УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/2743/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2017 року яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, з середньою освітою,
не одруженого, не працючого, що проживає:

неодноразово судимого
-за ч.2 ст.186 КК України на 4 (чотири ) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання приєднано частково не відбуте покарання за вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 17.06.2015 року та остаточно до відбуття призначити 4 (чотири) роки шість місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишено у вигляді тримання під вартою.
Початок відбуття строку покарання обчислювати з 21.03.2017 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_7 в строк відбутого покарання час його тримання під вартою, а саме: в період з моменту затримання 21.03.2017 року по 21.06.2017 року включно, до набрання чинності Закону України від 18.05.2017 року №2046-V111, яким внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 22 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 1485,60 грн.
Речові докази, а саме: речі потерпілої ОСОБА_8 , які повернуто останній, залишити ОСОБА_8
в с т а н о в и л а:
Судом встановлено, що 20.03.2017 року близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , проходячи поблизу буд. № 7 по вул. Гагаріна у м. Житомирі, побачив раніше невідому йому жінку, у якої побачив жіночу сумку чорного кольору. В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення вищевказаної жіночої сумки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, підбіг до ОСОБА_8 та вирвав із руки останньої жіночу сумку чорного кольору та утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 , повторно відкрито викрав майно ОСОБА_8 , а саме: жіночу сумку зі шкірозамінника чорного кольору, торгівельної марки фірми виробника «МІС», вартістю 335 гривень 75 копійок, в якій знаходились: гроші в сумі 3 гривні, гаманець зі галантерейної натуральної шкіри, чорного кольору, торгівельної марки фірми виробника «SWAN», вартістю 222 гривні 95 копійок, в якому знаходились грошові кошти в сумі 203 гривні, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 764 гривні 70 копійок.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, вказує на суворість призначеного йому покарання.
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що він лікується від тяжкої хвороби, та на момент подання апеляційної скарги перебуває в протитуберкульозному ізоляторі у місці ув`язнення.
Також просить врахувати йому повний строк його попереднього ув`язнення до моменту розгляду апеляційної скарги.
В запереченні прокурор, який брав участь у справі вважає, що суд першої інстанції при винесенні вироку щодо ОСОБА_7 повно, об`єктивно та всебічно дослідив всі обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, а тому вирок суду є законним та обґрунтованим, оскільки повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону та скасуванню не підлягає.
Просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду щодо нього без змін.
Заслухавши доповідача, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.
Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України.
Покарання ОСОБА_7 на думку колегії суддів призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.
Судом першої інстанції було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття, обставини що обтяжують його покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку та характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який за місцем прописки та проживання характеризується посередньо, має молодий вік, судимий та перебуває на обліку Чуднівського районного сектору з питань пробації, має хронічне захворювання.
Що стосується стану здоров`я обвинуваченого то ця обставина не може бути визначальною для суду при призначенні покарання. При тому, що умови надання медичної допомоги особам, які перебувають під вартою, проходження лікування, тощо, законодавчо урегульований, у зв`язку з чим призначене покарання-його розмір, вид та форма відбування, не може ставитися в залежність від стану здоров`я.
Враховуючи, що ОСОБА_7 призначено покарання у межах мінімального строку, передбаченого санкцією ч.2 ст. 186 КК України, він вчинив умисний злочини проти власності, раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного тяжкого злочину, що негативно характеризує обвинуваченого, як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання явно несправедливим внаслідок його суворості не вбачає.
Погоджується колегія суддів і з тим, що строк відбування покарання ОСОБА_7 суд врахував з моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України - 21.03.2017. Окрім того, враховано і те, що відповідно до ч.5 ст.72 КК України підлягає зарахуванню в строк відбутого покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 21.03.2017 по 21.06.2017, тобто до дня набрання законної сили Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 22.06.2017 по день набранням вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2017 року щодо нього - без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення копії вироку.
Судді: