Справа № 475/194/15-к
Провадження № 1-КП/484/16/117
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2017 року м. Первомайськ

Колегія суддів Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретареві судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, освіта вища, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , станом на 05.07 2014 року голови Доманівської районної державної адміністрації, державного службовця 7-го рангу; депутата Доманівської районної ради шостого скликання; в даний час обіймає посаду голови Доманівської районної організації Політичної партії «Народний фронт»; одруженого, неповнолітніх дітей не має; паспорт НОМЕР_1 , виданий 25.09.1995 року Доманівським РВ УМВС України в Миколаївській області, ПІН НОМЕР_2 , не військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Захарівка Врадіївського району Миколаївської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, батька неповнолітньої дитини, 2002 року народження; зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_2 ; станом на 05.07.2014 року начальника Доманівського РВ УМВС України в Миколаївській області, зі спеціальним званням старшого начальницького складу - підполковника міліції; паспорт НОМЕР_3 , виданий 14.05.1998 року Врадіївським РВ УМВС України в Миколаївській області; в даний час проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді заступника військового комісара начальника мобілізаційного відділення; раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_9

представника потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_10

обвинувачених та цивільних відповідачів ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисників адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14

ВСТАНОВИВ:

За остаточним обвинуваченням /т.4 а.с.227-245/ ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що обіймаючи посаду голови Доманівської районної державної адміністрації, вчинив зловживання владою та службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для самого себе використання службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 364 КК України, за наступних обставин:

Конституція України, зокрема ст. 6, визначає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» районна державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Стаття 2 зазначеного закону визначає, що місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують, зокрема, законність і правопорядок.

За ст. 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» - місцеві державні адміністрації очолюють голови відповідних місцевих державних адміністрацій. Головою Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області за розпорядженням Президента України № 492/2014-рп від 04.04.2014 року призначено ОСОБА_11 .

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», організаційно-процедурні питання внутрішньої діяльності місцевих державних адміністрацій регулюються їх регламентами, що затверджуються головами відповідних місцевих державних адміністрацій, а Типові регламенти місцевих державних адміністрацій затверджуються Кабінетом Міністрів України.

На виконання п.4 Типового регламенту місцевої державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.1999 року № 2263, розпорядженням голови Доманівської РДА №96 від 05.05.2014 року затверджено розподіл обов`язків між головою райдержадміністрації, першим заступником, заступником голови райдержадміністрації та керівником апарату райдержадміністрації з реалізації повноважень, передбачених Законом України «Про місцеві державні адміністрації».

Відповідно до п.1 розподілу обов`язків голова Доманівської РДА ОСОБА_11 був наділений рядом повноважень, серед яких:

- забезпечення виконання Конституції та законів України, рішень Конституційного Суду України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, розпоряджень голови облдержадміністрації, інших органів державної влади;

- видання розпоряджень, які є обов`язковими для виконання на території району всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами, що спрямовані на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень;

- забезпечення координації діяльності територіальних органів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та сприяння у виконанні покладених на ці органи завдань;

- порушення перед територіальними органами міністерств та інших центральних органів виконавчої влади вмотивованих питань про відповідність займаній посаді районних керівників (фахівців) їх територіальних органів;

- координація діяльності районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області.

Враховуючи визначені законодавством України повноваження голови районної державної адміністрації, ОСОБА_11 , перебуваючи на посаді голови Доманівської РДА, є службовою особою публічного права, що постійно здійснює функції представника влади, наділений правом у межах своєї компетенції висувати вимоги та приймати рішення, обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх підлеглості чи відомчої належності.

Окрім того, ОСОБА_11 був депутатом Доманівської районної ради шостого скликання і згідно з вимогами законів України «Про статус депутатів місцевих рад» та «Про місцеве самоврядування в Україні» зобов`язаний додержуватись Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України та інших нормативно-правових актів, керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади.

Таким чином, ОСОБА_11 , перебуваючи на посаді голови Доманівської райдержадміністрації та маючи статус депутата місцевої ради, повинен був діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з розпорядженням голови Доманівської райдержадміністрації №438 від 29.10.2012 року ОСОБА_9 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 25 га ріллі терміном на 10 років для городництва із земель державної власності в межах території Зеленоярської сільської ради.

У вересні 2013 року ОСОБА_9 , незважаючи на відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на земельну ділянку, за домовленістю із ОСОБА_15 , з використанням його сільськогосподарської техніки провела на зазначеній земельній ділянці передпосівні та посівні роботи з вирощування озимої пшениці.

03.07.2014 року начальником Вознесенського міжрайонного відділу УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_16 на адресу голови Доманівської РДА ОСОБА_11 направлено листа про порушення ОСОБА_9 вимог земельного законодавства.

Цього ж дня розпорядженням голови Доманівської РДА № 162 створено комісію з обстеження земельної ділянки площею 25 га, що розташована в межах Зеленоярської сільської ради Доманівського району, на предмет її використання ОСОБА_9 без правовстановлюючих документів.

За результатами роботи зазначеної комісії райдержадміністрації складено 2 акти, якими встановлено, що обстежувана земельна ділянка площею 25 га знаходиться в межах Зеленоярської сільської ради Доманівського району, перебуває в державній власності, не передана в постійне користування чи в оренду, але розпорядженням голови Доманівської РДА № 438 від 29.10.2012 року ОСОБА_9 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення її в оренду. Земельна ділянка засіяна озимою пшеницею, яка знаходиться в повній фізичній стиглості, потребує збору врожаю.

За результатами роботи комісії запропоновано направити матеріали щодо незаконного використання земельної ділянки до Доманівського РВ УМВС України в Миколаївській області.

Вивчивши матеріали роботи комісії з обстеження земельної ділянки та враховуючи відсутність повноважень місцевої державної адміністрації щодо проведення відповідних перевірок дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки площею 25 га в межах Зеленоярської сільської ради і вжиття заходів реагування, 04.07.2014 року голова Доманівської РДА ОСОБА_11 направив листи до Доманівського РВ УМВС України в Миколаївській області та Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області, як уповноваженим органам державної влади, про вжиття заходів за актом обстеження земельної ділянки, що проведено комісією Доманівської РДА.

Проте, незважаючи на відсутність повноважень як голови зокрема, так і місцевої державної адміністрації взагалі, щодо проведення відповідних перевірок дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки площею 25 га в межах Зеленоярської сільської ради і вжиття заходів реагування, в тому числі на збір врожаю пшениці та розпорядження ним, 04.07.2014 року голова Доманівської РДА ОСОБА_11 , умисно, з метою отримання неправомірної вигоди для себе від незаконного використання чужого майна, зловживаючи службовим становищем представника влади, використовуючи авторитет займаної ним посади, її статусність та можливості, зокрема, право висувати вимоги і приймати рішення, обов`язкові для виконання будь-якими юридичними чи фізичними особами, діючи всупереч інтересам служби, не маючи жодних повноважень щодо володіння, користування чи розпорядження посівами сільськогосподарських культур, оскільки ст.ст. 90, 95 ЗК України право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур закріплено лише за власниками земельних ділянок та землекористувачами, надав вказівку приватному підприємцю ОСОБА_17 зібрати зерно озимої пшениці із земельної ділянки, яка обстежена комісією адміністрації та зберегти його, оскільки воно є безхазяйним та підлягає зверненню в дохід держави, при цьому усвідомлюючи, що правові підстави і повноваження голови райдержадміністрації на визнання зібраного зерна безхазяйним відсутні, а начальнику Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 забезпечити безперешкодний збір зерна пшениці із земельної ділянки ПП ОСОБА_17 .

ОСОБА_12 , всупереч встановленим нормам Закону України «Про міліцію» та наказу МВС України № 404 від 28.07.1994 року «Про затвердження статуту патрульно-постової служби міліції України» щодо забезпечення громадського порядку, незаконно направив до вказаної земельної ділянки дільничних інспекторів міліції Доманівського РВ УМВС ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які з 04.07.2014 року по 05.07.2014 року здійснювали цілодобову охорону поля площею 25 га в межах Зеленоярської сільської ради Доманівського району, яке використовувалось ОСОБА_9

05.07.2017 року ПП ОСОБА_17 направив до вказаної земельної ділянки комбайн, про надання якого раніше домовився з ОСОБА_20 , та власні вантажні автомобілі і розпочав збір врожаю зерна пшениці.

Біля 12 години цього ж дня до зазначеної земельної ділянки приїхала ОСОБА_9 зі своїм чоловіком ОСОБА_21 . Вважаючи, що дії зі збору врожаю є незаконними, відкрито не погоджуючись з ними, останні намагалися припинити роботи, мотивуючи тим, що власником зерна є ОСОБА_9 , оскільки вона є фактичним користувачем земельної ділянки, за власні кошти засіяла поле та здійснювала його обробіток.

В цей час за незаконною вказівкою голови Доманівської РДА ОСОБА_11 , до земельної ділянки прибув начальник Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 , якому подружжя ОСОБА_22 також повідомило про незаконний збір врожаю, але останній жодних дій по їх припиненню не вжив, у зв`язку з чим ОСОБА_21 05.07.2014 року офіційно звернувся із заявою до Доманівського РВ УМВС щодо незаконних дій по збору врожаю пшениці.

Незважаючи на вимоги подружжя ОСОБА_22 припинити збір врожаю, зерно пшениці в кількості 111,1 тон зібрано ПП ОСОБА_17 та перевезено на зберігання в домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 .

Жодних подальших дій та рішень по визнанню безхазяйним майном зібраного зерна пшениці та звернення його в дохід держави голова Доманівської РДА ОСОБА_11 не прийняв у зв`язку з відсутністю правових підстав для цього та визначених законом повноважень.

Таким чином, голова Доманівської РДА ОСОБА_11 з метою отримання неправомірної вигоди для себе від незаконного використання чужого майна, зловживаючи службовим становищем представника влади, діючи всупереч інтересам служби, а саме встановленому законом порядку діяльності посадових осіб лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України через відсутність відповідних повноважень щодо володіння, користування чи розпорядження посівами сільськогосподарських культур, шляхом надання незаконних вказівок ПП ОСОБА_17 та начальнику Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 організував збір врожаю озимої пшениці із земельної ділянки площею 25 га в межах Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області в кількості 111,1 тон вартістю 1 878 (одна тисяча вісімсот сімдесят вісім) грн. 32 коп. за тонну, а всього на суму 208 679 (двісті вісім тисяч шістсот сімдесят дев`ять) грн. 13 коп. та подальше його зберігання в домоволодінні ОСОБА_17 по АДРЕСА_3 , чим спричинив тяжкі наслідки у вигляді матеріальних збитків ОСОБА_9 , які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян та шкоди державним інтересам у виді дискредитації та підриву авторитету і престижу органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

ОСОБА_12 остаточно обвинувачується за ч.1 ст. 365 КК України у перевищенні влади та службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян та державним інтересам, вчиненому за таких фактичних обставин.

Згідно наказу МВС України № 463 від 05.06.2012 року та наказу начальника УМВС України в Миколаївській області № 37 о/с від 05.06.2012 року ОСОБА_12 призначено на посаду начальника Доманівського районного відділу УМВС України в Миколаївській області (далі Доманівський РВ УМВС).

Наказом начальника УМВС України в Миколаївській області № 138 о/с від 30.11.2011 року начальнику Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 присвоєно спеціальне звання старшого начальницького складу підполковник міліції.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про міліцію», міліція в Україні державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про міліцію» передбачено основні завдання, які покладаються на міліцію, серед яких: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку тощо.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про міліцію» регламентовано, що діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями і населенням.

Міліція, згідно вимог ч.1 ст. 10 Закону України «Про міліцію», зобов`язана: забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок; виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення; виявляти та припиняти адміністративні правопорушення; виявляти причини й умови, що сприяють вчиненню правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів до їх усунення; брати участь у правовому вихованні населення, проводити профілактичну роботу серед осіб, схильних до вчинення кримінальних правопорушень, здійснювати адміністративний нагляд за особами, щодо яких його встановлено, а також контроль за засудженими до кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.

Відповідно до положення про Доманівський РВ УМВС України в Миколаївській області, затвердженого наказом начальника райвідділу міліції № 28 від 03.01.2013 року, на працівників райвідділу покладено завдання із забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав, свобод і законних інтересів, запобігання правопорушень та їх припинення, охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення, розкриття і розслідування злочинів, забезпечення безпеки дорожнього руху, захист усіх видів власності від злочинних посягань, забезпечення дотримання законності в діяльності працівників відділу.

Згідно функціональних обов`язків начальника Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 , затверджених наказом начальника райвідділу № 28 від 03.01.2013, начальник відділу очолює Доманівський РВ УМВС, несе персональну відповідальність за виконання покладених на відділ завдань і здійснення ним своїх функцій, належне використання працівників підпорядкованих підрозділів, виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Таким чином, в силу займаної посади та покладених службових обов`язків начальник Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 є представником влади та службовою особою правоохоронного органу, відповідно до примітки ст. 364 КК України та ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів».

У період роботи начальником Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 , будучи службовою особою правоохоронного органу представником влади, виконуючи функції офіційного представника державного органу виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, інтереси суспільства та держави від протиправних посягань, в порушення зазначених обов`язків та норм діючого законодавства України, 04.07.2014 року перевищуючи свої службові повноваження, діючи умисно, погодився на протиправну вказівку голови Доманівської РДА ОСОБА_23 , а саме на забезпечення цілодобової охорони силами працівників Доманівського райвідділу міліції під час незаконного збирання ПП ОСОБА_17 врожаю озимої пшениці, що належить ОСОБА_9 , на земельній ділянці площею 25 га, що знаходиться на рівнинній поверхні біля кладовища с. Новолікарське Доманівського району Миколаївської області.

04.07.2014 року о 09.00 годині начальник Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 , знаходячись у своєму робочому кабінеті, діючи умисно, перевищуючи свої службові повноваження, усвідомлюючи, що відповідно до своїх функціональних обов`язків несе персональну відповідальність за виконання покладених на райвідділ міліції завдань і здійснення ним своїх функцій та належне використання працівників підпорядкованих підрозділів, достовірно знаючи, що його дії явно виходять за межі наданих прав та повноважень, надав незаконну вказівку старшим ДІМ СДІМ Доманівського РВ УМВС ОСОБА_18 та ОСОБА_19 здійснювати цілодобову охорону поля площею 25 га в межах Зеленоярської сільської ради Доманівського району та про будь-які події повідомляти телефоном йому особисто.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, начальник Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 , у порушення наказу МВС України № 404 від 28.07.1994 року «Про затвердження статуту патрульно-постової служби міліції України» щодо забезпечення громадського порядку, з метою укриття своєї незаконної діяльності та у зв`язку з безпідставністю вжиття заходів до охорони громадського порядку на полі площею 25 га в межах Зеленоярської сільської ради Доманівського району, що використовувалось ОСОБА_9 , в книзі нарядів № 933 Доманівського райвідділу міліції цілодобове чергування під час незаконного збирання врожаю озимої пшениці на вищевказаній земельній ділянці не зареєстрував та розпорядження про організацію охорони громадського порядку на вищезазначеній земельній ділянці не підготував.

05.07.2014 року на підставі прийнятого головою Доманівської РДА ОСОБА_23 рішення, ПП ОСОБА_17 розпочав незаконне збирання врожаю озимої пшениці, що належить ОСОБА_9 , на вищевказаній земельній ділянці.

Цього ж дня до вказаної земельної ділянки прибув ОСОБА_21 з дружиною ОСОБА_9 та повідомили старшим ДІМ СДІМ Доманівського РВ УМВС ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які здійснювали цілодобове чергування на вказаній території, що врожай озимої пшениці належить їм та вони є фактичними землекористувачами земельної ділянки.

У подальшому близько 15.00 години на поле прибув начальник Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 , який на повідомлення подружжя ОСОБА_22 щодо незаконних дій по збору врожаю не відреагував, не вжив заходів до припинення кримінального правопорушення, хоча достовірно був обізнаний про незаконну організацію збору врожаю головою Доманівської РДА ОСОБА_11 , а продовжуючи перевищувати свої службові повноваження, усвідомлюючи, що його дії явно виходять за межі наданих прав та повноважень, забезпечив подальше цілодобове чергування на вказаній земельній ділянці працівників Доманівського райвідділу міліції з метою здійснення безперешкодного протиправного збору врожаю ПП ОСОБА_17 .

Таким чином, внаслідок зазначених злочинних дій начальника Доманівського РВ УМВС України підполковника міліції ОСОБА_12 завдано істотну шкоду охоронюваним законом правам, інтересам громадянки ОСОБА_9 на захист державою її права власності від протиправних посягань, заподіяння їй матеріальної шкоди в результаті незаконної організації головою Доманівської РДА ОСОБА_11 збору врожаю озимої пшениці в кількості 111,1 тон вартістю 1 878 грн. 32 коп. за тону, а всього на суму 208 679 грн. 13 коп. та державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу державного правоохоронного органу Міністерства внутрішніх справ України, дискредитації даної державної установи через публічну демонстрацію можливості порушення законів працівником правоохоронного органу старшого начальницького складу, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, інтереси суспільства та держави від протиправних посягань, забезпечення безперешкодного вчинення незаконних дій іншими особами та як наслідок, створення у громадськості негативної думки щодо службових органів державної вади та їх корумпованість.

Обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 винними у пред`явленому обвинуваченні себе не визнали. Також заперечували проти заявленого потерпілою ОСОБА_9 цивільного позову.

При цьому ОСОБА_12 відмовився давати пояснення і відповідати на питання, однак в судовому засіданні 23.10.2017 року розказав, що діяв в межах наданих йому повноважень з метою забезпечення охорони громадського порядку. Давав усну вказівку міліціонерам ОСОБА_19 і ОСОБА_18 здійснювати охорону громадського порядку 05.07.2014 року на полі і не документував таке розпорядження, оскільки до книги добових нарядів вноситься інформація лише про тих, кому видаються спецзасоби і зброя. 05.07.2014 року йому подзвонив голова райдержадміністрації і повідомив, що на поле, де збирається врожай, приїхали Мірошнікови і попросив забезпечити охорону громадського порядку і недопущення інцидентів, після чого він особисто сам поїхав на поле, де збирався врожай. Там ніяких протизаконних дій не вчиняв. Пізніше на виклик ОСОБА_21 приїхала слідчий ОСОБА_24 і працівник міліції ОСОБА_25 , які проводили слідчі дії. Їм він також ніяких незаконних вказівок не давав.

Сторона захисту стверджувала, що обвинувачення необґрунтоване, оскільки ОСОБА_12 діяв виключно в межах своїх повноважень, і його дії не завдали шкоди нічиїм законним інтересам, оскільки ОСОБА_9 станом на 05.07.2014 року не мала правовстановлюючих документів на земельну ділянку, договір оренди з нею укладений не був, тобто навіть якщо вона і використовувала земельну ділянку, то незаконно, а тому врожай не може їй належати, відповідно її інтереси як незаконні не підлягають захисту. Також захисник зауважив, що істотна шкода за ст. 365 КК України може визначатися лише як матеріальна і не може полягати в інших наслідках, як то підрив авторитету і престижу державного органу, що інкримінується ОСОБА_12 .

ОСОБА_11 пояснив, що дійсно влітку 2014 року працював головою Доманівської райдержадміністрації. 03.07.2014 року до РДА надійшов лист начальника Вознесенського МРВ Управління СБУ ОСОБА_16 , в якому повідомлялося про те, що на території Зеленоярської сільської ради ОСОБА_9 незаконно використовує земельну ділянку площею 25 га. Для обстеження зазначеної земельної ділянки та прийняття відповідного рішення він видав розпорядження про створення комісії. Метою комісії було встановити, хто використовує поле. 03.07.2014 року ОСОБА_9 в усній бесіді повідомила ОСОБА_16 , що вона не обробляє спірну земельну ділянку і не має відношення до наявного на ній врожаю. Розмова відбувалася на вулиці і він також її чув, хоча участі у розмові не приймав. Члени комісії дзвонили до Зеленоярської сільської ради, але там також відповіли, що особа, яка використовує землю, невідома. 03.07.2014 року комісія встановила, що земельна ділянка перебуває у державній власності, договір оренди не укладений, особа, яка засіяла поле, не відома, після чого комісія виїхала на поле і виявила, що воно засіяне пшеницею, яка вже знаходиться у стані фізичної стиглості. Комісією було складено відповідні акти, на підставі яких він 04.07.2014 року направив повідомлення про виявлені факти до прокуратури, міліції та інспекції сільського господарства та після консультацій з податковою, юристами та обласною адміністрацією прийняв рішення про необхідність збору врожаю для забезпечення передачі виявленого зерна у власність держави, оскільки ймовірний власник зерна ОСОБА_9 від нього відмовилася. Для цього він подзвонив підприємцю ОСОБА_17 і попросив його організувати збирання і збереження зерна до вирішення судом статусу цього зерна, на що ОСОБА_17 погодився. Також він подзвонив начальнику міліції ОСОБА_12 і попросив його забезпечити охорону громадського порядку під час збору врожаю. Вказівок здавати зерно ОСОБА_17 він ОСОБА_12 не давав.

Близько 11 години 05.07.2014 року йому подзвонила заступник голови обласної державної адміністрації Янішевська, запитала, що відбувається на полі. Він пояснив, що три дні шукають власника врожаю, не знайшли, а тому прийняли рішення скосити зерно і зберегти його до встановлення законного власника. Розказав, що звернувся до начальника РВ з проханням забезпечити порядок і не допустити спалення пшениці чи будь-які інші протиправні дії, тому що на сусідньому полі було виявлено каністри з пальним.

Удень 05.07.2014 року йому подзвонив ОСОБА_17 і повідомив, що Мірошнікови приїхали до нього, хочуть знімати все на відео, цікавляться, хто проводить збір врожаю. Він не заперечував проти надання їм такої інформації. Увечері ОСОБА_17 подзвонив і запитав, на чиє ім`я виписати накладну. Він сказав, все одно кого зазначати, можливо і громаду, головне, щоб вірно було зазначено вагу зерна і щоб воно було збережено до вирішення питання згідно закону.

07.07.2014 року його запросили до прокуратури з приводу заяв ОСОБА_22 про те, що невідомі особи збирають зерно громади. Вже пізніше ОСОБА_9 заявила, що зерно належить їй. До цього часу таких заяв від неї не надходило. ОСОБА_21 заявляв, що зерно належить громаді.

ОСОБА_11 зазначив, що не мав наміру отримати будь-яку вигоду для себе, ні з ким не домовлявся за продаж зерна і отримання коштів від цього ні для себе, ні для будь-якої іншої особи; діяв законно в межах наданих йому повноважень в інтересах держави, намагаючись зберегти для держави зерно, власник якого не був встановлений. Також вважає, що ОСОБА_9 не являється власницею зерна, оскільки не доведено, що вона його виростила, і у неї відсутні правовстановлюючі документи на землю. Договір оренди вона не укладала, а тому не мала права використовувати земельну ділянку, тож не є потерпілою в даному випадку /звукозапис процесу від 27.04.2017 року/.

Сторона захисту наполягала на тому, що обвинувачення ОСОБА_11 не обґрунтоване, оскільки жодними доказами не підтверджено його умислу на вчинення злочину та мети одержання неправомірної вигоди для самого себе чи іншої особи, а ОСОБА_9 не являється потерпілою в даному кримінальному провадженні, оскільки станом на 05.07.2014 року не мала законних підстав користуватися земельною ділянкою і відсутні докази того, що вона є власницею зібраного врожаю.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні 27.02.2017 року пояснила суду, що у 2012 році розпорядженням голови РДА їй було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки в оренду; 31.10.2012 року вона розпочала виготовлення технічної документації землеустрою та нормативно-грошової оцінки, але до 31.12.2012 року не встигла до кінця її підписати, а з 01.01.2013 змінилося законодавство, тож документацію потрібно було переробляти. Станом на липень 2014 року договір оренди земельної ділянки вона не уклала, своє право користування належним чином не зареєструвала, однак восени 2013 року засіяла зерно пшениці, тому що земля заростала бур`янами. Засівати та обробляти поле їй допомагав родич ОСОБА_15 . При цьому потерпіла не змогла відповісти на питання захисників щодо часу, місця, кількості придбання насіння, палива, добрив, техніки тощо.

03.07.2014 року до неї зателефонував представник СБУ і запропонував зустрітися, на що вона погодилася. Зустрілися в смт. Доманівка на вулиці, представник СБУ посвідчення не показував, спитав, чи має вона відношення до поля площею 25 га, вона відповіла, що має, їй надане розпорядження на виготовлення документів, але ще нема договору оренди, і вона посіяла зерно пшениці. Він спитав, чи може він заактувати, що на полі росте зерно, на що вона погодилася. Неподалік стояли ОСОБА_11 та ОСОБА_12

05.07.2014 року телефоном повідомили, що з її поля збирають зерно. Чоловік, який на той час був головою Зеленоярської сільської ради, зібрав секретаря сільської ради ОСОБА_26 та землевпорядника ОСОБА_27 і всі разом вони поїхали на поле. Там побачили, що частина поля вже убрана. На полі працював комбайн, їздив Камаз з причепом, були працівники міліція: ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , потім під`їхав дільничний інспектор ОСОБА_28 . Вони запитали у міліціонерів, що відбувається, на що міліція відповіла, що вони охороняють громадський порядок вже два дні, бо виявили каністру з бензином неподалік. Водій Камаза сказав, що врожай збирає юстиція. Її чоловік подзвонив заступнику голови обласної адміністрації Янішевській, розказав про події, на що вона обіцяла розібратися, а пізніше повідомила, що приїде ОСОБА_11 і буде розбиратися. Однак приїхав не ОСОБА_11 , а начальник міліції ОСОБА_12 , який сказав, що ОСОБА_11 дав йому вказівку охороняти поле, він забезпечив охорону. Сам ОСОБА_12 ніяких дій не вживав, тому чоловік визвав наряд міліції, після чого приїхала слідчий ОСОБА_24 і міліціонер ОСОБА_25 . На правильні дії ОСОБА_24 . ОСОБА_12 сказав їй не командувати і збирання врожаю продовжилося. Коли Камаз був завантажений, вони попросили ОСОБА_12 забезпечити їм супровід, щоб знати куди везуть зерно. ОСОБА_12 погодився, доручив працівнику міліції ОСОБА_19 їхати з ними до ОСОБА_17 .

ОСОБА_17 вони також повідомили, що зерно належить їм, після чого той дзвонив ОСОБА_11 та землевпоряднику. Доповів, що приїхав сільський голова, люди. Їм він повідомив, що домовлявся прийняти зерно по 1 900 грн. Всього з її поля зібрали три Камази зерна, все воно було зважене, вага склала 111,1 тон. ОСОБА_17 не заважав їм фіксувати зважування та вивантаження зерна, однак відмовився видати їм документ про прийом зерна. Накладну видав працівнику міліції.

Під час збору врожаю вони говорили працівникам міліції, що поле належить їй, однак ті не реагували, збір врожаю не припиняли.

Про наведені факти вона 07.07.2014 року заявила до СБУ. 05.07.2014 року слідчому ОСОБА_24 таку заяву не давала.

Також потерпіла повідомила, що сплатила за фактичне використання землі на початку серпня 2014 року, також виконала припис інспекції сільського господарства, виготовила документацію, уклала договір оренди і належним чином зареєструвала своє право користування, але вже у грудні 2014 року.

Потерпіла повністю підтримала заявлений нею цивільний позов /т.4 а.с.5/. Просила зобов`язати ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у солідарному порядку відшкодувати їй завдану шкоду в натуральному вигляді, а саме повернути пшеницю третього класу в кількості 111,1 тон, оскільки зібране з її поля зерно, що зберігається у ОСОБА_17 , зіпсоване з часом.

Майже аналогічні пояснення в судовому засіданні 11.04.2017 року /диск у т.4 а.с.194/ дав свідок ОСОБА_21 чоловік потерпілої, голова Зеленоярської сільської ради станом на 05.07.2014 року. Він також зазначив, що його дружина підприємець, в її діяльність він не втручається, тому не знає, де і скільки вона брала насіння, добрива, пального, хто засівав і обробляв поле, але знає, що цим займалася його дружина.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Доманівської РДА № 438 від 29.10.2012 року ОСОБА_9 було надано дозвіл на розробку Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення площею 25 га ріллі в оренду терміном на 10 років для городництва із земель державної власності в межах території Зеленоярської сільської ради. Рекомендовано у десятиденний термін замовити розробку проекту, скласти документи у строк, який не може перевищувати шість місяців та у шестимісячний термін з дня видачі розпорядження подати проект на затвердження /т.2 а.с.13/.

Рішенням 16 сесії шостого скликання Доманівської районної ради Миколаївської області № 11 від 26.04.2013 року було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка надана ОСОБА_9 в оренду /т.2 а.с.14-15,21/. Зазначене рішення прийняте на підставі рішення постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних відносин від 24.04.2013 року /т.2 а.с.22-23/.

Станом на 05.07.2014 року ОСОБА_9 на підставі отриманих дозволів і виготовленої документації договір оренди земельної ділянки не уклала, що підтверджується її власними поясненнями, а також офіційною інформацією, зокрема: висновком відділу Держземагенства у Доманівському районі № 196-01-14 від 28.07.2014 року про погодження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_9 /т.2 а.с.16/, витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку від 28.07.2014 року /т.2 а.с.17/; листом Головного управління Держземагенства у Миколаївській області № 10-14-0.3-5978/2-14 від 26.08.2014 року про оформлення ОСОБА_9 правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою, в якому зокрема зазначено, що лише 08.08.2014 року до Управління надійшло клопотання ОСОБА_9 про затвердження проекту землеустрою, які було повернуто для доопрацювання /т.2 а.с.26-27/; листом Відділу держземагенства у Доманівському районі № 2-5145-14 від 01.10.2014 року про те, що станом на вказану дату проект землеустрою ще не затверджений /т.2 а.с.30/; аналогічним листом від 07.11.2014 року /т.2 а.с.33/; актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства та приписом від 24.07.2014 року, складеними Державною інспекцією сільського господарства /т.2 а.с.42-45/; інформацією Держземагенства у Доманівському районі про осіб, які використовують земельні ділянки без правовстановлюючих документів станом на 05.05.2014 року, серед яких під номером 104 зазначена ОСОБА_9 /т.2 а.с.218-221/, який був направлений до Первомайської ОДПІ, про що свідчить лист ОДПІ від 14.08.2014 року /т.2 а.с.243/.

До 24.07.2014 року ОСОБА_9 до компетентних органів жодних заяв і повідомлень про використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів та про нарахування їй за це плати за землю не зверталася, що сама пояснила суду і це підтверджується інформацією Доманівської РДА № 723-3-03/14 від 02.10.2014 року /т.2 а.с.38-39/, наданою на підставі роботи комісії по визначенню розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам, створеної розпорядженням голови РДА від 22.04.2014 року № 86 з подальшими змінами /т.2 а.с.245-246, т.3 а.с.67-68/. За твердженням потерпілої вона внесла плату за землю вперше тільки у серпні 2014 року.

Лише у листопаді 2014 року Управлінням Держземагенства було затверджено документацію із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду /т.3 а.с.157/, 28.11.2014 року ОСОБА_9 уклала договір оренди землі /т.3 а.с.153-155/ та зареєструвала своє право користування 04.12.2014 року /т.3 а.с.156, т.2 а.с.34-35/.

Відповідно до ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно до ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі, мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію тощо. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтею 96 ЗК України визначено, що землекористувачі в тому числі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель і інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 125 ЗК України та ст. 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтею 3 якого визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 4 вказаного Закону державній реєстрації підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, право оренди земельної ділянки.

Статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Згідно до Бюджетного кодексу України орендна плата за вказану земельну ділянку є джерелом надходження до бюджету Зеленоярської сільської ради Доманівського району.

Статтею 17 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній станом на 05.07.2014 року передбачено, що передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Статтею 25 зазначеного закону встановлено, що орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 152 ЗК України вимагати усунення будь-яких порушень права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків, має власник земельної ділянки або користувач.

Статтею 211 ЗК України передбачені випадки, у яких настає відповідальність за порушення земельного законодавства, зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок та ухилення від державної реєстрації земельних ділянок та подання недостовірної інформації щодо них.

Поняття самовільного зайняття земельної ділянки визначене статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», де зазначено, що самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що станом на 05.07.2014 року ОСОБА_9 права користувача земельної ділянки не набула, оскільки нею не було укладено договору оренди землі і такий договір не був зареєстрований.

Однак відповідно до ст. 1 Закону «Про державний контроль за використанням та охороною земель» в разі використання земельної ділянки до укладення договору оренди вона не вчинила і самовільного зайняття земельної ділянки, оскільки ще у 2012 році отримала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для укладення договору оренди землі і розпочала процес виготовлення технічної документації.

За таких обставин ОСОБА_9 не може нести відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, якщо вона все ж таки її використовувала до державної реєстрації договору оренди (фактичне використання або використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів), однак зобов`язана відшкодувати власнику землі, тобто Державі, збитки в розмірі недоотриманої орендної плати, як це визначено постановою КМУ від 19.04.1993 року № 284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам».

Таким чином, для вирішення питання належності врожаю вирішальним є встановлення факту використання землі саме ОСОБА_9 протягом 2013 - 2014 років, а для вирішення питання обізнаності представників компетентних органів влади, правоохоронних та контролюючих органів щодо фактичного користувача землі, який посіяв озиму пшеницю, необхідно встановити час, коли ОСОБА_9 повідомила зазначених осіб про фактичне використання нею земельної ділянки.

Факт належності врожаю ОСОБА_9 має значення для визначення її статусу потерпілої в наданому кримінальному провадженні як особи, якій завдано шкоду.

Потерпіла ОСОБА_9 стверджувала, що 03.07.2014 року в розмові повідомила начальнику Вознесенського МРВ УСБУ ОСОБА_16 про те, що саме вона обробляє земельну ділянку, однак свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 стверджували, що ОСОБА_16 повідомив їм про те, що ОСОБА_9 заперечувала факт користування земельною ділянкою. Свідок ОСОБА_31 пояснив, що запитував у землевпорядника сільської ради ОСОБА_27 , хто використовує земельну ділянку, однак він пояснив, що не знає. З пояснень потерпілої, свідка ОСОБА_21 та наявних у справі документів вбачається, що станом на липень 2014 року ОСОБА_21 був головою Зеленоярської сільської ради, а ОСОБА_9 депутатом цієї ж ради. Рішенням виконкому Зеленоярської сільської ради № 3 від 27.05.2014 року /т.1 а.с.179/ створено комісію «З питань взаємодії органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та виробників сільгосппродукції на період врожаю 2014 року» з метою виявлення землекористувачів та впорядкування земельних ділянок, а також для обстеження стану полів та перевірки додержання екологічних норм. Головою комісії обрано ОСОБА_21 , членами комісії призначено дружину сільського голови депутата ОСОБА_9 , а також секретаря сільської ради депутата ОСОБА_26 , інспектора з питань регулювання земельних відносин ОСОБА_27 та депутата сільради ОСОБА_32 .

Таким чином, саме зазначена комісія мала виявити фактичне користування ОСОБА_9 певною земельною ділянкою і запропонувати їй сплатити кошти до бюджету сільської ради за фактичне користування. ОСОБА_9 , як член цієї комісії, мала перевірити сама себе і заявити комісії (в тому числі і своєму чоловікові) про своє фактичне користування землею без правовстановлюючих документів, що комісія повинна була належним чином зафіксувати і вжити заходів реагування. Однак ніяких документів з цього приводу комісією не складено. Такі обставини свідчать про те, що ОСОБА_9 приховувала факт використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів або не використовувала земельну ділянку. Як зазначено вище, за фактичне використання землі вона до бюджету не платила до серпня 2014 року, тобто до того часу, як стала намагатися довести факт належності їй врожаю зерна.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що факт користування ОСОБА_9 земельною ділянкою станом на ранок 05.07.2014 року не міг бути відомим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Те, що вона зазначена у реєстрі осіб, які використовують земельні ділянки без правовстановлюючих документів /т.2 а.с.218-221/, не свідчить про те, що вона обробляла землю, оскільки такий реєстр складений для податкової інспекції і до нього включені всі особи, які отримали дозвіл на розробку технічної документації, але її не виготовили, внаслідок чого не отримали правовстановлюючі документи. Перевірка фактичного використання земельних ділянок по зазначеним у реєстрі особам не проводилася, документів про це (актів перевірок, приписів тощо) суду не надано.

Критично суд оцінює і пояснення свідка ОСОБА_26 про те, що ОСОБА_9 обробляла землю, бо вона платила за це податки, адже судом встановлено, що ОСОБА_9 за фактичне користування землею ніколи не платила і як члену комісії сільської ради з виявлення землекористувачів ОСОБА_26 мала б про це знати. Аналогічно суд оцінює пояснення свідка ОСОБА_27 в цій частині, адже являючись членом тієї ж комісії та землевпорядником, він не складав жодних документів, не повідомляв компетентні органи про використання ОСОБА_9 земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Крім того, ОСОБА_27 заявив, що ОСОБА_9 як депутат на сесії повідомила голові сільської ради ОСОБА_21 про те, що засіяла поле. Однак, як встановлено, жодної реакції сільського голови і члена названої вище комісії не відбулося. На полі під час збору врожаю ОСОБА_21 також не повідомив, що поле обробляла його дружина, про що буде зазначено далі.

Також судом встановлено, що 05.07.2014 року, дізнавшись про збір врожаю, ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_27 та ОСОБА_26 приїхали на поле, що підтверджено їх поясненнями, не оспорюється сторонами і зафіксовано на відеозаписі /т.4 а.с.179/. Зазначені свідки стверджували, що всі вони, а особливо ОСОБА_21 повідомили працівникам міліції про те, що врожай належить його дружині, однак такий факт спростовується сукупністю наданих суду доказів.

Свідки ОСОБА_24 і ОСОБА_17 стверджували, що ОСОБА_21 заявляв про те, що врожай належить громаді, а тому його збір є незаконним. Саме таке твердження ОСОБА_21 зафіксоване на відеозапису, який зняла ОСОБА_26 і потім надала стороні обвинувачення. Крім того, у протоколі прийняття заяви про вчинене правопорушення від 05.07.2014 року слідчим ОСОБА_24 о 12.10 годині зафіксована перша заява ОСОБА_21 як Зеленоярського сільського голови /т.1 а.с.160/, однак в цій заяві він не вказує, що поле належить або використовується ОСОБА_9 . З рапорту слідчого вбачається, що дати свідчення ОСОБА_21 відмовився /т.1 а.с.161/. ОСОБА_9 ніяких заяв про вчинений щодо неї злочин не подавала. Про незаконний збір саме її врожаю не заявляла. Такі обставини підтверджуються і витягом з ЄРДР, де належність земельної ділянки не зазначена /т.1 а.с.166/. В актах від 05.07.2014 року, складених ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_9 , ОСОБА_33 , підписаних ОСОБА_21 , зазначено, що комісією зафіксовано збір врожаю на земельній ділянці, яка належить до земель державної власності; Акти складені в рамках встановлення осіб, які без відома місцевої ради незаконно використовують земельну ділянку /т.1 а.с.57-58,59-60/. У протоколі №2 засідання комісії Зеленоярської сільради від 07.07.2014 року також не зазначається про те, що комусь відомо про власника врожаю.

Зазначені докази свідчать про те, що під час збору врожаю 05.07.2014 року про належність врожаю ОСОБА_9 зацікавлені особи не повідомляли, сільський голова говорив лише про належність земельної ділянки державі, а зерна громаді. ОСОБА_9 ніяких заяв не робила. Такі факти свідчать про те, що у період збору врожаю особи, які його здійснювали, не могли знати, хто саме засіяв поле і являється власником врожаю.

Крім того, у зверненні до голови Миколаївської ОДА від 07.07.2014 року /т.1 а.с.178/ ОСОБА_21 також не зазначає про належність земельної ділянки чи врожаю з неї його дружині; вказує про те, що комісією проводився «робочий» об`їзд території, хоча в судовому засіданні пояснював, що зранку йому подзвонили і сказали, що хтось прибирає поле його дружини, він зібрав свідків і поїхав на поле. Така суперечлива інформація, наявна в показаннях ОСОБА_21 та складених ним документах, заявах, викликає сумнів у їх правдивості.

ОСОБА_9 вперше подала заяву про належність їй врожаю лише 08.07.2014 року /т.2 а.с.56/, тобто вже після того, як в ЄРДР було внесено інформацію за заявою РДА про самозахват земельної ділянки /т.2 а.с.68/. Лише з 15.07.2014 року вона почала зазначати у заявах про те, що під час збору врожаю повідомляла особам, які там перебували, що врожай належить їй /т.1 а.с.170/, однак таке твердження спростовується наведеними вище доказами.

Щодо належності зібраного з поля врожаю пшениці судом встановлені такі факти. Як зазначено вище, ОСОБА_9 до 07.07.2014 року не заявляла про те, що засіяла поле, обробляла його і виростила врожай. В судовому засіданні вона пояснила, що восени 2013 року особисто придбала насіння, добрива, пальне, домовилася з троюрідним братом ОСОБА_15 і за допомогою його техніки засіяла поле. При цьому потерпіла не змогла відповісти на питання, де, скільки, за якою ціною придбала насіння, добрива, пальне; які саме; коли і які саме роботи проводилися. Свідок ОСОБА_15 пояснив, що сам запропонував ОСОБА_9 засіяти поле, бо воно заростало бур`янами, вона погодилася. Вона придбала насіння, пальне, він своєю технікою засіяв. Насіння і добрива привозив її чоловік ОСОБА_21 . Однак свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що до посіву пшениці не має ніякого відношення, як сільський голова не займався обробкою землі. Дружина підприємець і він в її діяльність не втручався. Таким чином, показання свідків не узгоджуються між собою, а потерпілою не надано жодного доказу на підтвердження фактів придбання насіння, добрив, матеріалів тощо.

Відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Зазначена норма покладає обов`язок доказування у кримінальному процесі на сторону обвинувачення.

Статтею 22 КПК визначено, що кожна сторона самостійно обстоює свої правові позиції, права, свободи і законні інтереси засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 15 ЦК наголошує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення ст. 16 ЦК визначають в якості способу захисту цивільних прав та інтересів визнання права. При цьому, виходячи з положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення посягань на належне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності.

Підтвердження в суді права власності або іншого речового права на майно, що складає предмет спору, здійснюється за допомогою спростування у суді установлених фактів або шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншому речовому праві. Підставою позову є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності чи іншого речового права на майно. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить підтвердження позивачем своїх прав на майно на підставі пред`явлених ним правовстановлюючих документів, а також будь-яких інших доказів, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна.

Враховуючи, що ОСОБА_9 станом на 05.07.2014 року не отримала статусу користувача земельної ділянки, її право на врожай відповідно до ст. 95 ЗК України не являється беззаперечним. Враховуючи, що таке право оспорюється, ОСОБА_9 мала право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на зібраний з певного поля врожай, але протягом трьох років після того, як дізналася, що її право на врожай не визнається, вона цього не зробила, своїм правом не скористалася. Відповідне рішення суду не надане, а встановлення таких фактів в межах кримінального провадження не передбачене кримінально-процесуальним законом.

Враховуючи наведене, належність зібраного врожаю саме ОСОБА_9 викликає у суду розумний сумнів, а тому відповідно до ст. 17 КПК України суд вважає обвинувачення в цій частині недоведеним.

Оскільки судом не встановлена належність зібраного врожаю потерпілій, відсутні будь-які передбачені законом підстави для задоволення її позову.

Щодо вартості зібраного врожаю, яка за твердженням обвинувачення становить завдану злочином шкоду, судом встановлено наступне. Загальна вага зібраного врожаю - 111,1 тон - ніким з учасників процесу не оспорювалася. Така вага зафіксована у накладній, виданій ОСОБА_17 /т.2 а.с.72/, однак суду надана лише копія накладної. Сторона обвинувачення зазначила, що оригінал накладної відсутній. Свідком ОСОБА_17 був представлений оригінал його екземпляру накладної, в якій зазначена інша особа, що здала зерно, але вага та сама 111,1 тон. Про вилучення у ОСОБА_17 його екземпляру накладної сторони клопотань не заявляли. Таку саму вагу при зважуванні зафіксували свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_26 та інші, про що пояснювали суду. 05.07.2014 року ОСОБА_17 склав зберігальну розписку, в якій особисто зазначив, що від працівників міліції прийняв зберігання 111,1 тон пшениці врожаю 2014 року /т.1 а.с.211, т.2 а.с.73/. Вага пшениці як 111 тон зазначена також у повідомленні начальника Вознесенського МРВ УСБУ від 28.07.2014 року з невідомих підстав /т.1 а.с.194-197/. Наявність зерна на території домоволодіння ОСОБА_17 зафіксована у протоколі огляду місця події та фототаблиці до нього від 04.08.2014 року /т.1 а.с.204-210/, при проведенні якого було встановлено, що зібрана пшениця наявна. Цього дня пшениця була визнана речовим доказом /т.1 а.с.212/, а 10.09.2014 року на неї накладено арешт ухвалою слідчого судді /т.1 а.с.218/ і залишено на зберігання ОСОБА_17 /т.1 а.с.223/.

З матеріалів справи вбачається, що в день збору врожаю від зібраного зерна не було взято зразки для аналізу, експертної оцінки та визначення його вартості. Такі зразки вагою 6 кг були відібрані слідчим ОСОБА_24 безпосередньо з поля вже 18.08.2014 року під час огляду місця події, тобто зразки бралися із залишків пшениці, яка не попала до комбайну або осипалася /т.1 а.с.205-207/. На відеозапису такої події /т.4 а.с.179/ зафіксовано, як ОСОБА_21 заперечує проти такого відібрання зразків, вказуючи на те, що вони гіршої якості, ніж зібране зерно. Суд погоджується з тим, що якість залишків зерна на полі через півтора місяці після збору врожаю може суттєво відрізнятися від якості зібраного врожаю. Відібрані зразки надіслані для аналізу до ПрАТ «Полтавське ХПП» (Трикратівська дільниця) лише 08.09.2014 року /т.1 а.с.208/, звідки отримано довідку про класність зерна та його якість /т.1 а.с.229,230/. Вартість зібраного врожаю визначена на підставі отриманої прокурором інформації від Головного управління статистики у Миколаївській області про середню вартість однієї тони пшениці /т.1 а.с.233/. Потерпілою ОСОБА_9 було надано довідку Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області, в якій вартість пшениці 3 класу зазначена інша, майже вдвічі більша /т.1 а.с.89, т.4 а.с.7/.

Відповідно до п.6 ч.2 ст. 242 КПК України, яким було доповнено дану статтю 13.05.2014 року, визначено, що слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням. З матеріалів справи вбачається, що така експертиза не призначалася і не проводилася. Органом досудового розслідування розмір шкоди визначений самостійно, без залучення експерта.

Статтею 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Частиною 3 ст. 17 КПК України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Враховуючи зазначені норми процесуального закону, які кореспондуються з нормами Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд визнає надані обвинуваченням докази розміру завданої злочином матеріальної шкоди недопустимими, а тому не може використовувати ці докази і посилатися на них при ухваленні даного рішення.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Враховуючи, що не доведено право власності ОСОБА_9 на зібраний врожай, вартість такого врожаю, тобто розмір матеріальної шкоди, завданої злочином, суд вважає, що ОСОБА_9 не може бути потерпілою в даному кримінальному провадженні.

Встановлені обставини свідчать про недоведеність обвинувачення в частині наявності об`єктивної сторони складів злочинів, передбачених ст. 364 ч.2 та 365 ч.1 КК України, що виключає кримінальну відповідальність ОСОБА_34 та ОСОБА_35 в даному випадку.

В межах обвинувачення ОСОБА_11 судом також встановлено наступне.

З наданих суду документів вбачається, що розпорядженням Президента України № 492/2014-рп від 04.04.2014 року ОСОБА_11 призначено головою Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області /т.2 а.с.119/. 08.04.2014 року він приступив до виконання повноважень згідно розпорядження № 29-к /т.2 а.с.120/. Цього ж дня прийняв присягу державного службовця /т.2 а.с.121/. 15.04.2014 року розпорядженням голови Миколаївської облдержадміністрації № 73-рк йому присвоєно 7 ранг державного службовця /т.2 а.с.124/. При вступі на посаду ОСОБА_11 ознайомився із загальними правилами поведінки державних службовців /т.2 а.с.117/, надав декларацію про майно /т.2 а.с.111/, був ознайомлений з обмеженнями, встановленими Законами України «Про державну службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції» /т.2 а.с.116/.

Повноваження, права та обов`язки голови районної державної адміністрації регламентовані Конституцією України, Законом України «Про місцеві державні адміністрації, Типовим регламентом місцевої державної адміністрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 2263 від 11.12.1999 року.

Крім того, розпорядженням голови Доманівської РДА №96 від 05.05.2014 року було затверджено розподіл обов`язків між головою райдержадміністрації, першим заступником, заступником голови райдержадміністрації та керівником апарату райдержадміністрації з реалізації повноважень, передбачених Законом України «Про місцеві державні адміністрації» /т.2 а.с.102-104/.

Відповідно до п.1 зазначеного розподілу обов`язків голова Доманівської РДА ОСОБА_11 був наділений, крім іншого, повноваженнями забезпечувати виконання Конституції та законів України, рішень Конституційного Суду України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, розпоряджень голови облдержадміністрації, інших органів державної влади; видавати розпорядження, які є обов`язковими для виконання на території району всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами, що спрямовані на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень; забезпечувати координацію діяльності територіальних органів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та сприяти їм у виконанні покладених на ці органи завдань; порушувати перед територіальними органами міністерств та інших центральних органів виконавчої влади вмотивованих питань про відповідність займаній посаді районних керівників (фахівців) їх територіальних органів; координувати діяльність районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області.

Також ОСОБА_11 був наділений повноваженням утворювати для сприяння здійсненню повноважень РДА консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи, служби та комісії, члени яких виконують свої функції на громадських засадах, а також визначати їх завдання, функції та персональний склад; взаємодіяти з Вознесенським МРВ Управління СБУ в Миколаївській області.

Таким чином, ОСОБА_11 як голова Доманівської РДА, станом на 05.07.2014 року був службовою особою публічного права, що постійно здійснює функції представника влади, наділений правом у межах своєї компетенції висувати вимоги та приймати рішення, обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх підлеглості чи відомчої належності.

Окрім того, ОСОБА_11 був депутатом Доманівської районної ради шостого скликання /т.2 а.с.99/, а тому згідно Законів України «Про статус депутатів місцевих рад» та «Про місцеве самоврядування в Україні» був зобов`язаний додержуватись Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України та інших нормативно-правових актів, керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади.

Таким чином, ОСОБА_11 , перебуваючи на посаді голови Доманівської райдержадміністрації та маючи статус депутата місцевої ради, постійно здійснював функції представника влади і місцевого самоврядування; обіймав в органі державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, а тому відповідно до п.1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою, тобто суб`єктом злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

03.07.2014 року до Доманівської РДА надійшов лист начальника вознесенського МРВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_16 № 64/23/20-2013 від 30.06.2014 року /т.4 а.с.293/, в якому зазначалося, що ОСОБА_9 у 2012 році надано дозвіл на розробку проекту землеустрою для укладення договору оренди земельної ділянки площею 25 га на території Зеленоярської сільської ради, однак досі вона не виконала розпорядження, документацію не розробила і протягом трьох років використовує ділянку для вирощування сільгосппродукції, чим порушує ст.ст. 123, 124 Перехідних положень ЗК України, а відсутність документів дозволяє їй ухилятися від сплати обов`язкових платежів. Інформація направлена для вжиття заходів, для усунення порушення.

Як пояснив ОСОБА_11 , на виконання вказаного листа він створив комісію, що підтверджується розпорядженням голови РДА № 162 від 03.07.2014 року /т.1 а.с.237/ Про комісію з обстеження земельної ділянки райдержадміністрації з метою встановлення факту використання земельної ділянки, якій доручено провести обстеження ділянки на предмет її використання ОСОБА_9 без правовстановлюючих документів та скласти відповідний акт.

До складу комісії увійшли: ОСОБА_29 перший заступник голови РДА, ОСОБА_16 начальник Вознесенського МРВ УСБУ, ОСОБА_30 начальник управління агропромислового розвитку РДА, ОСОБА_31 заступник начальника відділу Держземагенства у Доманівському районі /т.1 а.с.237 на звороті/.

Цього ж дня комісією було обстежено земельну ділянку згідно схеми /т.1 а.с.240/, після чого складено два Акти обстеження земельної ділянки /т.1 а.с.238, 239/, які підписали всі, крім ОСОБА_16 , оскільки акт складався після обстеження в приміщенні РДА. ОСОБА_16 був присутній при обстеженні і мав підписати складений акт пізніше, але наступного дня відбув у відрядження, як пояснив обвинувачений ОСОБА_11 . Такі пояснення стороною обвинувачення не спростовані.

Під час обстеження земельної ділянки комісія встановила, що вона перебуває у державній власності, не передана в користування чи оренду, засіяна озимою пшеницею, яка знаходиться в доброму стані та повній фізичній стиглості, потребує збору врожаю. ОСОБА_9 надано дозвіл на виготовлення технічної документації для відведення в оренду, однак зі слів ОСОБА_9 вона правовстановлюючих документів на землю не робила, поле не обробляла і не засівала. За результатами роботи комісії запропоновано направити матеріали з приводу незаконного використання земельної ділянки до Доманівського РВ УМВС для забезпечення збирання врожаю пшениці та передачі його у власність держави.

Зазначені обставини в судовому засіданні 11.04.2017 року підтвердили свідки члени комісії: ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 /диск звукозапису т.4 а.с.194/. Крім того, свідок ОСОБА_29 пояснив, що комісія намагалася встановити, хто користувався землею. ОСОБА_31 телефонував землевпоряднику Зеленоярської сільської ради, але той сказав, що не знає. ОСОБА_9 сказала ОСОБА_16 , що не її земля. Свідок ОСОБА_30 пояснив, що ОСОБА_16 говорив, що ОСОБА_9 відмовилася від того, що зерно її. Свідок ОСОБА_31 розказав, що комісія не встановила, хто засіяв землю, ОСОБА_16 повідомив комісії, що ОСОБА_9 не визнала, що пшеницю засіяла вона, тобто комісія виявила засіяне поле, але не виявила фактичного землекористувача. Він також дзвонив землевпоряднику Зеленоярської сільської ради ОСОБА_27 , однак той сказав, що не знає, хто користується полем.

За результатами роботи комісії 04.07.2014 року ОСОБА_11 за номерами 155/1-3-03, 156/1-4-03 направив начальнику Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 та Державній інспекції сільського господарства в Миколаївській області повідомлення для відповідного реагування, до яких долучив копії акту обстеження та викопіювання місця розташування земельної ділянки /т.1 а.с.241,242/. З протоколу огляду документів від 18.08.2014 року вбачається, що розпорядження голови РДА з наведених питань, а також направлення повідомлень за результатами роботи комісії належним чином зареєстровані /т.2 а.с.7-10/.

Зазначені повідомлення були отримані відповідними органами, про що свідчать пояснення свідка ОСОБА_36 про те, що влітку 2014 року він працював головним спеціалістом Державної інспекції сільського господарства Миколаївської області, обслуговував Доманівський район. Дійсно з РДА надходило звернення щодо перевірки наданої ОСОБА_9 земельної ділянки на предмет її використання, однак перевірку він провів вже після збору врожаю, виявив, що ОСОБА_9 не оформлені правовстановлюючі документи, про що склав припис. Також листом начальника Доманівського РВ УМВС від 08.09.2014 року підтверджено, що райвідділ отримав звернення РДА про вжиття заходів реагування 05.07.2014 року, на виконання якого до земельної ділянки для забезпечення громадського порядку під час збирання врожаю було направлено співробітників міліції, того ж дня інформацію було внесено до ЄРДР за № 0000405 і розпочате досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ст. 197-1 КК України /т.1 а.с.247/.

Пунктом 9 ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голова РДА наділений повноваженням утворювати для сприяння здійсненню повноважень РДА консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи, служби та комісії, члени яких виконують свої функції на громадських засадах, а також визначати їх завдання, функції та персональний склад; повинен взаємодіяти з Вознесенським МРВ Управління СБУ в Миколаївській області.

Відповідно до ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належать, зокрема, координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель.

Відповідно до ст. 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Повноваження такого органу визначені ст. 15-2 ЗК України. Аналогічні положення закріплені у ст.ст. 5,6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель». Відповідно до положення «Про Державну інспекцію сільського господарства України», затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 459/2011 саме така Інспекція є компетентним органом з наведених питань, до повноважень якої, зокрема, відноситься безперешкодне обстеження земельних ділянок, перевірка документів щодо використання та охорони земель; надання вказівок (приписів), складення актів перевірок чи протоколів про адміністративні правопорушення у сфері використання чи охорони земель; виклик громадян для дачі пояснень; передача до органів прокуратури, досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення, звернення до суду з позовами про відшкодування шкоди та повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок.

Також згідно до ст.ст. 189, 190 ЗК України існує самоврядний та громадський контроль за використанням та охороною земель.

Аналіз наведеного законодавства свідчить про те, що повноваження на проведення перевірок і вжиття заходів реагування у випадках незаконного використання земельних ділянок надані Державним інспекціям сільського господарства, але створення комісії РДА з метою встановлення і перевірки певних фактів у цій сфері також не суперечить законодавству і повноваженням голови РДА.

Головою РДА ОСОБА_11 та створеною ним комісією в даному випадку не приймались рішення і не вчинялися дії, що виходять за межі їх повноважень. Ознаки зловживання владою або службовим становищем з метою отримання будь-якої неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, судом не встановлені.

Направлення результатів роботи комісії до Інспекції сільського господарства та Доманівського РВ УМВС також цілком відповідає вимогам наведених вище нормативно-правових актів.

Разом з тим, з пояснень обвинуваченого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_17 вбачається, що ОСОБА_11 одноособово прийняв рішення про збір врожаю з обстеженого поля. Таке рішення він документально не оформлював. Виконуючи задумане, ОСОБА_11 зателефонував підприємцю ОСОБА_17 і попросив його організувати збирання та збереження пшениці з вказаного поля, а начальника Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 також телефоном попросив забезпечити охорону порядку під час збору врожаю. Прийняття такого рішення та його реалізація очевидно не входять до компетенції і повноважень райдержадміністрації та її голови, вони не передбачені жодним нормативно-правовим актом, у зв`язку з чим ОСОБА_11 в даному випадку перевищив свої повноваження, а не зловживав владою чи службовим становищем, оскільки організація збору врожаю законного чи незаконного користувача земельної ділянки не входить до його компетенції. Його дії в цій частині не можна кваліфікувати як зловживання владою або службовим становищем. В даному випадку очевидним є перевищення ОСОБА_11 , як посадовою особою, влади та своїх службових повноважень, однак кримінальна відповідальність за такі дії посадової особи передбачена лише для працівників правоохоронних органів.

Факт збирання врожаю комбайном ОСОБА_20 та Камазом ОСОБА_17 сторонами не оспорюється і підтверджується наданими доказами. Так, свідок ОСОБА_17 пояснив, що на прохання голови РДА ОСОБА_11 для збору врожаю надав належний йому Камаз з водієм і уклав з ОСОБА_20 договір про надання послуг комбайна. Після виконаних робіт підписав акт і в подальшому розрахувався за роботу комбайна своїми коштами. Такі обставини підтвердив і свідок ОСОБА_20 . Зазначені свідками факти підтверджуються договором, укладеним між ОСОБА_20 та ОСОБА_17 в актом виконаних робіт /т.2 а.с.148-151/. Також факт збору врожаю підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_24 , які були присутні на полі під час збору врожаю, склали про це акти /т.2 а.с.57-58/. Такі події також зафіксовані слідчим у протоколах огляду місця події від 05.07.2014 року, складених у денний час під час збору врожаю /т.1 а.с.162/ та після збору врожаю /т.1 а.с.164/, у протоколі огляду місця події (поля) від 04.08.2014 року, в якому також зафіксовано, що поле скошене /т.1 а.с.198-203/, на відеозапису, який здійснювала свідок ОСОБА_26 /т.4 а.с.179/.

Крім того, судом не встановлено умислу ОСОБА_11 та його мети на отримання незаконної вигоди для себе. Жодним дослідженим доказом такий факт не підтверджений. Сам він заявив, що намагався зберегти належне державі зерно. В Акті комісії від 03.07.2014 року /т.1 а.с.238/ зазначено пропозицію комісії забезпечити передачу врожаю пшениці у власність держави. Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що ОСОБА_11 не надавав йому вказівки, а просив допомогти РДА зібрати зерно з незаконно засіяної ділянки і 3-5 днів зберегти його у себе до вирішення у встановленому порядку питання про статус зерна і його подальшу долю. Про вартість зерна і його продаж з ОСОБА_11 не домовлялися. Після прийому зерна він виписав накладну, яку віддав працівнику міліції, що супроводжував зерно. В одній накладній зазначив, що зерно здав Доманівський РВ УМВС, в іншій, яку залишив у себе, що зерно здав Доманівський район. З листа від 16.07.2014 року /т.1 а.с.243/ вбачається, що ОСОБА_11 повідомляє прокурора про те, що посів озимої пшениці був зібраний на користь держави і зберігається у ОСОБА_17 . Перевезення зерна до ОСОБА_17 здійснювалося відкрито, Камаз супроводжував працівник міліції, сільський голова, секретар сільської ради і ще деякі особи, які проводили відеозйомку. Він дозволяв їм спостерігати за зважуванням, вивантаженням, обговорював можливу подальшу долю зерна. Тобто процес збору врожаю відбувався відкрито, місце його зберігання та кількість не приховувалися. У висновку за результатами службового розслідування за зверненням мешканців смт. Доманівка зазначено, що начальник Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_11 звертався до нього з проханням забезпечити охорону врожаю та порядку під час його збору, при цьому зазначав, що метою збору є збереження врожаю для передачі його у власність держави в разі не встановлення власника /т.2 а.с.53/. З пояснень свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_37 та потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що водій Камазу сказав їм, що прибирає врожай юстиція. 07.07.2014 року на нараді у голови Доманівської РДА такожобговорювалися процедури передачі зерна у власність держави /т.4 а.с.294/. Тривалий час до арешту зерна 10.09.2014 року воно знаходилося у ОСОБА_17 , що підтверджується протоколом огляду його домоволодіння /т.1 а.с.204,205-210/, фототаблицями /т.1 а.с.195-197/, однак ОСОБА_11 не намагався ним розпорядитися, хоча до 04.08.2014 року (майже місяць) органом досудового розслідування не вживалось жодних заходів до його збереження /т.1 а.с.211,212/.

На думку суду наявність умислу і мети одержання неправомірної вигоди в ОСОБА_11 є припущенням, оскільки не ґрунтується на доказах. Обвинувачення ж не може ґрунтуватися на припущеннях, це суперечить презумпції невинуватості. Таким чином обвинуваченням не доведено наявність в діях ОСОБА_11 суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 364 ч.2 КК України, що виключає його притягнення до кримінальної відповідальності за пред`явленим обвинуваченням, оскільки статтею 2 КК України передбачено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений КК України, тобто о`бєкт, суб`єкт, об`єктивну сторону, суб`єктивну сторону.

В межах обвинувачення ОСОБА_12 судом встановлено, що наказом МВС України № 463 від 05.06.2012 року та наказу начальника УМВС України в Миколаївській області № 37 о/с від 05.06.2012 року /т.2 а.с.135/ ОСОБА_12 призначено на посаду начальника Доманівського районного відділу УМВС України в Миколаївській області (далі Доманівський РВ УМВС). Наказ № 463 суду не наданий, однак його існування учасниками процесу не оспорювалось.

Наказом начальника УМВС України в Миколаївській області № 138 о/с від 30.11.2011 року начальнику Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 присвоєно спеціальне звання старшого начальницького складу підполковник міліції /т.2 а.с.134/.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про міліцію», міліція в Україні державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про міліцію» передбачено основні завдання, які покладаються на міліцію, серед яких: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку тощо.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про міліцію» регламентовано, що діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями і населенням.

Міліція, згідно вимог ч.1 ст. 10 Закону України «Про міліцію», зобов`язана: забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок; виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення: виявляти та припиняти адміністративні правопорушення; виявляти причини й умови, що сприяють вчиненню правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів до їх усунення; брати участь у правовому вихованні населення, проводити профілактичну роботу серед осіб, схильних до вчинення кримінальних правопорушень, здійснювати адміністративний нагляд за особами, щодо яких його встановлено, а також контроль за засудженими до кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.

Відповідно до Положення про Доманівський РВ УМВС України в Миколаївській області, затвердженого наказом начальника райвідділу міліції № 28 від 03.01.2013 року, на працівників райвідділу покладено завдання із забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав, свобод і законних інтересів, запобігання правопорушень та їх припинення, охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення, розкриття і розслідування злочинів, забезпечення безпеки дорожнього руху, захист усіх видів власності від злочинних посягань, забезпечення дотримання законності в діяльності працівників відділу /т.2 а.с.125-127/.

Згідно функціональних обов`язків начальника Доманівського РВ УМВС ОСОБА_12 , затверджених наказом начальника райвідділу № 28 від 03.01.2013, начальник відділу очолює Доманівський РВ УМВС, несе персональну відповідальність за виконання покладених на відділ завдань і здійснення ним своїх функцій, належне використання працівників підпорядкованих підрозділів, виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції /т.2 а.с.128/.

Таким чином, відповідно до примітки ст. 364 КК України та ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_12 є працівником правоохоронного органу і суб`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

Судом встановлено, що 04.07.2014 року від Доманівської РДА до Доманівського РВ УМВС надійшло звернення за підписом голови ОСОБА_11 про встановлення комісією РДА факту наявності стиглого врожаю пшениці на певному полі, власник якого невідомий /т.1 а.с.241/. Того ж дня ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_12 і повідомив, що 05.07.2014 року вказаний врожай буде збиратися, просив забезпечити охорону громадського порядку під час збору врожаю. Такі обставини в судовому засіданні повідомив ОСОБА_11 . Інших доказів в цій частині суду не надано. Як визнав сам ОСОБА_12 в повідомленні прокурору від 08.09.2014 року та від 11.09.2014 року /т.1 а.с.247, т.2 а.с.5/ з метою забезпечення громадського порядку під час збирання врожаю пшениці на вказану в акті РДА земельну ділянку він 05.07.2014 року направив співробітників Доманівського РВ УМВС, які забезпечували охорону громадського порядку в межах своїх службових обов`язків. Твердження обвинувачення про те, що ОСОБА_12 погодився на протиправну вказівку голови Доманівської РДА ОСОБА_23 , а саме на забезпечення цілодобової охорони силами працівників райвідділу під час незаконного збирання врожаю ОСОБА_17 є припущенням і не ґрунтується на доказах. В даному випадку застосована підміна понять: «забезпечення охорони поля» та «забезпечення охорони громадського порядку під час збирання врожаю».

Як зазначено в самому обвинуваченні, охорона громадського порядку є безпосереднім обов`язком міліції. Враховуючи, що останнім часом в Україні збільшилися випадки конфліктів під час збору врожаю, підпалу полів, а в даному випадку власник врожаю не був встановлений (про що зазначено вище), загроза виникнення конфлікту в такій ситуації очевидно мала місце. ОСОБА_12 , як керівник відділу міліції, не мав права не відреагувати на будь-яке попередження про можливість порушення громадського порядку і був зобов`язаний за посадою вжити заходів до його попередження. Суд вважає, що обвинувачення в частині незаконності вказівки співробітникам міліції здійснювати охорону поля ґрунтується на припущеннях, а забезпечення охорони громадського порядку в будь-якому місці не виходить за межі повноважень начальника райвідділу міліції. Крім того, саме начальник райвідділу наділений повноваженнями надавати вказівки, накази та розпорядження співробітникам райвідділу з метою охорони громадського порядку.

Суд вважає недоведеним обвинувачення ОСОБА_12 в частині порушення наказу МВС України № 404 від 28.07.1994 року «Про затвердження статуту патрульно-постової служби міліції України», оскільки такий документ змістовний, має великий обсяг, однак в обвинуваченні не конкретизовано, які саме норми Статуту ППС порушив ОСОБА_12 і чому мав їх виконати в конкретній ситуації та в якій саме. В обвинуваченні не сформульовано і суду не надано доказів того, чому саме ОСОБА_12 мав вносити якусь інформацію до книги нарядів № 933 та виносити письмове розпорядження. Обвинувачення в цій частині неконкретне, тобто фактично ґрунтується на припущеннях, як і в частині наміру ОСОБА_12 приховати якісь незаконні дії.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_18 пояснили суду, що влітку 2014 року працювали дільничними інспекторами Доманівського РВ УМВС. На той час почастішали випадки крадіжок з анкерних електроопор, у зв`язку з чим вони разом чергували біля опор в полях. Чергували вночі, оскільки крадіжки відбувалися саме в нічний час. 04.07.2014 року начальник райвідділу ОСОБА_12 подзвонив їм і наказав негайно інформувати його в разі, якщо на полях будуть відбуватися якісь події. Охороняти поле не наказував. Вранці 05.07.2014 року на поле приїхала техніка: комбайн і Камаз і вони повідомили про це ОСОБА_12 , після чого ніяких вказівок не отримували. Пізніше на поле приїхали голова Зеленоярської сільради ОСОБА_21 , секретар сільської ради, землевпорядник та ОСОБА_9 , однак до них вони не зверталися. Пізніше приїхав ОСОБА_12 . З якою метою їм не відомо. Ще пізніше приїхала слідчо-оперативна група: ОСОБА_24 і ОСОБА_25 . На полі відбувалися скандали, але вони не втручалися.

З копії книги нарядів №933 Доманівського РВ УМВС України вбачається, що там зареєстровані лише наряди, яким видано зброю та спецзасоби /т.2 а.с.67,222-233/. Як пояснили ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_24 , в журналі нарядів відбувається реєстрація лише в такому випадку. Також судом оглянуто копії книги наказів райвідділу з питань основної діяльності /т.2 а.с.234-240/, серед яких відсутні накази щодо несення служби ОСОБА_19 та ОСОБА_18 . На думку суду, стороною обвинувачення не доведено необхідності вносити всі розпорядження начальника райвідділу до книги нарядів.

Про недоведеність того факту, що Мірошнікови повідомили працівникам міліції і самому ОСОБА_12 про належність їм врожаю пшениці, зазначено вище. Такий факт спростований наявними у справі доказами.

Після повідомлення ОСОБА_21 облдержадміністрації про незаконний збір врожаю, ОСОБА_12 особисто прибув на поле. Не маючи достовірної інформації про власника зерна, він не міг перешкодити збору врожаю. Разом з тим, він не заважав ОСОБА_22 та іншим особам вчиняти жодні дії. На прохання ОСОБА_21 відрядив працівника міліції ОСОБА_19 , щоб вони могли безперешкодно спостерігати за зважуванням та розвантаженням зерна; в такий процес не втручався; у перевезенні та відвантаженні зерна участі не приймав, що підтверджується поясненнями майже всіх свідків (крім ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , яких на полі не було), а також відеозаписом /т.4 а.с.179/.

Також судом не встановлено, що ОСОБА_12 перешкоджав роботі слідчої ОСОБА_24 , адже вона відібрала заяву від ОСОБА_21 , здійснила огляд місця події, заслухала пояснення, внесла інформацію за заявою ОСОБА_21 до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень за № 826 /т.2 а.с.62-65/, до ЄРДР і розпочала досудове розслідування. Сама ОСОБА_24 пояснила, що ОСОБА_12 не втручався в її роботу. Це також підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_25 . На відеозапису, наданому суду /т.4 а.с.179/ також не зафіксовано жодних неправомірних дій ОСОБА_12 як начальника відділу міліції, які б виходили за межі його повноважень. Подальше цілодобове чергування працівників міліції на полі 05.07.2017 року ОСОБА_12 не організовував. Свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 пояснили суду, що після збору врожаю увечері всі роз`їхалися з поля.

Про недоведеність належності врожаю озимої пшениці ОСОБА_9 та вартості зазначеного врожаю, тобто про недоведеність наслідків злочинних дій, судом зазначено вище. Висновки суду в цій частині обвинувачення аналогічні висновкам в частині обвинувачення ОСОБА_11 .

Крім того, відповідно до п.3 примітки до статті 364 КК України істотною шкодою у статті 365 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто визначається виключно як матеріальна. За таких обставин обвинувачення в частині заподіяних наслідків злочину у вигляді підриву авторитету та престижу державного органу тощо не ґрунтується на законі.

За наведених обставин судом не встановлено наявності ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

Крім того, умисел може бути наявний лише в тому разі, якщо особа вчинила суспільно-небезпечні дії, які очевидно виходять за межі її повноважень, в результаті яких можуть настати суспільно-небезпечні наслідки. Лише в цьому випадку може йти мова про усвідомлення особою факту вчинення порушення, а відповідно і умислу. Оскільки судом в межах обвинувачення не встановлено, що ОСОБА_12 вчинив суспільно-небезпечні дії, які потягли за собою суспільно небезпечні наслідки (відсутня об`єктивна сторона злочину), умисел очевидно відсутній. Тобто відсутня суб`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

Статтею 2 КК України передбачено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений КК України, тобто о`бєкт, суб`єкт, об`єктивну сторону, суб`єктивну сторону. Остаточно пред`явлене ОСОБА_12 обвинувачення не містить ознак наявності складу злочину, передбаченого ст. 365 ч.1 КК України.

За наведеного вище, оскільки в діях ОСОБА_11 та ОСОБА_12 встановлена відсутність елементів складів інкримінованих їм злочинів, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України та відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 373 КПК України, їх слід виправдати.

Цивільний позов ОСОБА_9 відповідно до ч.3 ст. 129 КПК України слід залишити без розгляду.

Судові витрати у справі відсутні.

Відповідно до ст.ст. 170, 173 КПК України необхідно скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 10.09.2014 року /т.1 а.с.218/ на 111,1 тон пшениці, яка знаходиться у домоволодінні ПП ОСОБА_17 .

Речовий доказ 111,1 тон пшениці, яка зберігається у ОСОБА_17 /т.1 а.с.211,212, 218,223/, відповідно до ст. 100 КПК України слід передати державі.

Керуючись ст. ст. 7-11, 17, 20-26, 94, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 за ч.2 ст. 364 КК України визнати невинуватим та виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_12 за ч.1 ст. 365 КК України визнати невинуватим та виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Позов ОСОБА_9 до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про зобов`язання повернути в натурі зерно пшениці залишити без розгляду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.09.2014 року /т.1 а.с.218/ на 111,1 тон пшениці, яка знаходиться у домоволодінні ПП ОСОБА_17 /т.1 а.с.211,212,218,223/ та передати державі речовий доказ у справі зерно пшениці в кількості 111,1 тон, яка зберігається в домоволодінні у ОСОБА_17 в АДРЕСА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: