н/п 1-кп/640/898/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працююча, незаміжня, в силу ст.89 КК України не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Піщанка Красноградського району Харківської області, громадянки України, не судимої, з середньою освітою, розведена, має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
18 червня 2017 року в вечірній час ОСОБА_7 разом із своєю знайомою ОСОБА_8 , перебуваючи на території лісопарку, розташованого по проспекту Академіка Курчатова в м. Харкові, навпроти церкви, вживали спиртні напої. Через деякий час, до них підійшов малознайомий їм ОСОБА_9 , з яким вони продовжили вживати спиртні напої, в результаті чого останній заснув.
В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: золотої каблучки, яка була одягнена на вказівному пальці правої руки ОСОБА_10 та мобільного телефону ТМ «HUAWEІ TITR-U02», який належить ОСОБА_11 .
Скориставшись тим, що ОСОБА_9 спав, ОСОБА_7 запропонувала ОСОБА_12 спільно викрасти вищевказане майно щоб в подальшому закласти їх до ломбарду, а отримані кошти витратити на власні потреби, на що ОСОБА_12 погодилась.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майно, діючи відповідно до розподілених ролей учасників злочину, 18 червня 2017 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 , суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, переконавшись що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно за попередньою змовою групою осіб, шляхом вільного доступу викрала з вказівного пальця правої руки ОСОБА_10 каблучку з жовтого металу 585 проби, вагою 2,7 грм. вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизі №403 від 26.09.2017 р. - 1632,02 гривень, а з карману його штанів таємно викрала мобільний телефон ТМ «HUAWEI TITR-U02», б/в, вартістю згідно висновку вищевказаної експертизі - 3411 гривень, на якому було захисне скло вартістю - 110 гривень, а всього викрали майна на суму 5153,02 грн. В цей час ОСОБА_12 , виконуючи свою злочинну роль, знаходилась поруч із ОСОБА_7 та потерпілиміа слідкувала, щоб їхні злочинні дії ніким не були виявлені та в разі необхідності відволікти увагу потерпілого, якщо останній раптово прокинеться.
Викравши вищевказане майно потерпілого, ОСОБА_7 і ОСОБА_12 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли. В подальшому, реалізуючи свій спільний протиправний намір ОСОБА_7 і ОСОБА_12 з використанням паспорту громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_8 , здали викрадену у ОСОБА_10 каблучку із металу жовтого кольору під заставу до «Харківського обласного ломбарду», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Академіка Вальтера, 14, отримавши позику у розмірі 1300 гривень, які розподілили між собою та в подальшому витратили на власні потреби, а саме на придбання спиртних напоїв, а викраденим мобільним телефоном розпорядились на власний розсуд, викинувши його через декілька днів в лісопарку.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнала повністю, визнала цивільний позов та пояснила, що 18.06.2017 р. вона разом з ОСОБА_8 перебували лісопарку по пр. Ак. Курчатова в м. Харкові, де вживали спиртні напої. Через деякий час до них приєднався потерпілий ОСОБА_9 , разом з яким вони продовжили вживати спиртні напої, в результаті чого потерпілий заснув. Тоді ОСОБА_7 запропонувала вкрасти каблучку, яка була на руці ОСОБА_11 , з чим ОСОБА_8 погодилась. ОСОБА_7 зняла з пальця руки потерпілого каблучку та витягла з кармана мобільний телефон. Потім вони пішли додому до ОСОБА_8 , де взяли паспорт та здали вкрадену каблучку в ломбард за 1300 грн., на які придбали спиртні напої і знов пішли в лісопарк вживати спиртні напої. Близько 21 год. пішли додому. Викрадений мобільний телефон через два дні ОСОБА_7 викинула в лісопарку. Через три місяці їх визвали в поліцію, де вони зізнались у скоєнні крадіжки. В скоєному щиро кається, просить суворо не наказувати.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнала повністю, визнала цивільний позов та пояснила, що 18.06.2017 р. вона разом з ОСОБА_7 в лісопарку вживали спиртні напої. Потім до них приєднався потерпілий ОСОБА_9 . Разом вони пили горілку. Потім потерпілий заснув і ОСОБА_7 запропонувала вкрасти в нього каблучку. ОСОБА_7 зняла у потерпілого каблучку та викрала також мобільний телефон. Вдома у ОСОБА_8 взяли паспорт, по якому здали викрадену каблучку в ломбард за 1300 грн. Гроші витратили на придбання спиртних напоїв. Увечері розійшлись по домам. Викрадений мобільний телефон пізніше ОСОБА_7 викинула в лісопарку. В скоєному щиро кається, просить суворо не наказувати та застосувати Закон «Про амністію в 2016 році», оскільки вона має неповнолітнього сина.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що обвинувачені та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України. Обвинувачені вірно розуміють зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченим у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_7 встановлено, що вона в силу ст.89 КК України не судима, незаміжня, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштована, характеризується задовільно.
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_8 встановлено, що вона раніше не судима, розлучена, має сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштована, характеризується задовільно.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнає щире каяття та наявність у неї на утриманні неповнолітньої дитини.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ними кримінального правопорушення, дані про особу кожної обвинуваченої, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, і вважає, що обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі та застосувати ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме такий вид покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
Згідно пункту в) статті першої Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_8 має сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якого вона не позбавлена батьківський прав, та просить суд застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_8 слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 підлягає задоволенню в розмірі вартості викраденого у нього майна.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта та проведення по справі судових експертиз підлягають стягненню на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.
В силу ст.75 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 2 /два/ роки, поклавши на засуджену ОСОБА_7 у відповідності до ст.76 КК України обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 1 /одного/ року 6 /шести/ місяців позбавлення волі.
В силу ст.75 КК України ОСОБА_8 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 2 /два/ роки, поклавши на засуджену ОСОБА_8 у відповідності до ст.76 КК України обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на підставі пункту в) статті першої Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування шкоди 5153,02 грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1