Справа № 456/2538/17
Провадження № 1-в/456/92/2017
УХВАЛА

іменем України
29 вересня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию клопотання захисника ОСОБА_4 ОСОБА_5 про вирішення питань пов`язаних з виконанням вироку,

в с т а н о в и в :
22 серпня 2017р. захисник ОСОБА_6 ОСОБА_5 звернувся в порядку ст.ст.537, 539 КПК України до суду із заявою, про скасування арешту, накладеного на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності.
В обґрунтування покликався на те, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Стрийським вагоноремонтним заводом 27 березня 1997р., квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності в рівних долях.

Вироком Стрийського міського суду Львівської області від 15 лютого 2000р., який не оскаржений, не скасований та вступив в законну силу, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.140, ч.1 ст.229-6, ст.42 КК України (в редакції 1960р.) до 3-х років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Постановою відділу ДВС м. Стрия № 1444 від 10.04.2000р. на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 накладений арешт, що відображено в інформаційній довідці зДержавного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 87537312 від 19 травня 2017р.

Відповідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 27 липня 2011р. відділом ДРАЦС по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До 01 вересня 2001 року та станом на день подання цього клопотання 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 не була вилучена та реалізована.

Пунктом 8 розділу ІІ Прикінцевих те перехідних положень до Кримінального Кодексу України, що набрав чинності з 01.09.2001р. визначено не проводити у виконання вироки судів в частині конфіскації майна, якщо до набрання чинності новим Кодексом конфісковане майно не було вилучене і реалізоване, якщо за даний злочин конфіскація майна не передбачена.

Частина 2 ст.140 КК України (в редакції 1960 р.) відповідає ч.3 ст.185 діючого КК України. Санкцією ч.3 ст. 185 КК України не передбачено конфіскації майна.

Частина 1 ст.229-6 КК України (в редакції 1960 р.) відповідає ч.1 ст.309 діючого КК України. Санкцією ч.1 ст.309 КК України не передбачено конфіскації майна.

Частиною 1 ст.5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, який скасовує злочинність діяння або пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, що вчинили відповідні діяння до набрання цим Законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули його.

Частиною 2 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого Законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 на виклик суду не прибули. Останній подав заяву, в якій просив розглядати зазначене клопотання за його і підзахисного відсутності та задоволити таке.

Згідно з п.13,14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України та інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Частинами 1, 3-5 ст. 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Заслухавши прокурора, який не заперечив проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наведених у ньому підстав, оскільки встановлено, що до набрання чинності 01.09.2001р. новим КК України 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 , засудженому вироком Стрийського міського суду Львівської області від 15 лютого 2000р. за ч.2 ст.140, ч.1 ст.229-6, ст.42 КК України (в редакції 1960р.) до 3-х років 6 місяців позбавлення волі зконфіскацією всього належного йому майна, не була вилучена і реалізована органами ДВС; санкцією ч.3 ст.185 КК України, яка відповідає ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960р.) не передбачено конфіскації майна.

Керуючись ст.ст.537,539 КПК України,
у х в а л и в :
клопотання задовольнити. Скасувати арешт, накладений в порядку виконання вироку Стрийського міського суду Львівської області від 15 лютого 2000р. на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_8 на праві спільної часткової власності.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Головуючий-суддя ОСОБА_1