Номер провадження: 11-сс/785/1960/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

слідчого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_13 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2017 року про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000708, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_15 , та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 20.12.2017 року, щодо:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до взяття під варту проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного в кримінальному провадженні №0000708 від 20.11.2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000708 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, за наступних обставин.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_13 підозрюється в тому, що 19.11.2016 р. приблизно о 18:20 годині, водій ОСОБА_13 , в темний час доби, в суху погоду без опадів, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним, належним йому, автомобілем «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по автодорозі М-15 сполученням «Одеса - Рені» в напрямку м. Одеси з боку с. Маяки в Біляївському районі Одеської області. Здійснюючи рух, на ділянці 34 км зазначеної автодороги, на якій організовано двосторонній рух, безпідставно, без будь-яких перешкод технічного характеру, виїхав на зустрічну смугу руху проїжджої частини, здійснюючи маневр обгону іншого транспортного засобу.

Маючи об`єктивну можливість продовжувати рух в своїй смузі руху, водій ОСОБА_13 , проявляючи злочинну самовпевненість, був неуважним, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, по якій він здійснював рух, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, в результаті чого, не витримавши безпечного бокового інтервалу між транспортними засобами, допустив зіткнення із автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка здійснювала рух в зустрічному напрямку по своїй лівій смузі з боку м. Одеси в напрямку с. Маяки.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці: в салоні автомобіля «Chevrolet Aveo» водій ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пасажир переднього сидіння ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пасажир заднього сидіння справа ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пасажир заднього сидіння зліва ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Водій ОСОБА_13 своїми діями допустив порушення вимог пунктів 2.3(б), 2.9. (а), 13.1, 13.3, 14.2 (в) «Правил дорожнього руху України», які вказують на те, що:

п. 2.3 - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 2.9. «Водію заборонено:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння» ;

п. 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

п. 13.3 - «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху»;

п. 14.2 (в) «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані».

20.11.2016 року відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України були внесені до ЄРДР за №№0000708.

22.11.2016 року ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

16.08.2017 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Розгляд клопотання слідчого неодноразово відкладався в зв`язку з неявкою підозрюваного та перебуванням його на лікарняному.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2017 року задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_13 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати ОСОБА_13 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що слідчий суддя не дослідив усі обставини справи та виніс постанову про обрання запобіжного заходу так як слідчий, прокурор та слідчий суддя не змогли обґрунтувати належним чином докази того, що ОСОБА_13 може переховуватися від слідства та суду, адже після скоєння ДТП він постійно лікувався у медичних закладах вільно пересувався по м. Одесі, крім того, ОСОБА_13 вину повністю визнав, дає покази добровільно, одружений. Має на утриманні двох дітей до теперішнього часу ОСОБА_13 ні від органу досудового розслідування, ні від суду не переховувався.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову. якою обрати відносно ОСОБА_13 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги, що з моменту повідомлення про підозру ОСОБА_13 , тобто з 22.11.2016 року бездоганно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки. Крім того, ОСОБА_13 має стійкі соціальні зв`язки. Одружений та виховує двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання. Зазначає, що підозрюваний страждає на хронічні захворювання у зв`язку з чим потребує належного медичного догляду.

Судовий розгляд апеляційної скарги підозрюваного, з урахуванням положень ч.4 ст.401 КПК України, проведено за його відсутністю, оскільки останній не заявляв суду про своє бажання прийняти участь в судовому засіданні апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача; захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; прокурора та представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційних скарг та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, за яке законом передбачено позбавлення волі строком від п`яти до десяти років в наслідок якого загинуло чотири особи; може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; також може незаконно впливати на потерпілих та свідків.

В сукупності з зазначеним, у відповідності до ст. 178 КПК України, слідчий суддя взяв до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, в якому він обґрунтовано підозрюється та дані про особу підозрюваного, та існуючи ризики, про які зазначено у клопотанні слідчого.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Рішення слідчого судді щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», « 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, зокрема фактом загибелі чотирьох людей, на думку апеляційного суду, виключають собою можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що захисники підозрюваного в своїх апеляційних скаргах не заперечували проти існування обґрунтованої підозри.

Апеляційний суд вважає, що обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_13 у виді тримання під вартою в даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_13 та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Та обставина, що підозрюваний самостійно з`явився до слідчого суді для розгляду клопотання не може бути беззаперечним доказом відсутності ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, оскільки обгрунтованність підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі чотирьох людей, є вагомим ризиком того, що підозрюваний може вжити дій щодо переховування від слідства та суду.

При цьому твердження сторони захисту що з моменту повідомлення ОСОБА_13 про підозру останній сумлінно виконував покладені на нього обов`язки та не переховувався від органу досудового розслідування, є непереконливими. Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що навіть перебуваючи тривалий час на лікуванні в закладах охорони здоров`я, будучи виписаним зі стаціонарного лікування, перебуваючи на амбулаторному лікуванні та будучи достовірно обізнаним про існування клопотання органу досудового розслідування щодо обрання відносно нього запобіжного заходу, підозрюваний не спростовуючи свою причетність до інкримінованого йому злочину, самостійно не звертався до слідчого та не вживав заходів щодо відшкодування спричиненої шкоди, що свідчить про слушність доводів прокурора про можливість перешкоджання підозрюваним проведенню досудового розслідування.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя районного суду на законних підставах не визначив йому розмір застави, що відповідає вимогам ч.4 ст.183 КПК України, у зв`язку з тим, що злочином спричинено загибель чотирьох людей.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга підозрюваного не підлягає задоволенню.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. При цьому, захисниками апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_13 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2017 року, якою в кримінальному провадженні №0000708 від 20.11.2016 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4