Справа № 740/461/18
Провадження № 1-кс/740/61/18
УХВАЛА
07 лютого 2018 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні, погоджене з прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , заявлене у межах кримінального провадження, внесеного 04.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:
06 лютого 2018 року слідчий звернулася з клопотанням про арешт майна, що було вилучено 03 лютого 2018 року в ході проведення огляду, яке обґрунтовує тим, що в провадженні СВ Ніжинського ВП ГУНП перебувають матеріали кримінального провадження №0000137 від 04.02.2018 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 03.02.2018 року до Ніжинського ВП ГУНП надійшов рапорт інспектора СРПП № 2 Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 про те, що при перевірці документів на автомобіль «ВАЗ 21081», д.н.з. НОМЕР_1 було виявлено ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію та механічні пошкодження на номері кузова автомобіля.
03.02.2018 року зазначений автомобіль в ході огляду місця події було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів при Ніжинському ВП ГУНП та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Тому з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримала клопотання з викладених в ньому підстав.
Володілець майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.
Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження
Відповідно до ст. 170 КПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації", арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпоряджання або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом, засобом чи знаряддям злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, відомості до ЄРДР було внесено на підставі рапорту інспектора СРПП № 2 ОСОБА_5 . Відповідно до даного рапорту, ним було зупинено автомобіль «ВАЗ 21081» для перевірки документів, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу виявлено записи українською та російською мовами, а нотаріально посвідчена довіреність на право керування не мала ступенів захисту.
Відповідно до протоколу огляду від 03 лютого 2018 року було виявлено та вилучено автомобіль «ВАЗ 21081», д.н.з. НОМЕР_1 із свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 .
В клопотанні слідчий зазначає, що вказаний автомобіль було визнано речовим доказом, але жодних підтверджуючих документів до матеріалів не додано.
З доданих до матеріалів клопотання документальних доказів взагалі не вбачається, що на даному автомобілі маються сліди механічного втручання в номер кузова. Він був вилучений, як речовий доказ, але доказом чого є даний транспортний засіб слідчим не зазначено. У рапорті інспектора СРПП № 2 ОСОБА_5 йдеться мова про свідоцтво про реєстрацію, стосовно якого виникли сумніви у його дійсності, але питання про накладення арешту на цей документ слідчий не ставить.
Таким чином слідчий, просить накласти арешт на майно, але необхідність такого арешту ним не доведено.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Заслухавши слідчого, дослідивши додані до клопотання матеріали, враховуючи вимоги ст.ст. 170, 173 КПК України, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання є необґрунтованим , а тому не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 107,170-173,309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИЛА:
В задоволенні клопотання слідчого Ніжинського ВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , заявленого у межах кримінального провадження, внесеного 04.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 за ознаками кримінального правопорушення, ст. 290 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль марки «ВАЗ 21081», д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_2 , належить ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_1 та який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , відмовити.
Негайно повернути ОСОБА_6 автомобіль марки «ВАЗ 21081», д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1