КП№ 278/2010/17
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
27 жовтня 2017 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, за яким обвинувачується:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Озерянка, Житомирського району, із середньою спеціальною освітою, неодружений, офіційно не працюючий, учасник бойових дій (посвідчення серії МІУ, номер НОМЕР_1 ), мешканець АДРЕСА_1 , -
за частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України (далі КК) ,-
ВСТАНОВИВ:
28.07.2017 о 23 год. 30 хв. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 знаходилися поблизу будинку №11 по вул. Садовій, в с. Озерянка, Житомирського району, де між ними виник конфлікт. У цей час та місці обвинувачений у ході цієї суперечки навмисно наніс ОСОБА_4 кулаком удар в обличчя, чим спричинив йому середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-лицьової травми відкритого перелому нижньої щелепи в ділянці кута зліва зі зміщенням уламків. А також наніс ще три удари потерпілому, які тілесних ушкоджень не спричинили.
Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті. Суду пояснив, що 28.07.2017 у них із потерпілим з причин непорозуміння виникла сварка, під час якої він умисно вдарив його в обличчя. У вчиненому щиро розкаявся, вказав про добровільне відшкодування ОСОБА_4 завданих ним матеріальних збитків за представленими чеками. Просив застосувати до нього, як до учасника бойових дій, Закон України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор, на підставі частини 3 статті 349 КПК, вважала за доцільне провести дослідження доказів за скороченим порядком. Інші учасники кримінального провадження із позицією прокурора погодилися.
Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з огляду на те, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції. Наслідки скороченого порядку дослідження доказів про позбавлення їх права оскаржувати визнані обставини вчиненого злочину в апеляційному порядку, роз`яснено.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за частиною 1 статті 122 КК, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених статтею 121 КК, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання, суд, керуючись вимогами статті 65 КК, ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, характеризується позитивно, за час служби мав заохочення. Обставинами, які за статтею 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченому є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому збитків на лікування. Обставин, які в силу статті 67 КК обтяжують покарання судом не встановлено.
Наявність кількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, з урахуванням думки потерпілого, який не наполягав на суворості покарання та позиції прокурора про можливість звільнення ОСОБА_5 від покарання з випробуванням, є підставою для застосування статей 75-76 КК.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі підлягають особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 КК, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій.
Ураховуючи всі обставини справи, наявність законодавчо визначених підстав для амністування ОСОБА_5 , як учасника бойових дій та його згоду, суд дійшов висновку про можливість застосування цього Закону.
Згідно із обвинувальним актом витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись статтями 349, 373-376, 394, 532 КПК, Законом України «Про амністію у 2016 році» суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК, та призначити йому покарання 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі статтей 75, 76 КК звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового злочину. Покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Речові докази відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Суддя: ОСОБА_1