ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2018 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ;
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білопілля Сумської області, українець, гр-н України, неповна середня освіта, не працює, не одружений, зареєстрований: АДРЕСА_1 , зі слів проживає в цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: - 25.08.2005 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік; - 20.05.2008 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 187 КК України на 4 роки позбавлення волі; - 25.12.2012 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 122 КК України на 4 роки позбавлення волі; - 21.03.2013 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 8 місяців позбавлення волі, звільнений умовно достроково 28.11.2016 року з невідбутим строком 6 місяців 27 днів;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15,ч. 2 ст. 186 КК України, -

сторони: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , інші учасники - потерпіла ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
30 вересня 2017 року приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_6 , маючи судимості за корисливі злочини, знаходячись неподалік будинку № 29/18 по вул. Котельникова в м. Києві, помітив раніше незнайому ОСОБА_9 , яка розмовляла по телефону і майно якої вирішив повторно відкрито викрасти. Через декілька хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, наблизився ззаду до ОСОБА_10 та підставив їй підніжку, в результаті чого остання впала на поверхню землі, утримуючи телефон в руці. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 став наносити удари ОСОБА_11 по різних частинах тіла, застосовуючи до неї насильство, що не є небезпечним для життя та її здоров`я, а подолавши опір потерпілої, вирвав з її рук мобільний телефон «HUAWEI» У6PRO, золотистого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 4 000 грн., із картками операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС», які не становили цінності для потерпілої. Заволодівши у такий спосіб вказаним телефоном потерпілої, ОСОБА_6 почав тікати з місця злочину, ігноруючи крики потерпілої, проте, вчинивши всі дії, які він вважав за необхідне для повторного здійснення грабежу, злочин не закінчив з причин, що не залежали від його волі, оскільки відразу був затриманий перехожими громадянами разом з викраденим майном.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені вказаного злочину не визнав і показав, що 30 вересня 2017 року приблизно о 22 год. 30 хв., проходячи неподалік будинку № 29/18 по вул. Котельникова в м. Києві, побачив незнайому йому раніше ХОДАКІВСЬКУ. Переплутавши її з іншою особою, збив її з ніг і декілька разів вдарив по тулубу, проте побачивши, що це інша людина, припинив свої дії і залишився на місці. Коли вибігли мешканці гуртожитку, він залишався на місці до прибуття міліції, а коли приїхали останні, заперечував звинувачення ХОДАКІВСЬКОЇ про те, що нібито він забрав в неї телефон. Його на місці не обшукували, а у відділку поліції підкинули телефон, який потім у присутності понятих вилучили. Він, БОНДАР, не може пояснити, чому потерпіла вказала на нього як на грабіжника і продовжила його оговорювати під час впізнання і в суді.

Надаючи відповіді на питання, ОСОБА_6 відмовився повідомити причину свого перебування за вказаною адресою, а також уточнив, що спочатку його затримали мешканці гуртожитку, потім приїхав патруль, а вже згодом слідчо-оперативна група, потерпіла весь час перебувала на вахті в гуртожитку.

Сторона захисту наполягала на тому, що органами досудового розслідування не здобуто і не надано суду під час судового розгляду допустимих доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні поставленого йому у провину діяння, останній послідовно заперечував свою причетність до заволодіння телефоном потерпілої. Враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, захист просив визнати обвинуваченого винуватим лише у завданні побоїв потерпілій.

Не зважаючи на захисну позицію обвинуваченого ОСОБА_12 , його вина у вказаному злочині в повному обсязі підтверджується, крім власне його показань, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку, зокрема факт затримання поруч з місцем вчинення злочину у присутності потерпілої, яка його впізнала, також й іншими дослідженими судом доказами, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 показала, що 30 вересня 2017 року приблизно о 22 год. 50 хв. вона йшла до дому неподалік будинку АДРЕСА_3 , розмовляючи з батьками мобільним телефоном «HUAWEI» (два ІМЕІ). Раптом, хтось із заду вдарив її по ногах, внаслідок чого вона втратила рівновагу, потім після удару по голові впала на землю, тримаючи телефон в руці. Після цього, як вона роздивилася обличчя, БОНДАР став наносити їй удари по різних частинах тіла, вимагаючи гроші, а коли побачив, що на її крики вибігли на вулицю люди, вихопив з її рук вказаний телефон і почав тікати. Через декілька метрів БОНДАРА затримали мешканці гуртожитку, той чинив опір, висловлював погрози. У подальшому прибула поліція і затримала БОНДАРА, на якого вона категорично вказала як на грабіжника, більш того при ньому був виявлений її телефон, який вона також впізнала і який їй повернули через декілька днів. Інших осіб поруч з БОНДАРЕМ під час нападу не було.
Потерпіла уточнила, що бачила одяг, статуру та обличчя БОНДАРА, як він напав на неї, коли він побіг, то не встиг зникнути з поля її зору, оскільки його затримали через декілька метрів (70-80), сумнівів в ідентифікації БОНДАРА в неї не має жодних, що і знайшло своє відображення в результатів впізнання під час досудового розслідування.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 також прямо вказала на обвинуваченого БОНДАРАяк особу, яка відкрито заволоділа її телефоном, чим були усунуті всі можливі сумніви в категоричності тверджень потерпілої.

Суд приймає до уваги, що вказані показання потерпілої також знайшли своє повне підтвердження під час дослідження судом:

- рапорту інспектора патрульної поліції від 30 вересня 2017 року, за яким за викликом «Грабіж» за адресою: м. Київ, вул. Котельникова, буд. № 29/18, був затриманий ОСОБА_6 , на якого прямо вказала ОСОБА_13 з належним їй телефоном (а. 40);
- протоколу прийняття на місці події заяви про злочин від 30 вересня 2017 року, за яким потерпіла повідомила, що приблизно о 22 год. 50 хв. раніше невідома затримана особа відкрито заволоділа її телефоном, який вона оцінює в 4 000 грн. (а. 41);

- протоколу огляду місця події від 01 жовтня 2017 року з додатками, у тому числі у виді фото таблиць, за яким потерпіла відразу після події злочину на місцевості повідомила, що раніше невідома особа, яким виявився задокументований на фото додатках до протоколу БОНДАР (фото № 5), приблизно о 22 год. 50 хв. 30 вересня 2017 року відкрито із застосуванням насильства заволодів її телефоном неподалік будинку № 29/18 по вул. Котельникова в м. Києві (а. 42-47);

- розписки ОСОБА_10 та висновку спеціаліста щодо вартості телефону, за якими остання отримала від слідчого на зберігання мобільний телефон «HUAWEI» У6PRO, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 4 000 грн. (а. 50, 52-53);
- довідки травмпункту від 01 жовтня 2017 року про отримані потерпілою під час вказаних подій у вечорі 30 вересня 2017 року травм (а. 51).
Доводи захисту про те, що не вилученням телефону в БОНДАРА відразу поставлено під сумнів достовірність його вилучення у подальшому, є надуманими, оскільки вилучення цього телефону відбулося з дотриманням прав обвинуваченого та визначених законом процедур під час його особистого обшуку, що одержало свою фіксацію у протоколі відповідної слідчої дії.
Так, згідно з дослідженим судом протоколом затримання від 01 жовтня 2017 року, ОСОБА_12 було затримано о 22 год 55 хв. 30 вересня 2017 року з підстав вказівки на нього потерпілої безпосередньо після вчиненого злочину, при цьому під час особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України в присутності понятих та захисника було вилучено з кишень джинсів два мобільних телефони, один з яких «HUAWEI», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із картками операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС», зауваження до цієї слідчої дії були відсутні.
Дані про вилучений в затриманого ОСОБА_12 телефону «HUAWEI», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із картками операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС» повністю збігають з даними телефону, який належав потерпілій.
Суд критично як надумані оцінює твердження обвинуваченого про те, що цей телефон йому нібито підкинули у відділку поліції. Рапортом інспектора поліції та протоколом прийняття заяви про злочин, які складалися раніше за часом аніж протокол затримання від 01 жовтня 2017 року, вже був задокументований факт протиправного заволодіння телефоном потерпілої, який і було вилучено в подальшому у затриманого. Потерпіла можливу причетність інших осіб до викрадення її телефону категорично заперечувала.

Згідно з протоколом пред`явлення для впізнання від 03 жовтня 2017 року, потерпіла ОСОБА_13 у присутності понятих за сукупністю ознак обличчя, тілобудови та зовнішніх прикмет впізнала ОСОБА_12 , розміщеного серед статистів під № 4, який той обрав вільно, як особу, яка 30 вересня 2017 року приблизно о 23 год. по вул. Котельникова 29/18 відкрито заволоділа мобільним телефоном із застосуванням насильства.

Достовірність впізнання як результату слідчої дії підтверджена як безпосередніми показаннями потерпілої, так і показаннями в суді самого обвинуваченого, який визнав, що саме він, а ніхто інший, застосовував насильство до потерпілої, яка у присутності міліції та під час впізнання вказала на нього як учасника грабежу.

Дані про особу обвинуваченого встановлені з урахуванням постанови про уточнення фактичних даних від 02 жовтня 2017 року, які уточнені з урахуванням даних паспорту на гр-на ОСОБА_12 серії НОМЕР_3 (а. 56-57).

Протокол огляду місця події від 02 жовтня 2017 року, за яким оглядалися особисті речі обвинуваченого (а. 48-49), доказового значення не має.

З урахуванням викладеного, суд визнає щирими, а тому і кладе в основу свого рішення показання потерпілої, натомість відхиляє як недостовірні показання обвинуваченого в частині, яка суперечить показанням першої.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про неповноту досудового розслідування, оскільки всі значимі для даного кримінального провадження фактичні обставини були з усією повнотою встановлені шляхом безпосереднього отримання доказів від очевидців події, підозрюваного було затримано у присутності та за первинними поясненнями потерпілої, які у подальшому набули належного процесуального оформлення.

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, законності, рівність перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає за результатами даного судового розгляду доведеним те, що ОСОБА_6 30 вересня 2017 року вчинив закінчений замах на повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), яке належало потерпілій ОСОБА_11 , поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, а тому ці дії обвинуваченого ОСОБА_12 кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_14 покарання суд згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, ступень здійснення злочинного наміру та причини, за яких грабіж не було доведено до кінця, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зі слів перебуває у цивільному шлюбі, на обліку лікарів не перебуває. Обставин, що пом`якшують йому покарання, не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочину, враховуючи судимість за ст. 122 КК України.
Беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину та перелічені дані про його особу, позицію потерпілої та обвинуваченого, який просив більш суворого покарання, аніж те, яке попросив для нього прокурор, суд, керуючись правилами ч. 3 ст. 68 КК України вважає за необхідне призначити йому мінімальне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України. Водночас, беручи до уваги всі викладені обставини у їх сукупності, поведінку обвинуваченого після вчиненого злочину, суд вважає за неможливе виправлення останнього в умовах без ізоляції від суспільства, а відтак не знаходить правових підстав для застосування ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.
Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид покарання, суд, вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_12 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни до набрання вироком законної сили. Утримувати ОСОБА_3 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

У строк відбування покарання ОСОБА_14 зарахувати період з 30 (включно) вересня 2017 року з урахуванням строку його фактичного затримання та перебування під вартою в межах даного провадження.
Речові докази особисті речі потерпілої використовувати за належністю, особисті речі обвинуваченого повернути останньому.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з дня отримання вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ ОСОБА_15