Провадження № 1-кп/520/1083/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.11.2017 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001758 від 28.04.2017 року, та угоду про визнання винуватості відносноОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Саврань, Одеської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, не працюючої, одруженої, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст.302, ч. 2 ст. 302 КК України

ВСТАНОВИВ:

У підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачена звернулася до суду із угодою від 27.09.2017р. про визнання винуватості.
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченних ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст.302, ч. 2 ст. 302 КК України, за наступних обставин.
Так, приблизно у липні 2017 року, більш точної дати не встановлено, у обвинуваченої ОСОБА_5 , разом з невстановленою особою (відносно якої виділені матеріали в окреме кримінальне провадження), виник злочинний намір створити умови для сексуальної експлуатації жінок з метою отримання коштів.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачена ОСОБА_5 , разом з невстановленою особою, винайняла два житлових приміщення, які були розташовані за адресами: АДРЕСА_3 , та АДРЕСА_4 , та почала знаходити жінок, які не мають постійного джерела доходу та у зв`язку з скрутним матеріальним становищем надають послуги сексуального характеру для подальшого їх експлуатування, з метою отримання від вказаної діяльності доходу.

Підшукавши жінок, які не мають постійного джерела доходу та у зв`язку з скрутним матеріальним становищем надають послуги сексуального характеру, обвинувачена ОСОБА_5 , разом з невстановленою особою (відносно якої виділені матеріали в окреме кримінальне провадження) створила для них належні умови для пошуку і забезпеченням їх клієнтами, житлом, перевезенням, охороною, на що останні погодилися, систематично займатися вказаним видом діяльності під її керівництвом та супроводом.

Переважну частину часу, обвинувачена ОСОБА_5 перебувала за адресами: АДРЕСА_4 , та АДРЕСА_3 , де здійснювала контроль за жінками, підшукувала їм клієнтів, та після надання жінками клієнтам послуг сексуального характеру отримувала від них половину грошових коштів, які їм надавали клієнти в якості сплати за їх послуги, за забезпечення надання ними послуг інтимного характеру.

Так, 08.08.2017 року, обвинувачена ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , отримала від клієнта ОСОБА_6 телефонний дзвінок, якому вона повідомила, що він може прибути до них. Потім клієнт прибув за вищевказаною адресою, де ОСОБА_7 , надала йому послуги сексуального характеру, а отримані за надані послуги грошові кошти в сумі 800 гривень, були передані останньою ОСОБА_5 . Після чого протиправну діяльність обвинуваченої ОСОБА_5 , було припинено працівниками поліції.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 303 КК України за кваліфікуючими ознаками: сутенерство вчинено щодо кількох осіб за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, у травні 2017 року, більш точного часу не встановлено, обвинувачена ОСОБА_5 , діючи умисно, порушуючи моральні засади суспільства в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, розпочала утримувати місце розпусти за адресою: АДРЕСА_3 , спеціально підготовлене для постійного вчинення розпусних дій (притон розпусти) невизначеним колом осіб.

Виконуючи функції адміністратора, обвинувачена ОСОБА_5 забезпечувала функціонування місця розпусти, шляхом підбору осіб, які хотіли скористатися цим місцем для розпусти, та фактично надавала їм приміщення для розпусти.

Також, у травні 2017 року, більш точного часу не встановлено, обвинувачена ОСОБА_5 , діючи умисно, порушуючи моральні засади суспільства в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, розпочала утримувати місце розпусти за адресою: АДРЕСА_4 , спеціально підготовлене для постійного вчинення розпусних дій (притон розпусти) невизначеним колом осіб.

Виконуючи функції адміністратора, обвинувачена ОСОБА_5 забезпечувала функціонування місця розпусти, шляхом підбору осіб, які хотіли скористатися цим місцем для розпусти, та фактично надавала їм приміщення для розпусти.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 302 КК України за кваліфікуючими ознаками: утримання місця розпусти.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів, посягаючи на основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків, сприяючи поширенню розпусти та аморальності в інтимних стосунках людей, 01.08.2017 року, о 19 годині 16 хвилин, отримала телефонний дзвінок на мобільний номер НОМЕР_1 , який було розміщено у рекламі в мережі Інтернет, від раніше не знайомого ОСОБА_6 , якому обвинувачена ОСОБА_5 запропонувала послуги інтимного характеру від інших жінок, за грошову винагороду, за адресою: АДРЕСА_4 .

Після приїзду ОСОБА_6 , за зазначеною адресою, обвинувачена ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів, порушуючи моральні засади суспільства в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, виконуючи посередницькі функції для розпусти, надала ОСОБА_6 жінок на вибір для надання послуг інтимного характеру за гроші.

Потім, коли ОСОБА_6 обрав ОСОБА_7 , із наданих йому на вибір жінок, він надав їй грошові кошти в сумі 800 гривень, після чого ОСОБА_7 , надала йому послуги інтимного характеру. Частину грошей отриманих від ОСОБА_6 , за надання йому послуг інтимного характеру, ОСОБА_7 , надала обвинуваченій ОСОБА_5 , яка здійснила її звідництво з ОСОБА_6 для розпусти.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно з корисливих мотивів, обвинувачена ОСОБА_5 , посягаючи на основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків, сприяючи поширенню розпусти та аморальності в інтимних стосунках людей, 03.08.2017 року, о 19 годині 36 хвилин, отримала телефонний дзвінок на мобільний номер НОМЕР_1 , який було розміщено у рекламі в мережі Інтернет, від раніше не знайомого ОСОБА_6 , якому обвинувачена ОСОБА_5 запропонувала послуги інтимного характеру від інших жінок, за грошову винагороду, за адресою: АДРЕСА_3 .

Після приїзду ОСОБА_6 , за зазначеною адресою, обвинувачена ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів, порушуючи моральні засади суспільства в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, виконуючи посередницькі функції для розпусти, надала ОСОБА_6 жінок на вибір для надання послуг інтимного характеру за гроші.

Потім, коли ОСОБА_6 обрав одну із наданих йому на вибір жінок, він надав їй грошові кошти в сумі 800 гривень, після чого жінка надала йому послуги інтимного характеру. Частину грошей отриманих від ОСОБА_6 , за надання йому послуг інтимного характеру, невстановлена слідством жінка надала обвинуваченій ОСОБА_5 , яка здійснила її звідництво з ОСОБА_6 для розпусти.

Наступного разу, діючи умисно з корисливих мотивів, обвинувачена ОСОБА_5 , посягаючи на основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків, сприяючи поширенню розпусти та аморальності в інтимних стосунках людей, 08.08.2017 року, о 17 годині 43 хвилини, отримала телефонний дзвінок на мобільний номер НОМЕР_1 , який було розміщено у рекламі в мережі Інтернет, від раніше не знайомого ОСОБА_6 , якому обвинувачена ОСОБА_5 запропонувала послуги інтимного характеру від інших жінок, за грошову винагороду, за адресою: АДРЕСА_4 .

Після приїзду ОСОБА_6 , за зазначеною адресою, обвинувачена ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів, порушуючи моральні засади суспільства в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, виконуючи посередницькі функції для розпусти, надала ОСОБА_6 жінок на вибір для надання послуг інтимного характеру за гроші.

Потім, коли ОСОБА_6 обрав ОСОБА_7 , із наданих йому на вибір жінок, він надав їй грошові кошти в сумі 800 гривень, після чого ОСОБА_7 надала йому послуги інтимного характеру. Грошові кошти у сумі 800 гривень отриманих від ОСОБА_6 , за надання йому послуг інтимного характеру, ОСОБА_7 , надала обвинуваченій ОСОБА_5 , яка здійснила її звідництво з ОСОБА_6 для розпусти.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 302 КК України за кваліфікуючими ознаками: звідництво з метою наживи.

Так, по кримінальному провадженню №0001758 між обвинуваченою ОСОБА_5 у присутності її захисника ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_8 27 вересня 2017 року була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.
В угоді про визнання винуватості прокурор та обвинувачена виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 303, ч.1 ст. 302, ч.2 ст. 302 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.
Згідно угоди про визнання винуватості обвинувачена ОСОБА_5 зобов`язуєтьсяактивно сприяти в розслідуванні кримінального провадження №0003849 від 20.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України.

Одночасно, сторони угоди про визнання винуватості погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 302 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст. 302 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч.2 ст. 303 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п.1.2, ч.1, п.п.2,3,4, ч.2 ст. 76 КК України.

Угода укладена в присутності захисника, про що свідчить його особистий підпис.
Крім того, в судовому засіданні захисник підтримав умови укладеної угоди та просив її затвердити, оскільки її умови не порушують прав інших осіб та не становлять суспільної небезпеки і не загрожують інтересам держави.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст.302, ч. 2 ст. 302 КК України визнала повністю, пояснила, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклала добровільно.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив затвердити угоду, укладену між ним, обвинуваченою ОСОБА_5 у присутності її захисника ОСОБА_4 , яку 27.09.2017 року вони підписали добровільно, запевнив суд, що йому зрозумілі наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Обвинуваченій ОСОБА_5 суд під розписку відповідно до ст.474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Відповідно п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За умовами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 303 КК України за кваліфікуючими ознаками: сутенерство вчинено щодо кількох осіб за попередньою змовою групою осіб; за ч. 1 ст. 302 КК України за кваліфікуючими ознаками: утримання місця розпусти; за ч. 2 ст. 302 КК України за кваліфікуючими ознаками: звідництво з метою наживи, а тому визнання нею винуватості є цілком виправданим.

Згідно ст.12 КК України , кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 302 КК України - відноситься до злочину невеликої тяжкості, ч.2 ст. 302 КК України до злочину середньої тяжкості, ч.2 ст. 303 КК України - до тяжких злочинів.

У судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Вид та міра покарання, на яку обвинувачена погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. ст. 65-67 КК України.
В ході судового розгляду, судом встановлені обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, ОСОБА_5 щиро кається у скоєному кримінальному правопорушенні, вину визнає в повному обсязі, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання обвинуваченої при проведенні досудового розслідування не встановлено. Таких обставин не встановлено і в ході судового розгляду.
Враховуючи сукупність вищезазначених обставин, які пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про можливість, призначити узгоджене між обвинуваченою ОСОБА_5 та прокурором покарання відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості, а саме: за ч.2 ст. 303 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі; за ч.1 ст. 302 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ч.2 ст. 302 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На підставі п. 2,3,4 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою.
Судом не встановлено підстави для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст. 474 КПК України.
За умовами ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди укладеної між прокурором та обвинуваченої ОСОБА_5 про визнання винуватості і призначення узгоджених сторонами виду і міри покарання.
Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369,373-374,392,393,394,395,473-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.09.2017 року, підписану між прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 і обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0001758, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2017 року.
Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 303, ч.1 ст. 302, ч.2 ст. 302 КК України, та призначити їй покарання:
- за ч.2 ст. 303 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

-за ч.1 ст. 302 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави,

- за ч.2 ст. 302 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки,

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2,3,4 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Скасувати арешт, накладений ухвалою від 11.08.2017 року слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси на речові докази - "Samsung"IMEI № НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора "лайфселл", відео регістратор "Viesenl " W3D4404CWV з блоком живлення, які зберігаються у камері речових доказів Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, та повернути за належністю ОСОБА_5 .

Інші речові докази вважати повернутими за належністю.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення, але лише у випадках, встановлених ст. ст. 473, 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Суддя ОСОБА_1