АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/286/18 Справа № 705/4195/17 Категорія: ст. 86 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

представник колонії ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року,

в с т а н о в и л а :
До суду звернувся засуджений ОСОБА_8 щодо застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році». В обгрунтування зазначив, що згідно п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», звільненню підлягають засудженні, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання, тому він просить застосувати до нього норми ст. 1 п «г» Закону України «Про амністію в 2016 році», так як він являється ВІЛ-інфікованим, що підтверджується витягом з амбулаторної карти хворого.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2018 року в задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2018 року, засуджений ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану увалу та застосувати до нього положення Закону України «Про амністію в 2016 році», посилаючись на неповноту та необ`єктивність під час дослідження обставин справи судом 1 інстанції, що виражаються в поверхневій оцінці обставин, помилках та плутанині.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, засудженого про задоволення апеляційних вимог, представника колонії, який поклався на розсуд суду, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 засуджений 16.07.2003 Прилуцьким міським судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 307 КК України, 16.10.2003 року Прилуцьким міським судом Чернігівської області за ст. 185, 70 ч. 4 КК України, 12.02.2004 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України, 16.05.2006 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 185, 70, 71 КК України, 14.09.2010 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 309 КК України, 06.12.2012 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України, 09.09.2013 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України, 28.12.2016 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України.

На даний час він відбуває покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.03.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі до 2-х років 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.12.2016 року та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Згідно ч.5 ст. 75 КК України зараховано засудженому ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28.12.2016 року по 03.03.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України є умисними та згідно ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, а також особи, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 (п.«г»); особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей (п.«є»).

Згідно п. «в» ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Як вбачається з особової справи ОСОБА_8 , він раніше був неодноразово засуджений за тяжкі злочини, судимість за які не погашена, а саме: 16.07.2003 року Прилуцьким міським судом Чернігівської області за ч.1 ст. 307 КК України та 16.05.2006 року Прилуцьким міськрайонним судом за ч.2 ст. 307 КК України, тому відповідно до наведеної вище норми Закону України «Про застосування амністії в Україні» до нього не може бути застосована амністія.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :