АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/5992/17 Головуючий суддя І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/1836/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
представника третьої особи
вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця» на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 листопада 2017 року, -
Як зазначено в ухвалі, в ході досудового розслідування встановлено, що між Управлінням Південної Залізниці та ТОВ «Харківський вагонно-ремонтний завод» укладений договір на капітальний ремонт двох пасажирських вагонів, які перебувають на балансі «Харківська вагонна дільниця» РФ «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».
При проведенні капітального ремонту вагонів значна частина запчастин та агрегатів повинна встановлюватись новими, але посадові особи служби пасажирських перевезень РФ Південна Залізниця ПАТ Укрзалізниця у змові з посадовими особами «Харківська вагонна дільниця №1» РФ «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та посадовими особами ТОВ «Харківський вагонно-ремонтний завод» при виконанні капітального ремонту використовують старі запчастини, які знімаються з вагонів, які виключені з рухомого складу.
Задовольняючи клопотання про арешт майна на підставі ч.1 ст.170, п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя послався на те, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова
від 03.11.2017 року представниками третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт подано апеляційну скаргу, в якій міститься прохання скасувати вищезазначену ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилучене 12.10.2017 року та зобов`язати повернути вилучене майно.
Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, винесеною в порушення норм КПК України, такою що не відповідає фактичним обставинам справи та наявним у провадженні № 1-кс/639/1983/17 матеріалам, порушує законні права та інтереси власника майна.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_9 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, що заперечував проти апеляції, дослідивши матеріали клопотання про арешт майна та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Доводи апелянта щодо пропуску процесуального строку на подання клопотання з боку прокурора спростовуються судовими матеріалами та не підтверджені під час апеляційного розгляду.
Як вбачається з клопотання прокурора про арешт майна, вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні відповідаючи вимогам передбаченим ст. 191 КК України (а.с. 2-9).
Згідно до ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконуються слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Відповідно ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження , в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі , набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
Згідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Між тим, в ч.3 ст.170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ч.1 ст.170 КПК України слідчий суддя врахував підстави для накладення арешту на майно, яке було вилучено 12.10.2017 року в ході проведення обшуку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.
Слідчим суддею належним чином враховано вимоги ст.173 КПК України.
Апелянту при викладенні апеляційних вимог слід враховувати, що апеляційний суд перевіряє законність ухвали слідчого судді в межах судових матеріалів щодо розгляду клопотання про накладення арешту.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И ЛА:
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: