Cправа №359/9518/17
Провадження №1-в/359/80/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю представника БВК №119 ОСОБА_4 ,

за участю засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні Бориспільської виправної колонії №119 у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, засудженого вироком Оболонського районного суду м. Києва від 3 черв-ня 2016 року за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, період часу з 2 березня 2016 року по 11 серпня 2016 року був зарахований в строк відбування покарання,

встановив:
В листопаді 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним клопотанням та обґрунтовує його тим, що станом на 7 вересня 2017 року, тобто на день набрання чин-ності Законом України «Про амністію у 2016 році», він вже відбув половину строку приз-наченого йому покарання. Виключно на цій підставі ОСОБА_5 просить суд звіль-нити його від подальшого відбування покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримує клопотання та наполягає на його задоволенні.

Прокурор ОСОБА_3 заперечує проти задоволення клопотання. В обґрунтуван-ня своїх заперечень він посилається на те, що ОСОБА_5 не відноситься до жодної з категорій осіб, передбачених в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та не відбув половину строку призначеного йому покарання станом на день набрання чинності вказаним Законом. Тому прокурор ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні клопотання.

Представник БВК №119 ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

Вислухавши пояснення учасників кримінального процесу, а також дослідивши пись-мові докази, суд дійшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких під-став.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від від-бування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не по-в`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуд-жені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Як вбачається зі змісту ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», до таких осіб відносяться які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; жінки, вагітні на день набрання чинності цим Законом; не позбавлені батьківських прав, які на день на-брання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для по-дання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання ; які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встанов-леного ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; ветерани війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»); учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи; які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Встановлено, що станом на 7 вересня 2017 року, тобто на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», засуджений не відбув половину строку призначеного йому покарання.

Крім того, на запитання головуючого ОСОБА_5 категорично відповів, що він не відноситься до жодної категорії осіб, передбачених ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

З огляду на суд вважає, що підстави для застосування амністії до ОСОБА_5 та звільнення його від подальшого відбування покарання відсутні.

Керуючись ч.2 ст.369, ст.370, ч.3 ст.371, ст.372, ч.2 ст.376 КПК України суд

ухвалив:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1