АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю секретаря ОСОБА_6 ,
особи, як подала скаргу ОСОБА_7 ,
детектива Національного
антикорупційного бюро України ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову детектива Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 від 30.06.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000179, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України.
Таке рішення суд мотивував тим, що детектив НАБУ перевірив всі доводи, викладені в заяві ОСОБА_7 , дослідив законодавство, положення якого регламентує порушене заявником питання, та обґрунтовано закрив провадження у справі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій порушує питання про скасування ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року та постановлення нової ухвали, якою скасувати постанову детектива Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 від 30.06.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000179, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України.

В апеляційній скарзі зазначає, що детектив, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження № 0000179, а слідчий суддя - про залишення скарги на зазначену постанову детектива без задоволення, порушили вимоги п.1 ч. 1 ст. 284 КПК України та ч.ч.1, 2 ст. 9 КПК України; доводи, викладені в постанові детектива, не узгоджуються з вимогами закону; Президент України ОСОБА_9 не мав повноважень на призначення ректора Національної академії СБУ, а тому в його діях мітяться ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а матеріали справи містять докази на підтвердження його винуватості; ОСОБА_10 не мав права претендувати на отримання службового житла у м. Києві, оскільки обійняв посаду ректора всуперечь чинному законодавству. ОСОБА_10 своїми діями, які виразились у поданні рапорту на отримання службового житла, його отриманні та приватизації, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку особи, яка подала скаргу, ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали закритого кримінального провадження, судового провадження, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
З матеріалів, наданих судом першої інстанції, убачається, що 13 липня 2017 року ОСОБА_7 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову детектива Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 від 30.06.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000179, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України, в якій просив скасувати постанову детектива, а матеріали направити до НАБУ для продовження досудового розслідування.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_7 на зазначену постанову слідчий суддя виходив з того, що під час досудового розслідування детектив дав належну оцінку зібраним доказам, як окремо, так і в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому постанова про закриття є обґрунтованою та правомірною.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Згідно вимог ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Прийняття такого процесуального рішення можливе лише після повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин та безпосередньої оцінки отриманих фактичних даних слідчими органами.

Згідно з вимогами ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Отже, процесуальне рішення у формі постанови слідчого про закриття кримінального провадження повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі постановлені нею питання, які виключають провадження у справі й обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як убачається з матеріалів закритого кримінального провадження, на виконання вимог судового рішень слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08.06.2016 року за заявою ОСОБА_7 від 04.05.2016 року внесено до ЄРДР відомості про вчинення Президентом України ОСОБА_11 злочину, який полягав у зловживанні владою, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, використанні влади всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки та виражався у призначенні ОСОБА_10 ректором Національної академії Служби безпеки України з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 364 КК України.

На виконання вимог судового рішень Апеляційного суду міста Києва від 12.08.2016 року за заявою ОСОБА_7 від 05.07.2016 року внесено до ЄРДР відомості про вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, шляхом призначення ОСОБА_10 на посаду ректора Національної академії СБУ на підставі неправомірного Указу Президента України, та подальшого виділення ОСОБА_10 службового житла та його приватизації.

Вчинення зазначеного правопорушення пов`язує з виданням Президентом України 15.05.2013 року Указу № 276/2013, який суперечить чинному законодавству, а тому особа, яка його видала, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 364 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 березня 2017 року постанову детектива НАБУ від 17 січня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000308 від 31.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, скасовано та направлено до НАБУ для продовження досудового розслідування з підстав недотримання детективом вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, зокрема не було встановлено чи отримував ОСОБА_10 раніше службове житло до надання йому 24.04.2014 року службового житла в м. Києві.
У ході досудового розслідування детектив Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 , у провадженні якого перебували матеріали кримінального провадження № 0000179, перевірив доводи, наведені у заяві ОСОБА_7 , з урахуванням вказівок, викладених в ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 09 березня 2017 року, оцінивши та проаналізувавши усі зібрані матеріали, не встановивши достатніх даних, які б свідчили про наявність складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191КК України, дійшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження.
Процесуальне рішення детектива у формі постанови про закриття кримінального провадження № 0000179, на думку колегії суддів, є законним, оскільки відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи; висновки, які виключають провадження в справі та обумовлюють її закриття, достатньо вмотивовані, ґрунтуються на оцінці доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а також на вимогах кримінального процесуального закону.
Відповідне процесуальне рішення слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Отже, розглядаючи скаргу ОСОБА_7 на постанову детектива про закриття кримінального провадження № 0000179, слідчий суддя, на якого кримінальним процесуальним кодексом України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, ретельно перевірив законність прийнятої детективом постанови; обґрунтовано зазначив, що при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження детективом дотримані вимоги кримінального процесуального закону, який згідно ч.2 ст. 9, ст. 110 КПК України належним чином дослідив обставини кримінального провадження, дав їм належну правову оцінку та виклав в оскаржуваній постанові мотиви прийнятого рішення, яке за своїм змістом відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування, та містить обставини, які обумовлюють закриття кримінального провадження.

Так, пункт 42 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої Указом Президента від 27.12.2007 року № 1262), передбачає, що призначення на посади заступників Голови Служби безпеки України, начальників відповідних підрозділів Центрального управління, регіональних органів та Ректора Національної академії здійснюється Президентом України за поданням Голови СБУ.

Відповідно до ст. 39 Закон України «Про вищу освіту» ректор є керівником вищого навчального закладу, який обирається на посаду за конкурсом. Кандидатом на посаду керівника вищого навчального закладу третього або четвертого рівня акредитації повинен бути громадянин України, який вільно володіє українською мовою, має вчене звання професора, науковий ступінь доктора або кандидата наук і стаж науково-педадогічної діяльності не менше ніж десять років.

Як убачається з матеріалів справи, на час видання Указу Президента про призначення ОСОБА_10 . Ректором Національної академії Служби безпеки України, ОСОБА_10 вказаним вимогам відповідав, а тому доводи ОСОБА_7 щодо неправомірного призначення ОСОБА_10 на посаду Ректора Національної академії Служби безпеки України безпідставні.

Доводи апелянта щодо незаконного отримання ОСОБА_10 службового житла у місті Києві були предметом перевірки, як детективом під час досудового розслідування, так і слідчим суддею у суді першої інстанції, та свого підтвердження не знайшли.

Згідно положень кримінального процесуального закону, детектив, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, та на власний розсуд визначає об`єм дій, спрямованих на перевірку наведених заявником обставин, достатній та необхідний, за переконанням детектива, слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що детектив повно, всебічно та об`єктивно провівши досудове розслідування, прийняв вмотивоване рішення про закриття кримінального провадження, а слідчий суддя, ретельно дослідивши скаргу ОСОБА_7 , обґрунтовано визнав її такою, що не підлягає задоволенню.

Доводи наведенні в апеляційній скарзі ОСОБА_7 висновків слідчого судді не спростовують.

З огляду на наведене та враховуючи, що по справі колегією суддів не встановлено будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б були безумовними підставами для скасування рішення слідчого судді, апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407,418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову детектива Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 від 30.06.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000179, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364 та ч. 5 ст. 191 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
_______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_4

_______________ ________________
ОСОБА_3 ОСОБА_5

Справа № 11-сс/796/4879/2017
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_13
Доповідач: ОСОБА_1