Справа № 159/1273/16-к Провадження №11-кп/773/375/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.ч. 2, 3 ст.185 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження №0000907 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 травня 2017 року щодо нього,

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ковель, Волинської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, непрацюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,
засуджений

- за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинання менш суворого покаранням більш суворим остаточно призначиено ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
ОСОБА_8 виправдано за епізодом обвинувачення за ст.185 ч. 3 КК України, а саме скоєння ним 5 лютого 2016 року крадіжки мобільного телефону марки «Samsung» - НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_9 з Ковельської КДЮСШ імені Євгена Кондратовича, що по бульвару Л.Українки, 9 в м. Ковелі, за недоведеністю вчинення обвинуваченим даного кримінального правопорушення.
Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання час тримання під вартою по даній справі, з 12 лютого 2016 року до 13 липня 2016 року, терміном 153 дні, відповідно до ст. 72 КК України в розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати в сумі 2741 (дві тисячі сімсот сорок один ) гривень 28 копійок.
Вироком вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 , в першій половині липня 2015 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа, проник до гаражного приміщення, що по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав болгарку марки «DVT» вартістю 1100 гривень, та болгарку марки «Odverk» вартістю 550 гривень, що належні ОСОБА_10 , чим завдав останній майнову шкоду на загальну суму 1650 гривень.
Крім цього, ОСОБА_8 повторно, 24 липня 2015 року, близько 20 год. 00 хв., перебуваючи поблизу ТЦ «Ювант», що по вул. Заводській, 4 в м. Ковелі, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з сумки, що знаходилась на плечі ОСОБА_11 таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy» Асіа 531 вартістю 1500 гривень, де знаходилась сім картка мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 гривень, на рахунку якої знаходились кошти в сумі 6 гривень та сім картка мобільного оператора «МТС» вартістю 10 гривень, на рахунку якої знаходились кошти в сумі 20 гривень, що належали ОСОБА_12 , чим завдав останній майнову шкоду на загальну суму 1546 гривень.
Крім цього, ОСОБА_8 19 січня 2016 року, близько 16 год. 00 хв., перебуваючи на першому поверсі інфекційного відділення Ковельської ЦРЛ, що по вул. О. Пчілки, 4 в м. Ковелі, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, відчинив ключем, що знаходився у серцевині замка, вхідні двері та проник до гардеробної кімнати медичного персоналу, яка використовується для схову майна, де з жіночої сумки, що знаходилась у шафі, таємно викрав гаманець, вартістю 212,50 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 170 гривень, банківська картка «ПриваБанк», яка не становить матеріальної цінності, що належать ОСОБА_13 , чим завдав потерпілій майнову шкоду на загальну суму 382,50 гривень.
Крім цього, ОСОБА_8 , діючи єдиним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, там же, продовжуючи свої злочинні дії, з жіночої сумки, що знаходилась у шафі таємно викрав гаманець, вартістю 227,50 гривень в якому знаходились грошові кошти в сумі 400 гривень, банківська картка «Авальбанк» та банківська картка «ОщадБанк», які не становить матеріальної цінності, що належать ОСОБА_14 , чим завдав потерпілій майнову шкоду на загальну суму 627,50 гривень.
Крім цього, ОСОБА_8 , діючи єдиним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, там же, продовжуючи свої злочинні дії, з жіночої сумки, що знаходилась у шафі, таємно викрав гаманець, вартістю 256 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 70 гривень, банківська картка «ОщадБанк», яка не становить матеріальної цінності, що належать ОСОБА_15 , чим завдав потерпілій майнову шкоду на загальну суму 326 гривень.
Крім цього, ОСОБА_8 , повторно, 10 лютого 2016 року, близько 14 год. 40 хв., перебуваючи у приміщенні адміністрації Ковельського госпрозрахункового ринку, що по вул. Брестська, 2 в м. Ковелі, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, через незамкнені вхідні двері проник до службового кабінету, де зі столу таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung» GT S3650, вартістю 479 гривень з сім карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 10 гривень, що належав ОСОБА_16 , чим завдав потерпілій майнову шкоду на загальну суму 489 гривень.
Крім цього, ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачувався в тому, що він повторно, 05 лютого 2016 року, близько 16 год. 30 хв., перебуваючи на першому поверсі Ковельської КДЮСШ імені Євгена Кондратовича, що по бульвару Л.Українки, 9 в м. Ковелі, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, через незамкнені вхідні двері, проник до гардеробного приміщення, де з шафи, яка використовується для схову майна, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung» - S 5380, вартістю 1500 гривень, з сім карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 гривень, з флеш карткою на 2 GB, вартістю 100 гривень, що належний неповнолітній ОСОБА_17 , чим завдав ОСОБА_18 майнову шкоду на загальну суму 1610 гривень.
Вироком суду ОСОБА_8 виправдано за епізодом обвинувачення за ст.185 ч. 3 КК України, а саме скоєння ним 5 лютого 2016 року крадіжки мобільного телефону марки «Samsung» - НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_9 з Ковельської КДЮСШ імені Євгена Кондратовича, що по бульвару Л.Українки, 9 в м. Ковелі, за недоведеністю вчинення обвинуваченим даного кримінального правопорушення.

У вироку зазначено, що суд прийшов до висновку, що сторона обвинувачення не довела у судовому засіданні, що дане кримінальне правопорушення вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_8 , а сам факт перебування особи в приміщенні не може свідчити про те, що саме ця особа вчинила крадіжку.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, вказував, що судом першої інстанції необґрунтовано засуджено його за ч.3 ст.185 КК України та по епізодах: крадіжки болгарок у потерпілої ОСОБА_10 , крадіжки телефону марки «Samsung Galaxy» Асіа 531 належного потерпілій ОСОБА_12 , крадіжки з приміщення адміністрації Ковельського госпрозрахункового ринку телефону марки «Samsung» GT S365 належного потерпілій ОСОБА_16 , та крадіжки з Інфекційного відділення Ковельської ЦРЛ. Просив вирок змінити, виключити з обвинувачення епізоди крадіжок: болгарок у потерпілої ОСОБА_10 , телефону марки «Samsung Galaxy» Асіа 531 належного потерпілій ОСОБА_12 , крадіжки з приміщення адміністрації Ковельського госпрозрахункового ринку телефону марки «Samsung» GT S365 належного потерпілій ОСОБА_16 , а по епізоду крадіжки з Інфекційного відділення Ковельської ЦРЛ перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.185 на ч.2 ст.185 КК України. Крім того просив призначити йому мінімальне покарання з застосуванням ст.75 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений змінив свої апеляційні вимоги, а саме вину у вчиненні крадіжки з приміщення адміністрації Ковельського госпрозрахункового ринку телефону марки «Samsung» GT S365 належного потерпілій ОСОБА_16 , та крадіжки з Інфекційного відділення Ковельської ЦРЛ визнав повністю, вирок оскаржив лише в частині визнання його винним по епізодах: крадіжки болгарок у потерпілої ОСОБА_10 та крадіжки телефону марки «Samsung Galaxy» Асіа 531 належного потерпілій ОСОБА_12 .
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого, які змінені апеляційні вимоги підтримали і просили їх задовольнити, прокурора, який апеляційну скаргу обвинуваченого вважав безпідставною, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини провадження і зроблений обґрунтований висновок про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.
Так в ході судового розгляду встановлено, що винність ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, щодо доведеності якої у обвинуваченого були наявні заперечення, повністю підтверджується наступними доказами, зокрема, по епізоду таємного викрадення майна ОСОБА_10 :
-показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка вказала, що в липні 2015 року з гаража, розташованого на подвір`ї домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , де вона проживає разом з чоловіком, пропало дві болгарки та дрель, про що вона заявила поліції. Крім того вказала, що одну болгарку, яку через деякий час повернули працівники поліції, впізнав робітник, який робив у них ремонт. Також зазначила, що обвинувачений знайомий з її чоловіком;
-показаннями свідка ОСОБА_19 , який вказав, що восени 2015 року до нього звернувся обвинувачений з пропозицією купити болгарку, яка за переконанням останнього належала його дядькові. Крім того вказав, що купив вказану болгарку за 50 грн. та що через три місяці при здачі болгарки в ломбард, приїхали працівники поліції та вилучили її, оскільки вона була схожа на викрадену;
-витягом з ЄРДР, від 07.10.2015 року, зареєстрованого за заявою потерпілої ОСОБА_10 по факту крадіжки болгарки з приміщення гаража ,розташованого по АДРЕСА_2 ;
-копією розписки згідно якої ОСОБА_20 добровільно видав працівникам поліції болгарку, яку йому продав ОСОБА_8 ;
-протоколом огляду предмету болгарки від 18 березня 2016 року;
-постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів болгарки марки «Odverk» від 18 березня 2016 року.
Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано поклав показання потерпілої, свідка та інші докази в основу вироку, які є послідовними та узгоджуються між собою та іншими доказами, які в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, та підставно не взяв до уваги показання обвинуваченого, оскільки вони суперечать дослідженим в судовому засіданні доказам. Взято до уваги судом і суперечності у показаннях обвинуваченого щодо фактичних обставин провадження, а саме те, що свідку ОСОБА_19 обвинувачений пояснював, що болгарка є власністю його дядька, а суду пояснив, що її купив на ринку, що свідчить про намагання ОСОБА_8 уникнути кримінальної відповідальності за вчинене. Крім того працівник, що робив у ОСОБА_10 ремонт, впізнав болгарку, яка була вилучена під час здачі ОСОБА_19 в ломбард і яка згідно з слів останнього була придбана ним у обвинуваченого.
Інші твердження апеляційної скарги обвинуваченого не заслуговують на увагу, оскільки були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.

По епізоду вчинення крадіжки мобільного телефону ОСОБА_12 , винність ОСОБА_8 підтверджується:

-показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка вказала, що влітку 2015 року вона зі своїм чоловіком в вечірній час ходили на «файєршоу», яке проводилося в м. Ковелі на території торгівельного комплексу «Ювант». Повернувшись пізно ввечері додому виявила відсутність телефону, який знаходився у сумочці чоловіка, котра знаходилась у нього на плечі. Зазначила, що телефон випасти не міг, а його могли лише викрасти. Крім того пояснила, що звернувшись в поліцію, надала всі документи з даними викраденого телефону;

-витягом з ЄРДР, від 29.07.2015 року, зареєстрованого за заявою потерпілої ОСОБА_12 по факту крадіжки її мобільного телефону;
-довідкою-відповіддю ломбарду «Заставно-кредитний дім» за №849-3 від 17.03.2016 року, згідно якої мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ НОМЕР_2 дійсно закладався ОСОБА_8 09.08.2015 року;
-копією товарного чека та копією ІМЕІ, який наданий потерпілою, при подачі заяви про викрадення її телефону, згідно якого дані ІМЕІ телефону, який здавав до ломбарду ОСОБА_8 співпадають з даними ІМЕІ викраденого телефону;
-довідкою, виданою приватним підприємцем ОСОБА_21 в якій вказано, що вартість телефону марки «Samsung Galaxy» Асіа 531 складає 1500 гривень.
Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку показання потерпілої, та інші докази які є послідовними та узгоджуються між собою, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення.

Що стосується тверджень обвинуваченого що він здав в ломбард інший телефон ніж той, що було викрадено у ОСОБА_12 , та що він вказаний телефон знайшов за межами ТЦ «Ювант» біля магазину «Сяйво», то вони не заслуговують на увагу, оскільки ІМЕІ телефону, який здавав до ломбарду ОСОБА_8 співпадають з даними ІМЕІ викраденого телефону, а потерпіла категорично вказала, що вона з чоловіком в цей день не підходили до магазину «Сяйво».
Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та про наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК України також є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Статтею 75 КК України встановлено, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, судом враховано характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який позитивно характеризується за місцем проживання, не працює, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, кількість епізодів, а також те, що обвинувачений вину визнав частково, а тому прийшов до вірного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.
Відповідно, обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, та враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, суд врахував усі ті обставини, на які обвинувачений вказує в поданій апеляційній скарзі.

Крім того суд першої інстанції призначив покарання ближче до мінімальної межі покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченої санкцією відповідних статтей Кримінального закону, що свідчить про врахування в повній мірі судом першої інстанції всіх обставин провадження при визначенні виду і розміру покарання, призначеного ОСОБА_8 , та безпідставність доводів щодо призначення покарання обвинуваченому із застосуванням положень ст.75 КК України.

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого не заслуговують на увагу так як були предметом розгляду у судді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.
Підстав для зміни вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційних скаргах обвинуваченого та прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 травня 2017 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 23.12.2017р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_22