Справа № 729/418/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/804/2017
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000092 від 23 лютого 2017 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 травня 2017 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кобижча, Бобровицького району, Чернігівської області, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні 4 неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 травня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Не погоджуючись з вироком суду обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини у вчиненні кримінального правопорушення просить змінити вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, на покарання не пов`язане з позбавленням волі. Вказує на те, що при визначенні виду та міри покарання не були взяті до уваги дані, які сприяють призначенню більш м`якого покарання, зокрема: наявність на його утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, дані, що свідчать про те, що він став на шлях виправлення, зокрема: пройшов курс лікування від алкогольної залежності та влаштувався на роботу, має на меті відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції встановив, що в період з 20 листопада 2016 року по 23 листопада 2016 року приблизно в обідній час, ОСОБА_7 через приміщення горища проник до житлового будинку, належного ОСОБА_8 , що розташований в АДРЕСА_3 , де з шафи що знаходиться в спальній кімнаті житлового будинку таємно викрав гроші в сумі 3300 грн., належні ОСОБА_8 , чим спричинив їй матеріальні збитки на вказану суму, після чого зник з місця вчинення злочину, отримавши змогу розпоряджатися викраденим на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив залишити вирок місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду, щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України апеляційний суд змінює вирок у випадку пом`якшення призначеного покарання, коли визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з положень ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Колегія суддів вважає, що під час вирішення питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , місцевим судом було

правильно враховано тяжкість скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання сприяння в розкритті злочину, визнання вини, щире каяття, обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, однак, всупереч вимогам ст.ст. 65, 66 КК України, не в повній мірі врахував дані про особу винного та інші обставини, які пом`якшують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, претензії з боку потерпілої відсутні. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , відповідно до наявних в матеріалах кримінального провадженні свідоцтв про народження, є батьком чотирьох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні.

Відповідно до вимог ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, за якою особа обвинувачується, або перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, з урахуванням обставин кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини істотно знижують ступінь тяжкості злочину та з урахуванням особи винного, зважаючи на принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає можливим пом`якшити ОСОБА_7 призначене судом першої інстанції покарання та із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді арешту на максимальний термін, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

В решті цей вирок залишити без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4