Справа № 727/8595/17
Провадження № 1-кп/727/366/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3

за участю сторони захисту захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 Шевченківського райсуду м. Чернівці справу за кримінальним провадженням №0001442 від 13 травня 2017 року по обвинуваченню: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Великий Кучурів, Сторожинецького району, Чернівецької області, тимчасово проживаючої АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, із середньою освітою, розлученої, має двох неповнолітніх дітей, раніше судимої, вироком від 16.12.2016 Глибоцького районного суду Чернівецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 на підставі вироку Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16.12.2016 року було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено міру покарання у виді 80 годин громадських робіт.

31.01.2017 інспектором Шевченківського районного сектору Чернівецького міського відділу з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_6 було ознайомлено ОСОБА_5 із порядком та умовами відбування покарання, а також попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання, вона може бути притягнута до кримінальної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 389 КК України. В подальшому, 20.02.2017, ОСОБА_5 була направлена до КСОП «Буковина» для відбування призначеного вищенаведеним вироком суду покарання, однак, починаючи з 20.02.2017р., ОСОБА_5 , будучи ознайомлена з наслідками щодо ухилення її від покарання у виді 80 годин громадських робіт, діючи умисно, протиправно, з метою ухилення від відбування покарання, розуміючи, що призначені відносно неї вироком суду 80 годин громадських робіт необхідно виконати з моменту набрання вироком законної сили, без поважних на те причин, ухилилась від призначеного їй судом покарання, до виконання громадських робіт не приступила, про поважні причини невиконання покарання у виді 80 годин громадських робіт органу пробації та інспектору не повідомила, та незважаючи на застосовані щодо неї передбачені законодавством заходи впливу, ОСОБА_5 ухилилася від відбування покарання у вигляді громадських робіт за вироком суду.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 в порядку вимог ст. 351 КПК України, свою вину в ухиленні від відбування покарання у виді 80 годин громадських робіт визнала та підтвердила, що інспектором Шевченківського районного сектору Чернівецького міського відділу з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_6 їй було роз`яснено порядок відбування покарання у виді громадських робіт, вона була попереджена про відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт та їй достеменно було відомо про направлена для відбування покарання до до КСОП «Буковина» де вона мала прибирати сніг, однак, вона на відпрацювання робіт не вийшла, бо в неї болів живіт і звернувшись за медичною допомогою лікаря гінеколога її було лише направлено для проходження УЗД, однак пояснила, що стаціонарно чи амбулаторно вона не лікувалася за відсутності коштів, на реєстрацію також не з`являлася, будучи попередженою про необхідність відпрацювання громадських робіт. Поважних причин для невиходу на відпрацювання громадських робіт не було, не заперечувала в наданих суду показаннях, що після вироку суду копію якого їй було вручено, було роз`яснено суть покарання.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового кримінального провадження, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин пред`явленого обвинувачення, які ніким не оспорюються, оскільки в засіданні було встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

В зв`язку із наведеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_5 . Крім визнання вини самою обвинуваченою, її вина підтверджується доказами наданими стороною обвинувачення (а.с. 1,2, 9 35 т.2), які в судовому засіданні ОСОБА_5 визнала достовірними, допустимими, які останньою не оспорювалися. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 359 від 08.08. 2017 р. ОСОБА_5 на момент вчинення інкримінованого їй злочину не виявила ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 91 т.2).

Судом роз`яснено обвинуваченій вимогу ч.1 ст.337 КПК України, яка передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, суд вважає, що дії обвинуваченої правильно кваліфіковані і їх слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 389 КК України, так як ОСОБА_5 , будучи засудженою до покарання у виді 80 годин громадських робіт, ухиляється від відбування цього покарання.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченої, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає її щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину,

Обставиною, що обтяжуює покарання обвинуваченої ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За місцем фактичної реєстрації в с. В. Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області встановлено, що ОСОБА_5 фактично там не проживає, будь яких компрометуючих даних відносно неї немає, остання ніде не працює, має двох неповнолітніх дітей, вихованням і матеріальним утриманням яких займається батько, відносно третьої дитини ОСОБА_7 обвинувачена позбавлена батьківських прав, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, в період призначеного терміну до виконання громадських робіт за вироком суду від 16.12. 2016 року, а саме з 20.02. 2017 року по 10.03. 2017 року ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні ОКЛ не перебувала, за медичною допомогою не зверталася. Доводи сторони захисту в частині того, що обвинувачена в цей період часу хворіла не заслуговують на увагу, оскільки з дослідженого протоколу ультразвукового дослідження органів малого тазу ОСОБА_5 проходила його один день 29.03. 2017 року і як остання пояснила на стаціонарне лікування вона не лягла за відсутності коштів, а лікар гінеколог не бажала підтвердити її звернення за медичною допомогою.

Суд бере до уваги, що обвинувачена має психічні вади, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи № 359 від 08.08. 2017 р. а саме діагноз змішаний дисоціативний розлад; на момент вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення ОСОБА_5 могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 91 т.2); в психіатричній лікарні за період з 20.02. 2017 року по 10.03. 2017 року не лікувалася; на обліку в лікаря нарколога обвинувачена не перебуває, постійного місця проживання не має, часто змінювала своє місце проживання в м. Чернівці, що підтверджується чисельними дорученнями слідчого по встановленню місця проживання ОСОБА_5 (а.с. 41 73 т.2).

Суд, враховуючи наведене вище, а також ступінь тяжкості і обставини вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченою, з урахуванням вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якими визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права, з врахуванням рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, Справа «Гудзь проти України» (Заява № 25032/11); Справа «Чанаєв проти України» (Заява № 46193/13), Справа «Харченко проти України (Заява № 40/07/02); з урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_5 , пом`якшуючих і обтяжуючих обставин її покарання, із врахуванням стану здоров`я обвинуваченої, вважає, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, і це покарання у вигляді арешту, а перевиховання та виправлення обвинуваченої є не можливим без ізоляції від суспільства; при цьому суд вважає, що призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, у т.ч. із застосуванням ст. 69, 75 КК України, не буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину та її особі, буде явно несправедливим через його м`якість.

На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Речові докази в рамках наведеного вище кримінального провадження відсутні. Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралася, а тому суд з врахуванням позиції сторони обвинувачення вважає, що до вступу вироку в закону силу не слід застосовувати до останньої заходи забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначити їй за цим законом покарання у виді 3 х місяців арешту.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16.12.2016 року у виді 10 днів арешту відповідно до ст. 72 КК України і остаточно визначити покарання за сукупністю вироків у виді трьох місяців 10 днів арешту.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 не застосовувати. Початок строку відбування покарання засудженій ОСОБА_5 обчислювати з моменту її фактичного затримання.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України. Учасники судового кримінального провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1