Справа №718/2413/17
Провадження №1-кп/718/187/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.12.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі :головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань кримінальне провадження №0000499 з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, інваліда 3-ї групи, не одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 129, ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
08.08.2017 року орієнтовно о 18:00 год. на вул. Ювілейна в смт. Лужани Кіцманського району, на ґрунті особистих не приязних відносин, між ОСОБА_5 та його сусідом ОСОБА_6 виникла словесна суперечка, в результаті якої ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар металевою трубою в область коліна правої ноги ОСОБА_6 , на що останній, щоб запобігти нанесенню ударів, вхопив та вирвав з рук ОСОБА_5 вказану трубу та відклав в бік. Однак, ОСОБА_5 , це не зупинило і він направився до свого житлового будинку, де, взявши саморобного ножа, і демонструючи його, почав ним здійснювати спробу нанести удар ОСОБА_6 та висловлювати на адресу потерпілого ОСОБА_6 погрози вбивством, чим викликав у останнього реальні побоювання в частині приведення погрози відносно нього у виконання, на що останній, намагаючись запобігти заподіянню тілесних пошкоджень почав прикриватися рукою і внаслідок цього ОСОБА_5 ножем завдав удар по правій китиці руки ОСОБА_6 . Даними вищевказаними діями, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді саден: по тильній поверхні правої китиці у основи 3-5-го пальців, по передній поверхні правого колінного суглобу; поверхневої рани по тильній поверхні правої китиці у основи 3-5-го пальців, які згідно висновку судово-медичного експерта № 242-Е від 02.10.2017 року, відносяться до розряду легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що він погано пам`ятає події того дня, так як перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, однак у вчиненому розкаюється та просить пробачення у потерпілого. Просив суд звільнити його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року так як він підпадає під дію статті 1пункту «ґ» Закону, оскільки на день набрання чинності цим Законом ОСОБА_5 являється інвалідом 3-ої групи загального захворювання.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого, однак пробачити йому не може та вважає, що поведінка ОСОБА_5 на краще не зміниться.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року так як він підпадає під дію статті 1пункту «ґ» Закону.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорювала встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочини і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин, та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого, дослідивши характерезуючі особу обвинуваченого матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками - умисне легке тілесне ушкодження та ч. 1 ст. 129 КК України, за кваліфікуючими ознаками - погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочинів особою, що перебувала у стані алкогольного спяніння.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 суд бере до уваги те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає алкогольними напоями, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, притягувався до адміністративної відповідальності, являється інвалідом 3-ої групи загального захворювання (інвалідність продовжено до квітня 2018 року згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №237157 від 22.03.2016 року а.с. 70).

За таких обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 потрібно призначити в межах санкцій ч. 1 ст. 125 та ч.1 ст. 129 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим, остаточно визначити покарання у виді арешту, оскільки на переконання суду саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження скоєння ним нових злочинів та відповідає загальним засадам призначення покарання і не знаходить підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 129 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст. 125 КК України у виді 120 годин громадських робіт;

за ч.1 ст. 129 КК України у виді арешту на строк чотири місяці.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді арешту на строк чотири місяці.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання призначеного вироком суду на підставі статті 1пункту «ґ» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року.

Судові витрати по справі за залучення експертів НДЕКЦ УМВС України в Чернівецькій області слід стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в сумі 371 гривня 10 коп.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1