Справа № 640/4100/17
н/п 1-кп/640/150/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" лютого 2018 р.
Колегія суддів Київського районного суду м. Харкова:
головуючий - суддя ОСОБА_1
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників обвинувачених
адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ «Глобал Білгі», не одруженого, не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, не судимого, проживаючого: АДРЕСА_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_4 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України,-
До Київського районного суду м. Харкова надійшов з прокуратури Харківської області обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні вказаного злочину.
В судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, наявні ризики не зменшилися, вони обвинувачуються в особливо тяжкому умисному злочині. Обвинувачені неодружені, не мають офіційних джерел отримання доходу, тому не мають тісних соціальних зв`язків.
Обвинувачений ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечував, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисту поруку. Вказані ризики прокурором не доведені. Він не має на меті ухилятися від суду чи вчиняти вплив на свідка та потерпілих. Він характеризується позитивно, режиму не порушував, працював, має тісні соціальні зв`язки, тривалий час тримається під вартою. Обвинувальний акт не відповідає обставинам справи, оскільки він не займався торгівлею людьми.
Захисник ОСОБА_9 підтримав клопотання обвинуваченого, зазначив, що згідно з рішенням Конституційного Суду України автоматичне продовження строку тримання під вартою не допускається. Підстави для продовження запобіжного заходу мають бути доведені.
Обвинувачений проти клопотання прокурора заперечував, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший не пов`язаний з триманням під вартою. Наведені ризики прокурором не доведені, ніякої мети на ухилення від суду чи влив на свідків та потерпілих він не має.
Захисник ОСОБА_8 заперечував проти продовження тримання під вартою, підстави для продовження запобіжного заходу вже відпали, підтримав клопотання обвинуваченого.
Суд, заслухавши клопотання учасників процесу, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.
При продовженні обвинуваченим строку запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися на теперішній час, а саме: обвинувачені можуть переховуватися від суду та вчиняти кримінальні правопорушення, по справі не допитані свідки, потерпілі, тому обвинувачені можуть незаконно здійснювати на них вплив.
Також суд оцінює сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, вчиненого проти волі, честі та гідності особи; враховуючи тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими у скоєні злочинів, у вчиненні яких обвинувачується (від 5 до 12 років позбавлення волі), фактичне місця проживання обвинувачених, те, що обвинувачені не одружені, суд вважає необхідним продовжити строк тримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою на 60 днів, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів на теперішній час неможливе, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою на 60 днів.
Згідно з вимогами ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що застава в розмірах, визначених в п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання обвинуваченими у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення покладених на них обов`язків, передбачених КПК України, та призначає заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 480 000 грн., у раніше визначеному розмірі.
Суд враховує Рішення Європейського суду з прав людини «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, можливість незаконного впливу на свідків, які ще судом не допитані, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.
При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
Посилання захисту на зазначені ним обставини не є достатніми для зміни запобіжного заходу на особисту поруку, оскільки розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, в тому числі особисту поруку та домашній арешт, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання осіб під вартою, не зменшилися.
Посилання ОСОБА_6 на невідповідність інкримінованого йому злочину дослідженим доказам, які підтверджують добровільність потерпілих на певні дії, - не є переконливими, оскільки було досліджено лише частину звукозапису розмов. При цьому, суд зазначає, що оцінку доказам, їх взаємозв`язок, суд надасть при ухваленні кінцевого судового рішення.
З приводу посилань захисника ОСОБА_9 суд зазначає, що Рішення Конституційного Суду № 1-р/2017 від 23.11.2017 року стосувалось недопустимості автоматичного без рішення суду продовження періоду тримання під вартою в контексті ч. 3 ст. 315 КПК України.
Прокурором доведені підстави для продовження запобіжного заходу, враховуючи існування вищенаведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу підлягає задоволенню, а клопотання обвинувачених про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 199, 350, 369 КПК України, суд,-
У задоволенні клопотання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.
Міру запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (27)» продовжити на 60 діб - до 15 квітня 2018 року включно.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наступні обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування;
4) утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченим, що у разі невиконання покладених на них обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3