ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 486/829/16-к
Провадження № 1-кп/486/11/2018
16 січня 2018 року м. Южноукраїнськ
Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, маючого на утриманні малолітню дитину, статус учасника бойових дій, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
03 червня 2016 року близько 06-00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в кафе «Український дворик», розташованому по вул. Миру в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, де вживав алкогольні напої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив сварку з ОСОБА_9 .. Під час сварки ОСОБА_7 з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , розуміючи, що об`єктом його злочинного посягання є здоров`я останнього, наніс удар скляним посудом, який тріснув у нього в руках, в область лівої частини обличчя потерпілого, в результаті чого ОСОБА_9 під дією гострих кінців розбитого скляного посуду отримав проникаюче склеро рогівкове поранення лівого ока. Після вчинення злочину ОСОБА_7 швидко покинув приміщення вказаного кафе та пішов в напрямку стоянки автомобілів таксі.
Згідно висновку експерта № 292 від 23.06.2016 р. на тілі ОСОБА_9 є проникаюче склеро рогівкове порання лівого ока з повною втратою зору на ліве око, розривом верхнього повіка, ранами в ділянці лівої брови. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по ознаці розладу здоров`я зі стійкою втратою працездатності не менше чим одну третину.
Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення. передбвчене ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, поєднане зі стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення при обставинах, вказаних в описовій частині вироку. У скоєному щиро кається. Цивільний позов (відшкодування моральної шкоди) не визнав, просив суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки має статус учасника бойових дій.
Потерпілий ОСОБА_9 підтвердив показання обвинуваченого, уточнив позовні вимоги, саме: просив суд стягнути з ОСОБА_7 на його користь моральну шкоду, спричинену внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 350 000 гривень. Не заперечував проти застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році».
В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, за згодою учасників судового провадження, дослідження інших доказів визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно зі ст. 66 КК України є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено, так як знаходження обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння злочину ніякими документальними даними не підтверджується, інформація щодо вживання останнім алкогольного напою «шампаньке» отримана досудовим слідством та судом зі слів самого обвинуваченого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу останнього, який характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіарта та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, має статус учасника бойових дій, обставини, які пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, не встановлення обставин, яка обтяжують покарання, та вважає можливим призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі.
Згідно ст. 2 Закону України «Про амністію 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Згідно ст. 11 Закону України "Про амністію у 2016 році" рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
В ході судового засідання встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, останній брав безпосередню участь в антитерористичній операції та має статус учасника бойвих дій.
Обвинувачений ОСОБА_7 не відноситься до осіб, зазначених в ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", щодо яких не може бути застосована амністія та не заперечує проти застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році".
Разом з тим, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, але частково виходячи з наступного.
У відповідності до ст. 23 ЦК України, яка регламентує відшкодування моральної шкоди, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, в тому числі яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду, за наявності вини, окрім випадків встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, потерпілий ОСОБА_9 має всі юридичні підстави стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки є наявними ті обставини, які визначає ст. 23 ЦК України, що мають істотне значення для відшкодування моральної шкоди, в тому числі причинний зв`язок між протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_7 по відношенню до потерпілого ОСОБА_9 та наслідками, які настали.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 в його обґрунтуванні щодо невизнання позову стосовно відшкодування моральної шкоди суд не приймає, так як вони не відповідають вимоги Закону. Разом з тим, суд вбачає можливість зменшити розмір позовних вимог, враховуючи майновий стан обвинуваченого, так як відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрату немайнового характеру, яка відшкодовується одноразово.
Керуючись ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. ст. 370, 371, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_7 від призначеного йому покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень. .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1