Провадження № 1-кп/679/24/2018
Справа № 679/1021/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2018 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин кримінальне провадження №0000219 по обвинуваченню ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів Львівської області, громадянина України, українця, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування встановлено, що 09 червня 2017 року, близько 00 год. 13 хв., перебуваючи біля арочного входу до бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться по АДРЕСА_3 , на грунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли під час відпочинку в барі, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання цих наслідків, умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_4 , внаслідок чого останній впав на землю. ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , умисно наніс кілька ударів ногами в область живота потерпілого, після чого його зупинив ОСОБА_9 .

Внаслідок незаконних умисних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом тонкого кишечника, крововиливом в брижу тонкого кишечника, заочеревинна гематома, які за своїм характером відносяться до тяжкого ступеню тілесних ушкоджень за кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння та легкі тілесні ушкодження у вигляді осаднення на поверхні тулуба.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень не визнав, оскільки вважає, що від його дій не могли настати такі тяжкі наслідки, але визнає вину у нанесенні незначних тілесних ушкоджень потерпілому, без наслідків.

Дав суду показання, що дійсно, він підтверджує ту обставину, що ввечері біля кафе «Старий Томас» під час конфлікту з ОСОБА_4 він вдарив останнього кулаком в обличчя, при цьому ОСОБА_4 також у відповідь його вдарив. Після того, як вони обмінялися ударами та поштовхавшись впали разом на землю, ОСОБА_6 встав і стояв над потерпілим, бо переживав, що ОСОБА_4 встане і вдарить його в око, яке хворе, в той час ОСОБА_4 продовжував лежати на землі. Крім того зазначив, що під час конфлікту ударів було декілька, при цьому конфлікт тривав недовго. Через деякий час його відтягнули від ОСОБА_4 , при цьому зауважив, що після штовханини не наносив ніяких ударів ногами йому в живіт і бачив, як потерпілий підводився з землі. Водночас зазначив, що ОСОБА_4 цілий вечір за ним бігав, тим самим провокував його на конфлікт. Причини конфлікту з потерпілим він не знає, інших учасників конфлікту не було.

Незважаючи на неповне визнання обвинуваченим своєї вини, винність ОСОБА_6 , в кримінальному правопорушенні, вчиненому при викладених вище обставинах, підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:

- допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 , будучи приведеним до присяги, суду дав показання про те, що з 8 на 9 червня він прийшов в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою відпочинку. Через деякий час в кафе підійшов ОСОБА_6 , з яким у нього відбувся конфлікт, при цьому зазначив, що не пам`ятає, хто був ініціатором бійки, оскільки випив багато алкогольних напоїв. Водночас чітко пам`ятає, що під час бійки отримав удар в ніс і в вухо, в результаті чого він впав на землю і потекла з носа кров, а весь одяг був забруднений кров`ю, потім нічого не пам`ятає, тільки вже в лікарні побачив на своєму тілі синяки. Крім цього зазначив, що не пам`ятає, як дійшов додому, але пам`ятає, що відчував сильний біль у животі. Водночас зауважив в судовому засіданні, що ніяких претензій крім матеріальних до ОСОБА_6 він не має, не бажає, щоб останньому призначили реальну міру покарання у виді позбавлення волі;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , будучи приведеною до присяги, суду дала показання про те, що являється матір`ю потерпілого ОСОБА_4 і проживає з ним в одній квартирі. Щодо подій, які сталися 09.06.2017 року, зазначила, що була свідком того, як вона вийшла вночі на коридор своєї квартири побачила, що її син лежить на підлозі і стогне, з рота тече цівка крові, а його одяг весь в крові, проте, що з ним сталося не розповів. Побачивши це, вона зателефонувала своїй дочці ОСОБА_12 , а потім викликала швидку. Вже в лікарні її син розповів, що з ним сталося. При цьому зазначила, що коли сина поміщали в машину швидкої медичної допомоги, то бачила біля їх будинку ОСОБА_6 , який спостерігав за тим, що відбувається;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , будучи приведеним до присяги, суду дав показання про те, що в літку на території кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відбулась бійка за участю обвинуваченого та потерпілого, при цьому хто ініціював бійку він не знає. Водночас зазначив, що він допоміг розборонити учасників бійки, шляхом відтягнення ОСОБА_6 від місця де відбувалась бійка, оскільки підбігши до них побачив, як вони шарпаються та б`ються, при цьому ОСОБА_4 лежав на землі, водночас зазначив, що не бачив, якого характеру ударів завдавав ОСОБА_6 потерпілому. Крім того вказав, що відтягуючи ОСОБА_6 від місця де відбувалась бійка, останній намагався нанести удар ОСОБА_4 , який лежав, але не наніс, бо він встиг його відтягнути. Також зазначив, що інших учасників вказаної бійки крім обвинуваченого та ОСОБА_13 не було. Після бійки він бачив, як ОСОБА_4 стояв в оточенні відвідувачів та працівників кафе, які його вмивали, а ОСОБА_14 ймовірно пішов у невідомому йому напрямку, а через 3-5 хвилин він пішов додому.

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , будучи приведеною до присяги, суду дала показання про те, що вона являється сестрою потерпілого ОСОБА_4 . Вазала, що особисто вона конфлікту обвинуваченого з її братом не бачила, про те була свідком того, як після телефонного дзвінка матері приїхала до останньої додому і побачила, що її брат лежить на підлозі і стогне, з рота тече кров, а його одяг забруднений кров`ю, проте, що з ним сталося не розповідав, розповів згодом в лікарні. При цьому зазначила, що коли брата поміщали в машину швидкої медичної допомоги, то бачила біля їх будинку ОСОБА_6 , який спостерігав за тим, що відбувається. Підійшовши до обвинуваченого вона почула від нього зізнання в тому, що це він побив її брата;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , будучи приведеною до присяги, суду дала показання про те, що зі слів свого чоловіка ОСОБА_9 знає, що в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відбулась бійка і що її чоловік допоміг розборонити її учасників;

- допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 будучи приведеним до присяги показав, що підтримує даний ним висновок № 106 від 10.07.2017 року. Крім цього зазначив, що травми могли бути нанести ногою по животу ОСОБА_4 , з будь-якого положення стоячи чи лежачи, від одноразової чи дворазової дії. Вказав на те, що не можливо тілесні ушкодження, які виявлені в ОСОБА_4 бути утвореними в наслідок падіння з висоти власного зросту з наданням тілу прискорення так і без такого, оскільки це падіння відбувається на площину біля людини, яка на ній стоїть, тому для таких тілесних ушкоджень характерним є саме виражена за силою дія твердого предмету з ударним локальним прикладанням до передньої черевної стінки в нижній частині в напрямку з переду на зад, коли передня черевна стінка, яка є амортизатором в даній ситуації зміщується до задньої частити, хребта чи заочеревного простору, здавлює кишечник, внаслідок чого відбувається розрив. Також зазначив, що розриви тонкого кишечника, це ушкодження притаманні при ударному прикладанні, тому травми при падінні на будь-який предмет не характерні для виникнення розриву тонкого кишечника. Крім того експертом було зазначено, що ділянка біля травмованого тонкого кишечника була з гематомою, тому поєднання розриву тонкого кишечника з гематомою означає травмуючу дію. Зазначив, що час виникнення травми, визначив на підставі медичних документів, в яких було зазначено, що під час операції лікарем було виявлений перитоніт, що означає запальний процес, для виникнення якого потрібний час, який має своє стадійність і причинність, а також виявлено фібрін в радіусі 10 сантиметрів, який стримує запальний процес, радіус якого вказує на давність травми, крім того стадія перитоніту в даному випадку була першою, реактивною, первинною реакцією організму, що триває 24 години, а це є критерієм свіжої травми, що відповідає часу вказаному в постанові. Щодо механізму ушкоджень пояснив, що від удару ноги можуть виникнути такі тілесні ушкодження, не зважаючи на вид взуття;

-даними протоколу огляду місця події з фото-таблицями від 09.06.2017 року, дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що місце вчинення правопорушення є відкрита ділянка місцевості навколо бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де відбувся конфлікт (к.п.а.с. 10-11);

- даними протоколу огляду місця події з фото-таблицями від 05.06.2017 року, відповідно до якого оглянуто чоловічу кофту спортивного типу сірого кольору, яка визнана речовим доказом (к.п.а.с. 18-20);

- даними висновку експерта № 106 від 10.07.2017 року, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що при вивченні медичних документів та при огляді лікарем судово-медичним експертом, у громадянина ОСОБА_4 , виявлено: закриту травму живота з розривом тонкого кишечника спричинена вираженою за силою дії твердого предмету з ударним характером прикладання до передньої черевної стінки в нижній частині в напрямку з переду на зад, чи наближеного до нього, який міг бути спричинений, як одноразовим так і багаторазовим прикладанням травмуючої поверхні твердого предмету. Зарита травма черева є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя у момент заподіяння. Осаднення на поверхні тулуба є легким тілесним ушкодженням. (к.п.а.с. 42-44);

- даними висновку судово-психіатричного експерта № 413 від 03.08.2017 року дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_6 на період кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, виявляє особистий розлад особистості, проте, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не перебував у стані фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу, як підстави сильного душевного хвилювання не знаходився;

- даними протоколу слідчого експерименту від 28.07.2017 року та доданому до нього відеоматеріалу, проведеного зі свідком ОСОБА_9 дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_9 показав про події, які відбулись, а саме про конфлікт, який стався 09.06.2017 року між обвинуваченим та потерпілим, а також показав місце розташування учасників конфлікту, механізм нанесення ОСОБА_6 ударів ОСОБА_4 , а саме, нанесення ОСОБА_6 кількох ударів ногою в живіт ОСОБА_4 , який при цьому лежав на землі на лівому боці обличчям до обвинуваченого (к.п.а.с. 54-56).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Що стосується показання свідка ОСОБА_17 , то суд вважає такі неналежними доказами, оскільки остання працюючи на в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться по АДРЕСА_3 на момент події, не змогла надати ніяких показів щодо подій, які відбувались 09.06.2017 року на території кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оскільки не була свідком самого конфлікту і їй нічого не відомо.

Таким чином, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена у судовому засіданні і його дії кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Доводи обвинуваченого та його захисників щодо відсутності вини ОСОБА_6 в спричиненні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, є необґрунтованими та спростовуються сукупністю інших доказів, а тому суд версію обвинуваченого та його захисників щодо події вважає такою, що спрямована на ухилення від справедливого покарання за скоєне, виходячи з наступного.

В судовому засіданні достовірно встановлено, і цього не заперечує сам обвинувачений ОСОБА_6 , що він наніс удар кулаком в область обличчя потерпілого ОСОБА_4 і ще кілька ударів, в внаслідок чого потерпілий упав разом з ним на землю, але ОСОБА_6 встав і стояв над потерпілим, бо переживав, що ОСОБА_4 встане і вдарить його в око, яке хворе, в той час ОСОБА_4 продовжував лежати на землі. Крім того зазначив, що під час конфлікту ударів було декілька, але конфлікт тривав недовго. Через деякий час його відтягнули від ОСОБА_4 , при цьому зауважив, що після штовханини не наносив ніяких ударів ногами в живіт потерпілого і бачив, як потерпілий підводився з землі. Водночас зазначив, що ОСОБА_4 цілий вечір за ним бігав, тим самим провокував його на конфлікт. Причини конфлікту з потерпілим він не знає, інших учасників конфлікту не було. При цьому вважає, що його удари не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з тяжкістю отриманих ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Разом з тим, стороною захисту в ході судового розгляду суду не надано переконливих доказів протиправності поведінки потерпілого ОСОБА_4 під час відпочинку у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в ніч з 8 на 9 червня 2017 року. Жоден із допитаних у судовому засіданні свідків зазначеної обставини не підтвердив, тому правомірна поведінка потерпілого не може вважатися такою, що спровокувала конфлікт, як наполягає на цьому сторона захисту. Крім того, поведінка, яка не сподобалась обвинуваченому, не є підставою до застосування фізичного насильства.

Крім того маючи певний досвід рукопашного бою та боксерські навички, діючи умисно та за відсутності необхідності до таких дій, ОСОБА_6 мав чітко усвідомлювати суспільно-небезпечний характер своїх дій та що саме його конкретні дії можуть спричинити такі небезпечні наслідки, і навіть не бажаючи цього, ОСОБА_6 свідомо припускав їх настання. Про це свідчать як нанесення кількох ударів потерпілому, від яких він упав, так і подальше бажання обвинуваченого на продовження заподіяння йому тілесних ушкоджень, що було вчасно припинено свідком ОСОБА_9 . Таким чином, ОСОБА_6 , не спрямовуючи свою волю на заподіяння ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, свідомо допускав настання будь-якого результату, в тому числі, і тяжких тілесних ушкоджень. Така психологічна і вольова поведінка вказує на те, що при заподіянні ударів потерпілому обвинувачений діяв з непрямим умислом, а відтак, його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Доводи сторони захисту щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_6 та отриманими потерпілим ОСОБА_4 тілесними ушкодженнями спростовується висновком експерта № 106 від 10.07.2017 року, згідно якого тілесні ушкодження ОСОБА_4 - закрита травма живота з розривом тонкого кишечника спричинена вираженою за силою дії твердого предмету з ударним характером прикладання до передньої черевної стінки в нижній частині в напрямку з переду на зад, чи наближеного до нього, які моглі бути спричинені, як одноразовим так і багаторазовим прикладанням травмуючої поверхні твердого предмету і в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та поясненнями судового експерта в судовому засіданні, який зазначив, що вищезазначені тілесні ушкодження могли б бути заподіяні ногою, що в експертному висновку визначено,як твердий предмет.

Твердження сторони захисту, щодо визнання висновку експерта № 106 від 10.07.2017 року щодо ОСОБА_4 недопустимим доказом оскільки жоден з учасників кримінального провадження не довів факту отримання вказаною особою тілесних ушкоджень за інших обставин, крім вказаних в даному кримінальному провадженні. То суд вважає, що даний висновок, як доказ, логічно повязаний з іншими доказами у справі, а відтак є належним і допустимим.

Щодо тверджень сторони захисту, що в висновку експерта № 106 від 10.07.2017 року не зазначено відповідь на питання, чи можливо, що тілесні ушкодження, виявлені в ОСОБА_4 утворені в наслідок падіння з висоти власного зросту з наданням тілу прискорення, яке було поставлене перед експертом, то відповідь на дане запитання надав в судовому засіданні судовий експерт під час допиту, який вказав на те, що не можливо тілесні ушкодження, які виявлені в ОСОБА_4 бути утвореними в наслідок падіння з висоти власного зросту з наданням тілу прискорення так і без такого, оскільки це падіння відбувається на площину біля людини, яка на ній стоїть, тому для таких тілесних ушкоджень характерним є саме виражена за силою дія твердого предмету з ударним локальним прикладанням до передньої черевної стінки в нижній частині в напрямку з переду на зад, коли передня черевна стінка, яка є амортизатором в даній ситуації зміщується задньої частити, до хребта чи заочеревного простору, здавлює кишечник, внаслідок чого відбувається розрив. Також зазначив, що розриви тонкого кишечника, це ушкодження притаманні при ударному прикладанні, тому травми при падінні на будь-який предмет не характерні для виникнення розриву тонкого кишечника. Крім того експертом було зазначено, що ділянка біля травмованого тонкого була з гематомою, тому поєднання розриву тонкого кишечника з гематомою означає травмуючи дію.

Щодо сумніву сторони захисту про можливість визначення експертом часу виникнення травми, то судовий експерт пояснив, що під час операції лікарем було виявлений перитоніт, що означає запальний процес, для виникнення якого потрібний час, який має своє стадійність і причинність, а також виявлено фібрін в радіусі 10 сантиметрів, який стримує запальний процес, радіус якого вказує на давність травми, крім того стадія перитоніту в даному випадку була першою, реактивною, первинною реакцією організму, що триває 24 години, а це є критерієм свіжої травми, що відповідає часу вказаному в постанові.

Також захистом зазначається, що зазначеною експертизою не встановлено механізм ушкоджень, а саме не досліджувалось вид взуття, яким можливо було б завдати таких тілесних ушкоджень, то суд, вважає, що на дане питання також було надано відповідь судовим експертом в судовому засідання, а саме те, що від удару ноги можуть виникнути такі тілесні ушкодження, не зважаючи на вид взуття.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту щодо недопустимості доказу протоколу слідчого експеременту проведеного з свідком ОСОБА_9 . Вказавши при цьому, що слідчий експеремент зі свідком проводився в умовах, які ненаближені до тих умов, під час яких відбувалися вищезазначені події. При цьому, суд виходить з наступного.

В ч. 1 ст. 240 КПК України зазначено, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. При цьому дана стаття не містить імперативної норми, щодо проведення слідчого експеременту в умовах наближених до умов, за яких відбувалися певні події.

Щодо відеозаписів проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 встановлено, що його покази в судовому засіданні і під час слідчого експерименту з врахуванням показів в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 є суперечливими в частині факту нанесення ОСОБА_6 ударів ногою в живіт лежачого потерпілого ОСОБА_4 та не суперечливими щодо розміщення потерпілого ОСОБА_4 під час отримання ним тілесних ушкоджень. Водночас суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_9 , який вказав, що краще про події, які відбувались він пам`ятав при проведенні слідчого експеременту, ніж під час допиту його в судовому засіданні, оскільки пройшло багато часу.

Щодо тверджень захисту, що свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 не були прямими свідками подій, що відбувалися 09.06.2017 року біля кафе «Старий Томас», то суд оцінює їх пояснення, в сукупності з іншими належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності до вимог статей 65, 66, 67 КК України, суд враховує пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно ст.12 КК України, особу винного, його характеризуючі дані, думку потерпілого.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 є. часткове визнання вини та часткове відшкодування шкоди потерпілому.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відсутні.

Судом також враховано ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується позитивно, на «Д» обліку у лікаря- нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, одружений, його дружина перебуває в стані вагітності, що підтверджується довідкою КМЗНМР «СМСЧ м.Нетішин» від 20.03.2018 року, часткове відшкодування ним шкоди потерпілому, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою потерпілого ОСОБА_4 від 15.03.2018 року, повне визнання ним цивільного позову, має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується наявним в матеріалах справи консультативним висновком лікаря-невролога, даними довідки заступника головного лікаря лікувальної роботи та висновком судово-психіатричної експертизи № 413 від 03.08.2017 року. Крім того, суд, враховує думку потерпілого, який ніяких претензій крім матеріальних до ОСОБА_6 не має, при цьому зазначив, що не бажає, щоб обвинуваченому призначили реальну міру покарання у виді позбавлення волі, відсутністю обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк- 3 роки.

За відсутності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд не знаходить підстав до застосування ст. 69 КК України з можливістю призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, за якою він засуджується, або перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті.

На переконання суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Крім того, до початку судового розгляду, в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою суду від 08.09.2017 року цивільний позов прийнято до розгляду в даному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 визнано цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_20 - цивільним відповідачем.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначив, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_6 йому було завдано моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень, яка полягає в тому, що він переніс емоційні страждання та в нього порушився звичайний душевний стан та спосіб життя.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник поданий ним позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, зважаючи на ту обставину, що в нього дуже змінився спосіб життя, оскільки він не може виконувати роботу, яку він виконував до події, яка відбулася і майже повністю перебуває на утриманні матері, яка також оплатила його лікування.

Цивільний відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні 17.10. 2017 року цивільний позов повністю визнав.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно приписів п. 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, враховує, що потерпілим ОСОБА_4 , перенесено фізичну біль, душевні страждання, переживання за своє здоров`я. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості і враховує майновий стан обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_4 30 000 гривень моральної шкоди.

Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 5 400 (п`ять тисяч чотириста) гривень, а всього 35 400 (тридцять п`ять тисяч чотириста) гривень.

Речові докази:

-DVD - диск, вилучений у кафе «Старий Томас»», зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

- чоловічу кофту, яка передана на зберігання до кімнати зберігання Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП у Хмельницькій області - повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченому, що перебуває під вартою в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1