Справа № 752/3018/18
Провадження по справі № 1-кс/752/1299/18

У Х В А Л А
Іменем України

15.02.2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання т.в.о. начальника відділення слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м.Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в рамках кримінального провадження номер 0001270, подане в порядку глави 18 Кримінального процесуального кодексу України, -

в с т а н о в и в:
Т.в.о. начальника відділення слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м.Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до семи років. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, у якому підозрюється.
Менш суворі запобіжні заходи, на думку слідчого та прокурора, не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, оскільки лише перебування ОСОБА_5 під вартою зможе забезпечити запобігання заявленим ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Під час розгляду клопотання прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити.
У судовому засіданні прокурор зазначив, що підозра ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України обґрунтовується наступними доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 12.02.2018 р.; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 12.02.2018 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 11.02.2018 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 11.02.2018 р. протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.02.2018 р.; протоколами огляду місця події від 11.02.2018р.; протоколом предявлення особи для впізнання за фотознімками від 12 .02.2018 р.
Обґрунтовуючи обставини, на підставі яких орган досудового розслідування дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор зазначив, що, на думку сторони обвинувачення, вказані ризики обґрунтовується тією обставиною, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що виявилось у грубому порушенні громадського порядку.
Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити у задоволені клопотання в повному обсязі.
В обґрунтування заперечень захисник ОСОБА_4 вказав на необґрунтованість підозри за ч. 4 ст. 296 КК України.
Також, вказав на те, що в матеріалах клопотання не наведено жодних доказів, які б свідчили про наявність перелічених у клопотанні слідчого ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, доводи щодо існування вказаних ризиків ґрунтуються на припущеннях, що унеможливлює застосування відносно него запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, сторона захисту просила врахувати дані, що характеризують його, зокрема, те, що ОСОБА_5 , має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання на території м. Києва, постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, має стабільне джерело доходу, про що надав копію наказу про переведення ОСОБА_5 на посаду менеджера з продажу в ТОВ «АРМ Еліт».
Заслухавши пояснення прокурора, з`ясувавши думку підозрюваного дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, матеріали кримінального провадження № 0001270, допитавши свідка, переглянувши відеозапис, приходжу до наступних висновків.
11.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 0001270 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
13.02.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, у кримінальному провадженні № 0001270.
13.02.2018 року підозрюваний ОСОБА_5 отримав копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України.
При вирішенні даного клопотання слідчий суддя виходить з наступного.
Так, нормами діючого кримінального процесуального закону України передбачено, що запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Вимогами статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2)знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями Кримінального процесуального кодексу України визначено, що про обґрунтованість підозри можуть свідчити оформленні належним чином протоколи слідчих (розшукових) дій, долучені до матеріалів кримінального провадження предмети та документи, які є речовими доказами, висновки експертів тощо.
Так, слідчим на виконання вимог п. 3 ч. 1 ст. 184 КПК України в обґрунтування підозри ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України надано наступні докази: копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 12.02.2018 р.; копію протоколу допиту потерпілої ОСОБА_12 від 12.02.2018 р.; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 11.02.2018 р.; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 11.02.2018 р. копію протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 11.02.2018 р.; копії протоколів огляду місця події від 11.02.2018р.; копію протоколу предявлення особи для впізнання за фотознімками від 12 .02.2018 р.
Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Зі змісту ст. 178 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Не вирішуючи питання про достатність доказів для визнання особи винною, доведеність її вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться у матеріалах даного клопотання, а також наданих стороною захисту, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, наявність обставини, з якими закон пов`язує обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Що стосується доводів прокурора про наявність у органу досудового розслідування достатніх підстав вважати, що існують зазначені у клопотанні слідчого ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя зазначає наступне.
Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою… При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом…(рішення В. проти Швейцарії, 14379/88 від 26.01.1993 року).

У справі «Луценко проти України» Європейський суд з прав людини у остаточному рішенні від 19.11.2012 в п. 62 зазначив: «Суд наголошує, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у зазначеному вище положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04).

Статті 183-184 КПК України покладають саме на прокурора обов`язок обґрунтовувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України з обов"язковим посиланням на матеріали кримінального провадження, а також доводити, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, на порушення процесуальних норм в клопотанні вказане не доведено. Доводи прокурора зводяться виключно до припущень, що не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень частини четвертої статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами першим і другим частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий і прокурор), але не доведе обставин, передбачених пунктом третім частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні) слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.

Під час розгляду даного клопотання, слідчим суддею враховуються дані, що характеризують особу підозрюваного, зокрема, те, що останній раніше не судимий, має стабільне джерело доходів, постійне місце реєстрації та проживання, місце роботи, його стан здоров`я, ступінь його соціальних зв`язків.

Таким чином, слідчий суддя надходить до висновку про те, що із всіх перелічених у клопотанні слідчого ризиків, доведеним прокурором у судовому засіданні можна вважати лише наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду, однак, вказаний ризик, на думку слідчого судді, є мінімізованим, малоймовірним, та його запобігання можливо шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Статтею 22 КПК України презюмується принцип змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Судом враховується, що найбільш м`яким запобіжним заходом, передбаченим ст. 177 КПК України, є особисте зобов`язання.

При цьому, покладаючи на підозрюваного ОСОБА_5 зобов`язання виконувати вказані в ухвалі суду дії, які за змістом ч. 2 ст. 179 КПК України повідомляються підозрюваному письмово під підпис, слідчий суддя вважає необхідним роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі їх невиконання до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

На думку слідчого судді застосування даного запобіжного заходу забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 197 та 199 КПК України, слідчий суддя -
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Авдіївка Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 Кримінально процесуального кодексу України:
- прибувати за викликом до слідчого прокурора, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися із населеного пункту (м. Києва), в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;
- не відвідувати в нічний час доби, а саме з 22 год. 00 хв., розважальні заклади;
- здати на зберігання слідчому паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну
Закінченням строку дії ухвали слідчого судді вважати 13.04.2018 року включно строк закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську місцеву прокуратуру №1.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя