмірі 4250 грн, який виконується самостійно; на підставі ст. 54 КК позбавила ОСОБА_5 7-го рангу державного службовця.
26 грудня 2017 року та 10 січня 2018 року захисник ОСОБА_4 звернувся із заявами про перегляд вироку Апеляційного суду Чернівецької області від 29 серпня 2016 року та ухвали суду касаційної інстанції від 27 червня 2017 року з підстав, передбачених пунктами 2 і 3 ч. 1 ст. 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм права, передбачених кримінальним процесуальним законом, а саме статтями 22, 23, 94, 95, 290 КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, а також на недотримання касаційним судом висновків щодо застосування цих норм права, що викладені в постановах Верховного Суду України.
Проте заяви захисника ОСОБА_4 не можуть бути предметом розгляду Верховного Суду з огляду на таке.
15 грудня набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон), яким внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та виключено з тексту цього Кодексу главу 33.

Відповідно до пункту 1 параграфу 3 розділу 4 Закону заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду й розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.
Однак такий порядок не може бути застосований до заяв, які подані після набрання чинності зазначеним Законом, оскільки, згідно з ч. 1 ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто на час звернення захисника з відповідними заявами відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо їх розгляду.
Отже, враховуючи, що з заявами про перегляд судового рішення Верховним Судом України захисник ОСОБА_4 звернувся після втрати чинності главою 33 КПК, тому вказані заяви не можуть бути предметом розгляду Верховного Суду і підлягають поверненню.
Керуючись пунктами 1, 6 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», ч. 1 ст. 5, ст. 441 КПК, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:
заяви захисника ОСОБА_4 від 26 грудня 2017 року та 10 січня 2018 року про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 27 червня 2017 року щодо ОСОБА_5 повернути.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3