Справа № 639/3851/17
Провадження1-кс/639/1576/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2017 року м. Харків
ВСТАНОВИВ:
При розгляді питання про арешт майна ОСОБА_5 присутнім не був з огляду на його не повідомлення.
Заявник посилається на те, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна третьої особи, на яке накладено арешт, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Окрім цього, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні майна третьої особи.
Як свідчать матеріали кримінального справи, відносно ОСОБА_5 кримінальне провадження органом досудового слідства не відкривалось, йому не повідомлялось про підозру про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України.
Також, ОСОБА_5 не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
В судове засідання адвокат ОСОБА_4 не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що у органу досудового розслідування відсутня необхідність у подальшому арешті зазначеного автомобіля.
Заслухавши пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
З приписів ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням, зокрема, власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з наведеного вище, слідчий суддя вважає необхідним скасувати арешт майна та зобов`язати слідчого повернути його законному власнику.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 167-174 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Зобов`язати орган досудового розслідування повернути зазначене майно особі у якої воно було вилучено.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1