Справа № 202/1033/18
Провадження № 1-кп/202/200/2018
УХВАЛА
30 березня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000125 від 27.01.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000125 від 27.01.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити судовий розгляд, заявив клопотання про об`єднання вказаного кримінального провадження з кримінальним провадженням № 0000004 від 22.01.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, які знаходяться в провадженні суду.
Потерпілий ОСОБА_4 підтримав думку прокурора.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти призначення справи до судового розгляду та об`єднання кримінальних проваджень. Разом з тим, заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: обвинувальний акт має суперечний виклад фактичних обставин, з якого не зрозуміло кому саме завдано матеріальної шкоди.
Обвинувачена ОСОБА_6 заперечувала проти призначення справи до судового розгляду та підтримала клопотання свого захисника, яке просила задовольнити.
Вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до наступного.
Так, згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку, що всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті непослідовно та суперечливо викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та нечітко зазначено розмір шкоди.
Згідно з викладеними в обвинувальному акті обставинами, ОСОБА_6 вступила у попередню змову зі своїм чоловіком ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , проте ані обвинувальний акт, ані реєстр матеріалів досудового розслідування не містить жодних відомостей щодо повідомлення ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, в той час як в обвинувальному акті вказано, що саме ці особи з метою реалізації свого злочинного умислу попередньо розподілили ролі і виконували самостійно кожний свою у вчиненні злочину. Крім того, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, ОСОБА_10 у даному кримінальному проваджені було допитано в якості свідка.
Також, відповідно до обвинувального акту, обвинувачена ОСОБА_6 від потерпілого ОСОБА_4 під приводом продажу квартири отримала грошові кошти в сумі 21 000 доларів США, що еквівалентно 167 790 гривень. Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникла, та розпорядилась ними на власний розсуд, спричинивши при цьому, разом з іншими співучасниками злочину, територіальній громаді м. Дніпропетровська майнову шкоду на загальну суму 181 390 гривень. Далі в обвинувальному акті міститься розмір завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та вказано, що кримінальним правопорушенням, потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди на суму 181 390 гривень.
Із зазначеного викладу фактичних обставин не зрозумілий розмір завданої злочином матеріальної шкоди та кому саме її було завдано. Оскільки спочатку зазначено, що ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 21 000 доларів США, що еквівалентно 167790 гривень, після чого вказано, що ОСОБА_6 спричинила територіальній громаді м. Дніпропетровська майнову шкоду на загальну суму 181 390 гривень, а в подальшому вказано, що кримінальним правопорушенням, потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди на суму 181 390 гривень.
Вищевказане свідчить про істотну неконкретність обвинувачення та позбавляє суд визначити межі судового розгляду стосовного обвинуваченої та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч. 1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
При цьому суд ґрунтується на тому, що пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Відсутність в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що істотно порушує право особи на захист, передбачене ст. 20 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого суду (рішення у справі «Маттоціа проти Італії», «Камасінскі проти Австрії»).
Діючим кримінально-процесуальним законодавством України передбачено, що прокурор має право змінити правову кваліфікацію та/або обсяг обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа (ч. 1 ст. 338 КПК України). При цьому, суд враховує відсутність правового примусу прокурора змінити обвинувачення в суді та обов`язок суду розглянути кримінальне провадження виключно в межах обвинувачення (ч. 1 ст. 337 КПК України).
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314-316, 369 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000125 від 27.01.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, для усунення виявлених недоліків.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1