Справа № 361/1705/18
Провадження № 1-кп/361/414/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
потерпілого - ОСОБА_5

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Вранці 21.02.2018 біля території домоволодіння по АДРЕСА_2 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сталася словесна перепалка, під час якої останній, реалізовуючи злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, передбачаючи негативні наслідки своїх дій, близько 07 години 40 хвилин кулаком правої руки завдав ОСОБА_5 один удар в обличчя зліва, від чого той, послизнувшись, упав на заледеніле асфальтобетонне покриття. В результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілому були спричинені садно та підшкірна гематома в області лівого кута рота з переходом в проекцію лівої гілки нижньої щелепи, забійна рана та крововилив на слизовій переддвір`я рота в області верхньої губи зліва, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 38 від 22.02.2018, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, побачивши, що під час падіння ОСОБА_5 з його кишені випав мобільний телефон, обвинувачений вирішив заволодіти ним. Реалізовуючи протиправний намір, діючи з корисливого мотиву, усвідомлюючи, що потерпілий за ним спостерігає, ОСОБА_4 близько 07 години 42 хвилин 21.02.2018, перебуваючи біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , підняв з асфальту мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «К10А40» вартістю, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 12-4/593 від 13.03.2018, 1516 грн. 67 коп., з відкрито викраденим майном залишив місце вчинення злочину, своїми діями завдав ОСОБА_5 матеріальні збитки на вказану суму.
Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих злочинах за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Показав, що протягом останніх півроку співмешкає з дружиною потерпілого ОСОБА_7 , на грунті цього між ним і ОСОБА_5 періодично виникали незначні непорозуміння, конфлікт за ініціативою останнього відбувся також близько 07 години 30 хвилин 21.02.2018, коли він, прямуючи на роботу, зустрів потерпілого біля місця свого проживання - домоволодіння АДРЕСА_2 . В процесі словесної перепалки він, розлютившись та втративши над собою контроль, завдав ОСОБА_5 один удар кулаком у ліву частину обличчя, від чого той, послизнувшись, упав на асфальт. Побачивши біля паркану мобільний телефон потерпілого марки «Lenovo», який випав з кишені під час падіння, усвідомлюючи, що останній спостерігає за його діями, він заволодів вказаною річчю та з нею залишив місце події, через декілька годин добровільно видав його прибулим за місцем роботи співробітникам поліції. Про себе обвинувачений повідомив, що він працює, утримує сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина потерпілого ОСОБА_9 , примирився з ОСОБА_5 , неправомірність своїх дій усвідомив і належні висновки для себе зробив.
Покази обвинуваченого є послідовними й логічними, відповідають фактичним обставинам справи, тому не викликають у суду сумніву. Оскільки ОСОБА_4 повністю визнав свою вину за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України та не оспорював фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлено правильність розуміння ним змісту цих обставин і добровільність його позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши обвинуваченому і потерпілому положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, які характеризують винну особу, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими частиною третьою статті 349 КПК України.
Суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 в умисному заподіянні ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та у відкритому викраденні чужого майна, тому засуджує його за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який уперше притягується до кримінальної відповідальності, працює, має малолітню дитину, неінформативно характеризується за місцем проживання, на обліку лікарів психіатра й нарколога не перебуває, думку потерпілого, що просив обрати винній особі мінімальне покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України, а також той факт, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_5 . Обставиною, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання винної особи, суд визнає щире каяття, оскільки ОСОБА_4 критично оцінює свою протиправну поведінку й висловлює готовність бути покараним за вчинене, передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає доцільним на виконання вимог ч. 2 ст. 65 КК України призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, оскільки він працює в ТОВ «Будшляхмаш» і отримує дохід, при цьому, на думку суду, саме такого виду покарання буде необхідно й достатньо для виправлення ОСОБА_4 , запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлявся. Речовий доказ - мобільний телефон марки марки «Lenovo» моделі «К10А40», який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , необхідно залишити в розпорядженні власника.
На підставі частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави передбачені статтею 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати в розмірі 429 грн. на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок № 12-4/593 від 13.03.2018).
Під час досудового розслідування і судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався, з урахуванням обставин вчиненого злочину і особи винного суд не вбачає підстав для обрання такого заходу на період до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 125 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;
- за ч. 1 ст. 186 КК України - у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одну тисячу сімсот) грн.
Речовий доказ - мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «К10А40» - залишити в розпорядженні власника ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1