Справа № 748/1106/17 провадження № 11-кп/795/771/2017 Категорія - ч.3 ст.185 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

¬¬¬27 вересня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000130 від 07 лютого 2017 року за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2017 року,

про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біле Куп?янівського району Харківської області,

який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікацію його дій, порушив питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок м`якості. Просив ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за частиною 3 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років та задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від

23 травня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та засуджено за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки.

На підставі статті 76 КК України на ОСОБА_8 покладені обов`язки, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Поставлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 11851 гривню у відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Поставлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1573 гривні 40 копійок.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, представник потерпілої зазначив, що при призначенні покарання, судом безпідставно не враховано запропоновану представником потерпілого обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Вказав, що злочин вчинено з корисливих мотивів в результаті чого потерпілій була нанесена матеріальна та моральна шкода, яка обвинуваченим не відшкодована. Зазначив, що суд також необґрунтовано не задовольнив позов потерпілої в повному обсязі.

В поданих запереченнях захисник в інтересах обвинуваченого просив залишити апеляційну скаргу представника потерпілої без задоволення, а вирок місцевого суду без змін.

Вироком суду першої інстанції було встановлено, що 06 лютого 2017 року о 23 годині 40 хвилин ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом віджиму метало-пластикового ролету та розбиття скла, проник до торгівельного кіоску «Фуджі Фільм», що розташований за адресою: вулиця Танкістів, 11а, смт. Гончарівське, Чернігівський район, Чернігівська область та належить ОСОБА_7 , звідки таємно викрав: мобільний телефон марки «LG» моделі Н-420, вартістю 2249 грн; мобільний телефон марки «ERGO» моделі А551 Sку 4G, вартістю 2531 грн; телефон марки «Вravis» моделі А-504, вартістю 2219 грн; мобільний телефон марки «ERGO» моделі А551 Sky 4G, вартістю 2531 грн; мобільний телефон марки «ERGO» моделі F 180, вартістю 349 грн; колонку марки «Waster» моделі WS-А8, вартістю 92 грн; селфі - палку марки «Kodak», вартістю 149 грн; п`ять карток поповнення рахунку оператора «МТС», вартістю 40 грн. кожна, а всього вказаного майна на загальну суму 10320 грн, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілої та її представника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених в ній підстав, прокурора, обвинуваченого, захисника, котрі просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у сховище, кваліфіковані місцевим судом за частиною 3 статті 185 КК України, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Межі судового розгляду, у відповідності до статті 337 КПК України, визначаються виходячи із висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

З обвинувального акту вбачається, що органом досудового слідства були встановлені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

Наявність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , органом досудового слідства встановлено не було (а.к.п. 2-5).

Відповідно до статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За змістом статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_8 у відповідності до вимог статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, його вік, сімейній стан, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально виконавчої установи закритого типу в межах санкції, яка визначена частиною статті за інкриміноване кримінальне правопорушення.

За змістом статті 75 КК України, звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням, крім випадків засудження за корупційні злочини, можливе лише у тому випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Суд першої інстанції належним чином мотивував та обґрунтовано звільнив обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 КК України, з визначенням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, визначених статтею 76 КК України, взявши до уваги позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, наявність у нього сім`ї та стійкі соціальних зв`язків, відсутність попередніх судимостей. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, доводи представника потерпілого щодо необґрунтованості призначення місцевим судом ОСОБА_8 покарання в наслідок його м`якості, є непереконливими.

За змістом статті 23 Цивільного Кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Статтею 1167 Цивільного Кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Отже судом першої інстанції правильно встановленні фактичні обставини кримінального провадження, що внаслідок винних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_7 були завдані душевні страждання, в зв`язку із втратою майна.

Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування потерпілій немайнової шкоди, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами статті 23 ЦК України, врахував глибину душевних страждань ОСОБА_7 , характер немайнових втрат, вимоги розумності і справедливості, та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог потерпілої.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б свідчити про неправильність та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2017 року, залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від

23 травня 2017 року, щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4