печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :
до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме на земельну ділянку кадастровий номер :76:034:009, де здійснюється будівництво об`єкту «Будівництво, експлуатація та обслуговування торгівельно-виставкового залу по вул. Круглоуніверситетській, 2/1 в Печерському районі м.Києва».
Вказане клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Печерського управління поліції ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004388 від 05.09.2017 за фактом самовільного всупереч установленого законом орядку проведення будівельних робіт за адресою: м.Київ, вул. Круглоуніверситетська, 2/1, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 356 КК України.
Клопотання слідчого про арешт майна, розглянуто відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи, просив його задовольнити.
Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась, оскільки таке клопотання не заявлялось.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України, на думку слідчого судді, прокурором належним чином не обґрунтовано підстави у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, відповідність майна, на яке необхідно накласти арешт, критеріям передбаченими ч. 2 ст. 167 КПК України, необхідність накладення арешту на майно, слідчий суддя вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, у зв`язку з його необґрунтованістю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1