Справа №295/2765/18

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.03.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0005773 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Дмитрівка Бахмацького району Чернігівської області, громадянки України, незаміжня, на утриманні має малолітню дитину, проживаючої АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ст. 303 ч.2 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и в :
В невстановлений слідством день та час червня 2015 року, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо моральних засад суспільства в частині задоволення статевих потреб, ОСОБА_5 систематично забезпечувала зайняття проституцією іншими особами на території в м. Житомира, зокрема за адресою АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 підшукувала молодих жінок з метою їх сексуальної експлуатації та створювала умови для їх проживання у м. Житомирі.

Так, в 2015 році у невстановлений слідством день, час та місці ОСОБА_5 через розміщене оголошення на сайті «Укр.Го» на яке відгукнулись кілька осіб жіночої статі, познайомилась із раніше незнайомою їй громадянкою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та з якими уклала усну домовленість про надання платних сексуальних послуг за грошову винагороду, поклавши на себе функції підшукування клієнтів, нагляду й опіки над ними, відвернення насильства чи обману з боку клієнтів та інших дій.

Далі, ОСОБА_5 контролювала надання повіям платних сексуальних послуг клієнтам за адресою АДРЕСА_2 , на умовах визначених нею, тобто у суму грошової винагороди за одну годину надання однією повією платних сексуальних послуг. Частину від отриманих за надання платних сексуальних послуг коштів, повії, за домовленістю, періодично надавали ОСОБА_5 .

За діяльністю кожної повії, що діяла під опікою ОСОБА_5 , остання наглядала за допомогою телефону, шляхом періодичного телефонування повіям, уточнюючи суми коштів, отриманих повіями за надання сексуальних послуг та з`ясування у повій про перешкоди надавання ними сексуальних послуг.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст. 303 ч.2 КК України, як здійснення сутенерства щодо кількох осіб.

20 лютого 2018 року прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468-470,472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 повністю визнала свою вину у визначеному діянні. Крім того, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 у виді 4-х років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з випрбувальним строком на 2 роки, поклавши на обвинувачену обов`язки передбачені п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала повністю та підтримала угоду, укладену між нею та прокурором про визнання винуватості.

Захисник в судовому засіданні угоду, укладену між прокурором та його підзахисною підтримав, просить її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам КПК та може бути затверджена судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, який згідно ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені п.1-4 ч.4 ст. 474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що передбачені в угоді.

Суд приходить до висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконанням обвинуваченою взятих на себе зобов`язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні. Арешт на майно обвинуваченої не накладався.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 375, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду від 20 лютого 2018 року між прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченою ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_11 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 303 ч.2 КК України і призначити їй покарання за цим законом у вигляді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом випробувального строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрацію в уповноважений орган пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1