ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 556/1230/17
Рядок статзвіту № 2

19.10.2017 року. смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000479 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

16 липня 2017 року, близько 21 год., знаходячись на подвір`ї господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , під час конфлікту, що раптово виник на грунті особистих неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачений умисно наніс ОСОБА_5 п`ять ударів дерев`яним вудилищем, внаслідок чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобно-тім`яної ділянки волосистої частини голови зліва, які відповідно до висновку судово-медичного експерта №199 від 17.07.2017 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та двох синців лопатково-підлопаткової ділянки справа, синця підлопаткової ділянки зліва, садна зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглобу які відповідно до висновку судово-медичного експерта №199 від 17.07.2017 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнав, та пояснив, що дійсно 16.07.2017 року знаходячись на подвір`ї господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , під час конфлікту з ОСОБА_5 , що раптово виник на грунті особистих неприязних відносин, наніс потерпілому декілька ударів дерев`яним вудилищем в область голови. У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що дійсно він отримав тілесні ушкодження від обвинуваченого ОСОБА_4 . Просив призначити покарання на розсуд суду.

Наявність провини у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення за ст.125 ч.2 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- висновком експерта №199 від 17.07.2017 року, згідно якого у громадянина ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобно-тім`яної ділянки волосистої частини голови зліва, двох синців лопатково-підлопаткової ділянки справа, синця підлопаткової ділянки зліва, садна зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглобу. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, із подовженою контактуючою поверхнею які згідно п.2.3.3. МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до легких тілесних ушкодженнях з короткочасним розладом здоров`я. (Том 1 а.к.п. 13-14).

- протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_4 від 01.08.2017 року та фото-таблицею до нього, згідно якого було встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення (Том. 1 а.к.п.97-101);

Оцінюючи зібрані по справі докази суд, вважає, що провину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною та його дії органами досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, оскільки, своїми умисними діями, які виразились в завданні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_5 .

Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_4 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення-злочину, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів невеликої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: ОСОБА_4 який раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України є: визнання своєї провини повністю, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення-злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК, України судом не встановлено.

Обвинуваченим ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлено письмове клопотання про звільнення його від покарання на підставі п."е" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він є особою, що потерпіла від наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії.

Прокурор висловив думку про задоволення клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».

Потерпілий в судовому засіданні не заперечував проти застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 р. набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 р. №1810-VIIІ. Дія цього Законупоширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році" питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п.п. «в», «е» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які не позбавлені батьківських прав та на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;

З матеріалів кримінального провадження: посвідчення серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською облдержадміністрацією підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину є особою постраждалою від аварії на ЧАЕС 3 категорії, та виховує доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 яке видане Великотелковицькою сільською радою Володимирецького району Рівненської області 30.03.2007 року, та не позбавлений батьківських прав, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке є середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України "Про амністію у 2016 році". Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України "Про амністію у 2016 році", тому він підлягає звільненню від відбування основного покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років до нього не може бути застосована.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.п. «в», «е» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Звільнити від призначеного покарання ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст.125 КК України на підставі ст.1 п. «е» Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1