Справа № 128/4106/16-к
УХВАЛА
14 листопада 2017 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького районного суду Вінницької області

в складі: головуючого- судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5

адвокатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню: ОСОБА_9 ч. 3 ст. 185, за ч. 2,3, ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України; ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України; ОСОБА_13 за ч. 3, 5 ст. 185 КК України; ОСОБА_12 за ч. 3, 5 ст. 185 КК України; ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 185 КК України; ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вище вказане об`єднане кримінальне провадження.

В судовому засіданні перед відкладенням розгляду кримінального провадження судом поставлено на вирішення питання, щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , строку тримання під вартою.

Прокурор вважає, що міру запобіжного заходу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , слід продовжити так як ризики, які стали підставою для обрання міри запобіжного заходу даним обвинуваченим не зникли, враховуючи багатоепізодність кримінального провадження, тяжкість вчинених злочинів, а також, враховуючи ту обставину, що на даний час не допитані ні потерпілі, ні свідки, що не виключає можливість вчинення на них тиску зі сторони обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та їх захисники проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заперечували.

Захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , просили своїм підзахисним змінити міру запобіжного заходу на іншу не пов`язану із тримання під вартою.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Запобіжний захід до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
При цьому, суд враховує, що злочини, в яких обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , віднесені відповідно до ст.12 КК України, до тяжких злочинів, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України від 3 до 6 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 296 КК України позбавлення волі від 3 до 7 років, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які підлягають виклику до суду.
Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під вартою та недостатнім застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, - не встановлено.
У зв`язку із викладеним, на підставі ч.2 ст.315 та ч.3 ст.331 КПК України, суд вважає, що питання про продовження строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Виходячи з того, що на даний час судовий розгляд даного кримінального провадження лише розпочато, потерпілі, свідки, обвинувачені не допитувалися, суд вважає за необхідне продовжити термін тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строком до 2 місяців.

Враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст. ст. 177,183,199, а також вищевказані обставини, суд вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.128, 177, 183, 199, 331 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, строком до 2 місяців до 13 січня 2018 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, строком до 2 місяців до 13 січня 2018 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику УВП № 1 м. Вінниці.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3