Справа № 138/2897/15-к
Провадження №11-кп/772/1354/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2017 року м. Вінниця

Апеляційного суду Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянув «18» грудня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000406 від 25.05.2015 року по обвинуваченню
ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця м. Могилів Подільського
Вінницької області, українця,
громадянина України, в силу ст. 89,
раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_8
представника потерпілого
ОСОБА_9 адвоката: ОСОБА_10
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , апеляційною скаргою із змінами та доповненнями захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року, -
В с т а н о в и в:
Вироком Могилів Подліьського міськрайонного суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На підставі п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 37457 грн. 22 коп., моральної шкоди у розмірі 5000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 , 25.05.2015 близько 01 год. 30 хв. перебуваючи по вул. Пушкінській, 41 в м. Могилеві-Подільському Вінницької області біля зупинки громадського транспорту, діючи з хуліганських спонукань, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні правила поведінки в суспільстві, прагнучі протиставити себе суспільству та окремим громадянам за рахунок приниження інших осіб, з особливою зухвалістю розпочав вчиняти хуліганські дії відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_12 .
Зокрема, ОСОБА_6 разом зі своїми знайомими сидячи у власному автомобілі безпричинно розпочав звертатись до ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 які в той час знаходились біля зупинки громадського транспорту, із вимогою купити йому та його товаришам кави. Почувши відмову, яка проявилась у ігноруванні його вимоги, останній почав лаятись нецензурною лайкою до них. В подальшому, ОСОБА_6 вийшов з автомобіля, з особливою зухвалістю, безпричинно наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_14 , в результаті чого, останній втратив рівновагу і впав на землю. Однак ОСОБА_6 , не зупиняючись на вчиненому, усвідомлюючи наслідки від свого протиправного діяння, наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_9 , в результаті чого останній також втратив рівновагу і впав на землю. Помітивши це, ОСОБА_6 підійшов ближче та з особливою зухвалістю наніс один удар ногою в область голови ОСОБА_9 .
Після чого, ОСОБА_6 з метою приниження даних громадян і показуючи свою зверхність над ними, почав наносити удари ногами по автомобілю марки «Тоуоtа RАV 4», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який належить ОСОБА_15 , чим погнув водійське та пасажирське дверцята та пошкодив передній бампер автомобіля.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, ставить питання про скасування вироку Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.09.2017 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 296 КК України, з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання. Ухвалити новий вирок , яким засудити ОСОБА_6 за ч.1 ст. 296 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_6 порушив вимог роз`яснень постанови пленуму Верховного суду України №7 від 24.10. 2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання».
Прокурор зазначає, що при призначенні покарання судом у вироку неналежно вмотивоване призначене покарання та неналежно враховано особу обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки останній вину не визнав та щиро не покаявся, по місцю проживання характеризується посередньо, офіційно ніде не працює, а тому заслуговує на більш суворе покарання.
В апеляційній скарзі із змінами та доповненнями захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 ставиться питання про скасування вироку Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.09.2017 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Свої вимоги захист мотивував тим, що суд першої інстанції під час судового засідання, після виступу всіх учасників провадження в судових дебатах, після того як учасники кримінального провадження обмінялись репліками та після останнього слова обвинуваченого , 04.05.2017 року вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. 05.05.2017 року , суд вийшовши з нарадчої кімнати, ухвалив поновити судове слідство, мотивуючи таке рішення тим, що в нарадчій кімнаті виникло питання , якому ні суд, ні учасники провадження не приділили уваги під час розгляду справи, а саме щодо речового доказу автомобіля, який належить потерпілому, але як зазначив адвокат, ним на стадії дослідження доказів, так і під час виступу в судових дебатах наголошувалось про те, що в матеріалах даного кримінального провадженням відсутні речові докази. Таким чином на думку захисту , судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки жодних підстав та нових обставин для відновлення судового розгляду в суді першої інстанції не було.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі із змінами та доповненнями в повному обсязі, представника потерпілого ОСОБА_10 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги із змінами та доповненнями адвоката та підтримав апеляційну скаргу прокурора, міркування прокурора , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги із змінами та доповненнями адвоката та підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги із змінами та доповненнями адвоката, та апеляційної скарги прокурора, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора та апеляційна скарга із змінами та доповненнями адвоката не підлягають до задоволення.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним та обгрунтованим і вмотивованим. Обгрунтоване рішення це таке, що достатньо, добре аргументоване, підтверджене науково, певним досвідом, переконливими доказами, доведеними фактами.
Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.
Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.
На думку апеляційного суду, таке рішення є законним, оскільки відповідає завданням кримінального провадження щодо захисту особи, охорони прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений та засуджений, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у грубому порушенні громадського прядку (хуліганство) з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю - є обґрунтованими.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1ст. 296 КК України - є правильною.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що органами досудового слідства і судом по даному провадженню дотримано вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини.

Так, зокрема, мотивуючи висновки про винуватість ОСОБА_6 , суд обґрунтовано послався на показання потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні першої інстанції показав, що 25.05.2015 він зі своїми товаришами ОСОБА_16 та ОСОБА_12 близько 1 години ночі біля автовокзалу в м. Могилеві-Подільському пили каву, неподалік від кіоску де її продавали. В цей час до них під`їхав жовтий бус, з водійського місця через вікно ОСОБА_6 попросив купити каву, на що йому ніхто нічого не відповів. Після чого з машини ОСОБА_6 почав щось вигукувати а ОСОБА_16 сказав, що підійде до нього та запитає, що він хоче. ОСОБА_6 вийшов з машини, оббіг її з передньої частини, та вдарив ОСОБА_16 рукою в лице, той впав та не вставав. Після цього ОСОБА_6 вдарив його в груди, і він впав на землю. Неподалік від нього стояв ОСОБА_12 , який підбіг до нього, та ОСОБА_6 також вдарив його ногою в голову в область лівого вуха, на деякий час він втратив свідомість. Після цього хтось відлив його водою, він прийшов до свідомості, та посадили його на лавочку на автобусній зупинці, яка знаходилась неподалік від місця нанесення йому тілесних ушкоджень. ОСОБА_6 знаходився неподалік від нього, та почав принижувати його, погрожувати його сім`ї. Він встав хотів піти, але обвинувачений вдарив його кулаком в живіт, він знову сів на лавочку. ОСОБА_6 кричав на весь автовокзал, його знайомі з якими він приїхав казали, щоб він його більше не чіпав і що необхідно їхати далі. Після цього ОСОБА_6 наніс йому ще один удар в живіт, та погрожував. Після чого підійшов до його машини, та ногою почав наносити удари по правій та лівій передній двері, та по передньому бамперу.
Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні першої інстанції підтвердив показання ОСОБА_9 та показав, що 25.05.2015, він зі своїм товаришем ОСОБА_16 та ОСОБА_9 біля першої години ночі на автовокзалі в м. Могилеві-Подільському неподалік автобусної зупинки пили каву. В той час до них під`їхав автомобіль «Мерседес-Бенс Спринтер». З нього хтось вигукував, та ОСОБА_16 підійшов до пасажирської двері автомобіля, щоб запитати в чому справа. З місця водія з автомобіля вийшов ОСОБА_6 , спереду оббіг автомобіль та вдарив ОСОБА_16 рукою в обличчя, потім наніс удар ОСОБА_9 в груди від якого він упав на землю. Він побачивши, що ОСОБА_6 замахнувся на нього рукою перечепився через тротуарний бордюр, а тому удар прийшовся йому по дотичній. Коли ОСОБА_9 лежав на землі обвинувачений наніс йому удар ногою по тілу, ОСОБА_9 на деякий час втратив свідомість, а тому його почали приводити до свідомості, поливали водою, довели та посадили на автобусній зупинці. ОСОБА_6 продовжував принижувати ОСОБА_9 і вдарив його в груди, погрожував його сім`ї, виражався нецензурною лайкою. Після чого вони вирішили поїхати з місця конфлікту, але ОСОБА_6 заважав їм від`їхати. Коли вони сідали в автомобіль ОСОБА_9 , він намагався вирвати ключі з автомобіля, вони заблокували двері. Після чого він почав наносити удари ногою по автомобілю: в передні праві та ліві двері, передній бампер, багажник.
Крім показань потерпілих, свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ОСОБА_19 та інших, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується іншими матеріалами кримінального провадження, які були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Таким чином, у справі зібрано достатньо доказів, які прямо і побічно викривають в тому, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 296 КК України, тобто проявив явну неповагу до суспільства, яка виразилась в нахабному виявлені, зневажливому ставленні винного до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визнаних правил поведінки і моральності.
Щодо особливої зухвалості, то дане порушення громадського порядку було поєднане із завданням потерпілим побоїв, пошкодженням майна.
Слід також зазначити , що в апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 зазначено, що останній в суді першої інстанції не заперечував, що брав участі у бійці, та дійсно наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 .
Обставина нанесення ОСОБА_9 , в ході хуліганських дій ОСОБА_6 , тілесних ушкоджень підтверджується також висновком судово медичної експертизи №111 від 26.05.2016 року, відповідно до якого потерпілому ОСОБА_9 спричинено легкі тілесні ушкодження: синці виникли від дії тупого предмета, яким міг бути і кулак нападаючого, а садна від предмета з обмеженою загостреною травмуючою поверхнею, можливо і при падінні на землю 25.05.2015 року.
Щодо пошкодження майна, то відповідно до висновку автотоварознавчої та транспортно трасологічної експертизи від 22.12.2016 року за №1877/1878/16-21едметом дослідження в суді першої інстанції, - пошкодження передніх лівих водійських дверей та правих передніх пасажирських дверей, а також нижньої частини переднього бамперу транспортного засобу автомобіля марки «Toyota RAV4» державний номерний знак НОМЕР_2 , були заподіяні від прикладання деформуючого зусилля по напрямку ззовні в середину автомобіля предметом з великою масою чи прикладенням значної сили з овалоподібною чи близькою до такої форми без явно виражених геометричних форм країв, що могло бути внаслідок удару ногою людини. Також зазначено, що пошкодження передніх дверей та переднього бампера до 25.05.2015 року не виявлено.
Нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 ударів ногами по передніх лівих водійських дверях та правих передніх пасажирських дверях автомобіля також підтверджується висновком судового медичного експерта №127 та 3141/47 на ім`я ОСОБА_6 , а саме те, що у останнього перелом плюснової кістки стопи , яку отримав від прямої травмуючої дії тупого предмета на тильну поверхність стопи , тому перелом II плюснової кістки правої стопи міг утворитись як від улару стопою ноги нападаючого по тилу правої стопи ОСОБА_6 так і при ударі тильної поверхності стопи ОСОБА_6 по нижньому краю бамперу траспортного засобу.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_6 за ч.1 ст. 296 КК України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції особливої частини КК України, що передбачає покарання за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 ст. 66 КК України, однак визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку. Суд має дослідити, яким чином така обставина, як наявність позитивної характеристики знижує суспільну небезпеку злочину чи суспільну небезпеку особистості злочинця. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.
Також згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.
Суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості , взяв до уваги характеристику, а також те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, суд дійшов до вірного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і прийняв рішення про призначення покарання з випробуванням.
Призначене обвинуваченим покарання є справедливим та обґрунтованим, яке грунтується на вимогах закону, а призначене у повній відповідності з вимогами ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому доводи прокурора про мякість призначеного покарання є безпідставними.
Що стосується тверджень адвоката про те, що судом істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону, то вони не беруться до уваги апеляційним судом, , оскільки, при ретельній перевірці кримінального провадження допущення в ході судового розгляду даного кримінального провадження , порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність ухваленого судового рішення апеляційний суд не виявив.
Так, відповідно до ч.4 ст. 365 КПК України, якщо обвинувачений в останньому слові повідомив про нові обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, суд за своєю ініціативою або за клопотанням учасників судового провадження відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірку їх доказам, після завершення яких відкриває судові дебати з приводу додаткового дослідження обставин і надає останнє слово обвинуваченому.
Суд поновив судове слідство, для з`ясування питання, щодо речових доказів, в подальшому повторно провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, тобто порушень вимог кримінально процесуального закону не має.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу із змінами та доповненнями захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 296 КК України залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: