Справа № 188/360/18
Провадження № 1-кп/188/70/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Петропавлівка обвинувальний акт з угодою про примирення від 28.03.2018 року, укладеною між потерпілим ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000492 від 18.07.2017 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, працює варщиком харчових продуктів ПП «Текстра-Віта», одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, раніше не судимий, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_3 , законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2017 року близько 18 години 00 хвилин водій ОСОБА_4 , маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В», керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21063» державний номерний знак НОМЕР_2 , у світлий час доби рухався по вулиці Соборна у напрямку від вулиці Урожайна до вулиці Свободи в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області.

У вказаний час в зустрічному напрямку по правій стороні вулиці Соборна у напрямку від вулиці Каштанова до вулиці Свободи в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області рухався неповнолітній ОСОБА_3 , керуючи мотоциклом "Хонда" державний номерний знак НОМЕР_3 . Під час руху водій ОСОБА_4 рухаючись на автомобілі «ВАЗ-21063» державний номерний знак НОМЕР_2 , не впевнившись у безпеці під час здійснення повороту ліворуч на вулицю Свободи в смт. Петропавлівка, не надавши переваги в русі мотоциклу «Хонда» під керуванням неповнолітнього ОСОБА_3 , допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля «ВАЗ-21063» з передньою частиною зазначеного мотоцикла.

Своїми діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, в яких вказано:

п. 1.3: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а так само бути взаємно ввічливими».

п. 1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

п. 12.3 «Уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.»

п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

За висновком судової автотехнічної експертизи № 9/10.1/15 від 19.02.2018 року у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ-21063 державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 16.13 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Невиконання вказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого водію мотоцикла ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку, садна внутрішньої поверхні правого стегна та обох плечей, які за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 доби.

Дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії чи при ударі об тупі тверді предмети, що мали значну масу та діяли з великою швидкістю та якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля.

Під час досудового слідства 28.03.2018 року між потерпілим ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду та отримана судом 30.03.2018 року.

Згідно з угодою про примирення підозрюваний ОСОБА_4 погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у пред`явленій йому підозрі. Сторони погодили покарання за вказане кримінальне правопорушення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

У судовому засіданні прокурор вважав, що підстав для повернення обвинувального акту, передачі його за підсудністю або закриття провадження немає і не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що умови угоди, наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпілий ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про примирення та призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання. Пояснив, що умови угоди, наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 не заперечував проти затвердження угоди про примирення, Пояснив, що умови угоди, наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, порушення прав його неповнолітнього сина при її укладенні він не вбачає.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить

з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим - це порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке органом досудового розслідування було правильно кваліфіковане за ч.1 ст. 286 КК України, і відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, існують фактичні підстави для визнання винуватості, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, обставині, що пом`якшує покарання, у вигляді щирого каяття, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення від 28 березня 2018 року та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи відповідно до акту здачі-приймання висновку судового експерта № 9/10.1/15 від 19.02.2018 року складають 1430 гривень 00 копійок (а.с.64), які на підставі ч.2 ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речовий доказ автомобіль "ВАЗ-21063" державний номерний знак НОМЕР_2 слід залишити обвинуваченому ОСОБА_4 , у якого він зберігається (а.с.47).

Речовий доказ мотоцикл "Хонда" державний номерний знак НОМЕР_3 , який зберігається у законного представника потерпілого ОСОБА_6 , слід залишити потерпілому ОСОБА_3 (а.с.44).

Запобіжній захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання немає. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-371, 374, 376, 468-470, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 28 березня 2018 року, укладену між потерпілим ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Речовий доказ автомобіль ВАЗ-21063 державний номерний знак НОМЕР_2 залишити обвинуваченому ОСОБА_4 .

Речовий доказ мотоцикл "Хонда" державний номерний знак НОМЕР_3 залишити потерпілому ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на користь держави в розмірі 1430 (одна тисяча тридцять) гривень 00 копійок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1