Справа №478/1699/17 01.03.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/301/18 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ст.86 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 березня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в письмовому апеляційному провадженні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 8 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з неповною середньою освітою, неодруженого, засудженому вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 02.10.2015 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі
відмовлено у задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою суду в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовлено.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_5 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що суд при розгляді заяви засудженого про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» не взяв до уваги, що він на утриманні має доньку, 2004 року народження, сина, 2014 року народження, матір-інваліда, та на день вступу закону у силу відбув вже більшу половину призначеного строку основного покарання.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з клопотанням про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 засуджений та відбуває покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч. 4 ст.70 КК України.

Суд відмовив в задоволенні його клопотання, оскільки ОСОБА_5 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 в письмовому апеляційному провадженні, вивчивши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 86 КК України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.

Однак, згідно п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року з відповідними змінами 2014 року, амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, за які він засуджений вироками Суворівського районного суду м. Одеси від 24.12.2009 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 11.08.2015 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 02.10.2015 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України.
За такого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2016 році».

З таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апелянта щодо відбуття ним більшої частини призначеного строку покарання та наявність на утримання неповнолітніх дітей та матері-інваліда є недостатньою підставою для застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Підстав для скасування ухвали суду, про що просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 405, 406, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 8 листопада 2017 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим в той же строк, з дня отримання її копії.

Головуючий:

Судді: