Номер провадження: 11-сс/785/1601/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

представника власника майна: адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2017 року, про арешт майна, -

встановив
Оскарженою ухвалою, у рамках кримінального провадження №0003909 від 17.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 , та накладено арешт на ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Toyota Camry», д.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , шляхом заборони розпорядження та відчуження вказаного автомобіля власником та іншими особами.

22.09.2017 року на вказану ухвалу представник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказуючи на допущені слідчим суддею порушення вимог кримінального процесуального закону, з посиланням положення Конституції України та практику ЄСПЛ, вказує на свою незгоду з ухвалою слідчого судді через її незаконність, необґрунтованість та формальність.

Апелянт зазначає, що клопотання слідчого є необґрунтованим та безпідставним, а ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог ст.ст. 2, 7, 170 КПК України в частині накладення арешту на весь автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_8 , оскільки накладення арешту обмежує її право власності на цей автомобіль, так як зазначене майно не відповідає критеріям ст. 167 ч. 2 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на автомобіль марки «Toyota Camry», д.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , шляхом заборони розпорядження та відчуження вказаного автомобіля власником та іншими особами та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт лише на двигун зазначеного автомобілю № НОМЕР_3 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений по дату, час та місце судового засідання. Про причини неявки суд прокурор суд не повідомив. Водночас, у відповідності до положень ч.1 ст.172 та ч.4 ст.405 КПК України, оскільки неявка прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи клопотання; апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і при вирішення питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст.170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Вказаних вимог закону при розгляді клопотань про накладення арешту на майно слідчий суддя районного суду не дотримався.

Як вбачається з клопотання слідчого, Київським ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0003909 від 17.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, відповідно до якого 16.09.2017 року по вул. Ак. Корольова, 5 в м. Одесі судовим експертом ОСОБА_11 під час проведення техогляду автомобіля було виявлено, що на транспортному засобі марки «Toyota Camry», д.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , первинний ідентифікаційний номер двигуна змінювався з 5 по 7 символи, а саме «833» з наступним нанесенням зазначених символів не в заводських умовах. Після чого зазначений автомобіль було вилучено для проведення експертизи, та встановлений факт зміни номеру агрегату транспортного засобу.

При цьому, слідчий в клопотанні вказав, що на зазначене майно необхідно накласти арешт, посилаючись на те, що воно має суттєве значення для кримінального провадження та може бути використане як доказ.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, в своїй ухвалі послався на те, що арешт на вказане майно слід накласти, з метою збереження речових доказів, оскільки таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та послався на вимоги ст. 173 КПК України.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника власника майна, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що слідчим суддею були неповно з`ясовані усі обставини, не досліджені належним чином долучені до клопотання докази, не прийнято до уваги вимоги ч. 3 ст. 67 КПК України та постановлено помилкове та передчасне рішення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні апеляційного суду представник власника арештованого автомобілю адвокат ОСОБА_7 зазначила, що в 2006 році ОСОБА_8 разом з чоловіком придбали зазначений вище автомобіль та в 2007 році, у зв`язку з поломкою двигуна, на СТО «СПД Кузнєцов» зробили заміну двигуна. В подальшому, при продажі у 2017 році цього автомобіля судовий експерт виявив, що двигун має зміни у номері, які зроблені не в заводських умовах.

З наявного в матеріалах судового провадження висновку експертного дослідження №16/5141/18Д від 16.09.2017 року вбачається, що первинний ідентикаційний номер двигуна № НОМЕР_3 , який був встановлений на автомобілі ОСОБА_8 змінювався з 5 по 7 символи, а саме «833» з наступним нанесенням зазначених символів не в заводських умовах (а.п 9-14). При цьому зазначений висновок свідчить про те, що номер кузова наданого на дослідження автомобілю не змінювався, а також, що для відповідного дослідження двигуна на предмет встановлення первинного номеру двигуна необхідно провести демонтаж навісного обладнання і дослідження в лабораторних умовах.

Наведені вище обставини свідчать про те, що предметом злочину, в рамках якого відкрито кримінальне провадження є саме конкретний агрегат, а саме двигун № НОМЕР_3 , який встановлений на транспортному засобі марки «Toyota Camry», д.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 .

Водночас, в матеріалах провадження не міститься постанови слідчого про визнання вказаного вище автомобіля речовим доказом. Також слідчим не надано даних на підтвердження того, що саме цей автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу мають відношення до вказаного кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди злочину.

Таким чином, доводи апелянта щодо безпідставності накладення арешту на автомобіль «Toyota Camry», д.н. НОМЕР_1 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу шляхом заборони розпорядження та відчуження вказаного автомобіля власником та іншими особами, апеляційний суд вважає обґрунтованими, оскільки накладення арешту на вказане майно порушує права власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Таке обмеження права власності є неспіврозмірним із завданнями кримінального провадження, а тому є таким, яке не грунтується на вимогах вимог ст.ст. 170-173 КПК України, що у відповідності до положень ст. 409 та 412 КПК України вказує на необхідність скасування ухвали слідчого судді.

Водночас, апеляційний суд вважає, що підстави для накладення арешту на двигун автомобіля, який є безпосереднім предметом правопорушення, тобто є речовим доказом маються, та з метою забезпечення цього речового доказу, недопущення його приховування, пошкодження знищення, використання та відчуження, на нього необхідно накласти арешт.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення апеляції, скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на предмет злочину, а саме двигун № НОМЕР_3 , який встановлений на транспортному засобі марки «Toyota Camry», д.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , шляхом заборони його розпорядження та користування.

При цьому, враховуючи обставини, які викладені у експертному висновку щодо необхідності подальшого проведення дослідження зазначеного двигуна в лабораторних умовах і необхідності його збереження та з метою недопущення його приховування, пошкодження знищення, використання та відчуження, апеляційний суд вважає за необхідне зобов`язати власника автомобілю, на якому встановлений двигун № НОМЕР_3 демонтувати його та передати його слідчому у цьому кримінальному провадженні,.

Крім того, з урахуванням вимог ч.3 ст.173 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне зобов`язати слідчого, повернути власнику автомобіль марки «Toyota Camry», д.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу.

Керуючись ст.ст. 167-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2017 року, у рамках кримінального провадження №0003909 від 17.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, якою задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 , про накладення арешту на ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Toyota Camry», д.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , шляхом заборони розпорядження та відчуження вказаного автомобіля власником та іншими особами - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 , про накладення арешту - задовольнити частково.

Накласти арешт на двигун № НОМЕР_3 шляхом заборони його розпорядження та користування.

Зобов`язати власника автомобілю, демонтувати двигун № НОМЕР_3 та передати його слідчому у цьому кримінальному провадженні.

Зобов`язати слідчого повернути власнику автомобіль марки «Toyota Camry», д.н. НОМЕР_1 , а саме: кузов № НОМЕР_2 , ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу.

В решті у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4