Провадження № 1-кс/761/52/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 420 121 100 600 000 51,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження звернувся гр. ОСОБА_3 .

На обґрунтування скарги заявник зазначив, що постановою від 21.09.2017 слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 закрив кримінальне провадження № 420 121 100 600 000 51 за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку з відсутністю, на думку слідчого, складу вказаного кримінального правопорушення.

Однак заявник вважав, що досудове розслідування проведено неповно, слідчим не вжито всіх заходів для всебічного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, зібраним доказам надана помилкова оцінка.

З огляду на зазначене заявник просив скасувати незаконну, як він вважає, постанову.

У судовому заявник просив скаргу задовольнити з наведених у ній підстав, закриття кримінального провадження вважав безпідставним, оскільки слідчим не виконані вказівки суду, надані під час попереднього скасування постанови про закриття цього ж кримінального провадження, постанова про закриття провадження є немотивованою.

Слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги, до суду не прибув, про наявність поважної причини неявки суд не проінформував.

Зазначена обставина відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою у розгляді скарги.

Заслухавши доводи заявника, дослідивши матеріали кримінального провадження № 420 121 100 600 000 51 за ч.1 ст.366 КК України, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Статтею 7 КПК України передбачені загальні засади кримінального провадження, однією з яких є законність, сутність якої розкрита у ст. 9 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Враховуючи, що закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, останнє має відбуватися виключно за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки належних та допустимих доказів у їх сукупності та взаємному зв`язку.

Крім того, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

Зокрема, у зазначеному процесуальному документі мають бути викладені встановлені під час досудового розслідування обставини, які виключають подальше розслідування та обумовлюють закриття кримінального провадження, мотиви такого рішення та його обґрунтування.

Безумовне дотримання цих вимог є гарантією забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Проте вказані норми кримінального процесуального закону слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження № 420 121 100 600 000 51 виконані не у повному обсязі.

Закриваючи вказане провадження, слідчий послався не на матеріали досудового розслідування та встановлені розслідуванням обставини, фактично підставою для прийняття оскаржуваного рішення стали рішення судів у цивільній справі за позовом Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві (далі Фонд) до Міжгалузевого науково-технічного колективного підприємства «Лана» (далі МНТКП «Лана») про скасування акта форми Н-1.

Крім того, слідчий дійшов висновку, що ведення Журналу реєстрації нещасних випадків (виробничих травм, гострих отруєнь та захворювань) (далі Журнал) в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань не передбачений, тому не є офіційним документом. Зазначений фактор виключає наявність складу злочину, передбаченого ст. 366 КК України.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки він суперечить чинному на той час законодавству.

Зокрема, заявник у своїй первісній заяві від 27.11.2012 вказував, що службовими особами Фонду до Журналу № 1 реєстрації нещасних випадків внесені відомості, які не відповідають фактичним обставинам.

Так, заявник, будучи директором МНТКП «Лана», 26.11.2001 особисто, у присутності ОСОБА_5 повідомив Фонд про нещасний випадок на виробництві, який стався 25.11.2001. Цей факт зафіксований у Журналі під № 39.

У подальшому, шляхом підробки Журналу створена видимість, що про вказаний факт заявник повідомив Фонд лише 22.01.2002, однак це спростовується тим, що акт форми Н-1 затверджений 30.11.2001, тобто Фонду на останню дату було відомо про нещасний випадок.

Свої пояснення гр. ОСОБА_3 підтвердив під час його допиту, додавши, що повідомлення про нещасний випадок приймала працівник Печерського або Голосіївського відділення Фонду Старовойтова.

Попри наведене слідчим не допитані ні ОСОБА_5 , ні Старовойтова. Заходи з встановлення даних останньої - місця мешкання, роботи тощо - слідчим не приймалися.

Крім того, постановою слідчого від 06.06.2017 у справі призначалась судово-технічна експертиза, на вирішення якої ставилися питання щодо часу виконання записів в Журналі № 1.

Однак експертиза не проведена через невиконання слідчим клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.

Відповідно до чинного на момент події Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві (затв. постановою КМУ від 21.08.2001 № 1094) передбачалося ведення Журналу реєстрації потерпілих від нещасних випадків.

Надана заявником фотокопія Журналу № 1 не у повній мірі за своєю формою відповідає вказаному Положенню, однак цей ОСОБА_6 вівся вже після набрання чинності зазначеним нормативним актом, тобто саме у ньому продовжувалися фіксуватися обставини нещасних випадків на виробництві.

Отже, висновок слідчого, що зазначений ОСОБА_6 не можна вважати офіційним документом є передчасним.

У силу ст.94 КПК слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, має оцінити сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення.

Не проведення вищезазначених слідчих дій свідчить про суттєву неповноту досудового розслідування, у зв`язку з якою безпідставним є твердження слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення за ст. 366 КК України.

З огляду на зазначене, постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, що має наслідком її скасування.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ст. 9, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 21.09.2017 про закриття кримінального провадження № 420 121 100 600 000 51 за ч. 1 ст. 366 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1