У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/2600/16-к № 1-кс/610/76/2018

м. Балаклія 26.02.2018 року
Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна за кримінальним провадженням № 0001238,

в с т а н о в и в:

Предметом клопотання є майно: 1) автомобіль марки «BMW» моделі «525 TDS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 ; 2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання заявник вказує про те, що арешт на вказане майно був накладений за ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 15 липня 2016 року. Вважає, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки з того часу пройшло вже 18 місяців, які він позбавлений можливості користуватися автомобілем.

Заявник просив розглянути клопотання за його відсутності.

Слідчий для розгляду клопотання не з`явився, його відсутність не перешкоджає розгляду клопотання.

Судовим розглядом встановлено, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення з кваліфікацією за ст. 290 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) було внесено 14.07.2016р. за № 0001238.

15.07.2016р. за ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області було накладено арешт на майно, а саме: 1) автомобіль марки «BMW» моделі «525 TDS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вказаного автомобілю власником якого вказано ОСОБА_4 .

За постановою від 14.07.2016р. автомобіль на зберігання переданий до штрафного майданчика ДП «Інформ ресурси», однак даних про його фактичну передачу на зберігання кримінальне провадження не містить. Також відсутні дані і про місце зберігання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, а цей захід носить тимчасовий характер.

Відповідно до протоколу огляду від 13.07.2016р. було виявлено та вилучено вказані автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію, він проводився за участю заявника ОСОБА_3 , як володільця цього майна.

Як убачається з кримінального провадження, ОСОБА_3 даним автомобілем користувався на законних підставах, даних про протилежне суду не надано. З дня вилучення майна пройшло більше ніж 19 місяців, не зібрано достатніх доказів вчинення кримінального правопорушення, про підозру не повідомлено протягом розумних строків. Майно не може бути арештованим безкінечно довго.

З огляду на тяганину досудового розслідування, оскільки крайня слідча (розшукова) дія проведена ще 07.07.2017р., не прийняття процесуального рішення про повідомлення підозри, слушними є доводи володільця майна про те, що арешт майна перешкоджає йому користуватися майном і воно псується при зберіганні, без забезпечення необхідних для того умов та догляду.

Власник і володілець майна не були присутні при розгляді питання про арешт майна.

На цьому етапі кримінального провадження не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та потреби досудового розслідування виправдовують застосований ступінь втручання у права і свободи власника та володільця майна, як це було на початковому етапі розслідування.

Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для його володільця, тривалість, розумність та співрозмірність обмеження права користування завданням кримінального провадження, фактичне не підтримання слідчим необхідності у залишенні цього заходу, в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, є підставою для скасування арешту.
Більш того, кримінальне провадження відкрито і досудове розслідування здійснюється лише за фактом знищення, підробки або заміни ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміни без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу (ст. 290 КК України), а не за ознаками ст. 358 КК України підроблення або використання завідомо підробленого документа - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Отже немає підстав стверджувати, що вищевказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КК України, є знаряддям чи засобом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України чи зберегло на собі його сліди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-175 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання задовольнити.

2.Скасувати накладений за ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 15 липня 2016 року арешт майна: 1) автомобілю марки «BMW» моделі «525 TDS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 ; 2) свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , повернувши все це майно володільцю ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.
Відповідно до ст. 169 КПК України скасування арешту є підставою для повернення вилученого майна особі, у якої воно було вилучено.
За невиконання судового рішення ст. 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність.
Слідчий суддя ОСОБА_1