Справа № 459/1812/17
пр.№ 1-кп/464/311/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2017 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження відносно:

Л и т в и н ч у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Львівської області м.Червоноград, зареєстрований АДРЕСА_1 , українець, гр-н України, з середньо-спеціальною освітою, невійськовозобов`язаний (за станом здоров*я), одружений, має двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, судимості немає, -

за ч.4 ст.190 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_11 захисника ОСОБА_12 , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_13 в червні 2010 року, будучи співмешканцем ОСОБА_9 , володіючи інформацією про те, що будинок АДРЕСА_2 не перебуває в продажі, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на заволодіння грошовими коштами останньої, запропонував їй придбати вищевказаний будинок. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_13 повідомив, що процедурою купівлі будинку буде займатись він, тим самим запевнив останню у відсутності будь-якого фінансового ризику, на що ОСОБА_9 погодилась.

В середині червня 2010 року ОСОБА_9 в присутності свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_14 передала ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 100 000 доларів США, які зі слів останнього він мав передати власнику будинку АДРЕСА_2 . Однак ОСОБА_13 , переслідуючи свій злочинний умисел незаконного збагачення за рахунок протиправних дій, зловживаючи довірою своєї співмешканки ОСОБА_9 , заволодів її грошовими коштами в сумі 100 000 доларів США, що в еквівалентів до української валюти станом на 01 червня 2010 року становило 792 510 грн., спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму, що становить особливо великі розміри.

Крім цього, ОСОБА_13 , будучи знайомим із ОСОБА_10 , достовірно володіючи інформацією про те, що останній має намір придбати для себе будинок на території міста Червоноград Львівської області, в продовження своїх злочинних дій, вирішив шахрайським способом заволодіти його грошовими коштами.

Так, ОСОБА_13 в квітні 2010 року, при розмові із ОСОБА_10 , повідомив останньому вигадану ним інформацію, а саме те, що знайшов будинок по АДРЕСА_2 вартістю 60 000 доларів США, який запропонував ОСОБА_10 придбати, проте усі дії, спрямовані на купівлю вказаного будинку виконуватиме він, на що ОСОБА_10 погодився.

В кінці травня 2010 року ОСОБА_13 , розуміючи, що ОСОБА_10 не сумнівається в його надійності та відсутності будь-якого фінансового ризику, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на заволодіння грошовими коштами останнього, в присутності свідків: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 60 000 доларів США, які зі слів останнього він мав передати власнику будинку АДРЕСА_2 . Однак ОСОБА_13 , переслідуючи свій злочинний умисел незаконного збагачення за рахунок протиправних дій, зловживаючи довірою ОСОБА_10 , заволодів його грошовими коштами в сумі 60 000 доларів США, що в еквівалентів до української валюти станом на 30 травня 2010 року становило 475 200 грн., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму, що становить особливо великі розміри.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_13 винуватим себе у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та суду пояснив, що познайомився з ОСОБА_9 в мережі інтернет. 14 лютого 2009 року вони вперше зустрілись. В них зав*язались стосунки. Згодом він познайомився з батьками потерпілої. Він займався нерухомістю. Батько потерпілої запропонував йому роботу, на що він погодився. В лютому 2010 року через спільних знайомих він познайомився з ОСОБА_17 , в якого він мав намір придбати будинок АДРЕСА_2 . Він дав йому завдаток за цей будинок. Потім в нього були проблеми на роботі. У нього появились борги. Ствердив, що грошей від ОСОБА_9 він не брав. Розписку на ім*я ОСОБА_9 він написав під примусом. Грошей у ОСОБА_10 також не брав. Він займався деякими справами ОСОБА_10 , проте не довів їх до кінця, лише за це відчуває провину перед ОСОБА_10 .

Не зважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим, винуватість його у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується зібраними в ході судового слідства доказами:

потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що вона і ОСОБА_13 були друзями. З часом вони почали зустрічатись. Він знав її батьків, а вона знала його батьків. Їй було відомо, що обвинувачений займався нерухомістю, мав свій офіс та найманих працівників. Оскільки вона хотіла проживати окремо від батьків, тому звернулась до ОСОБА_13 . В травні 2010 року обвинувачений повідомив їй, що знайшов будинок АДРЕСА_2 , який продається за 130 000 доларів США, але для нього власник зробить знижку на 30 000 доларів США, тобто остаточна ціна буде 100 000 доларів США. Вона погодилась на купівлю даного будинку, так як довіряла ОСОБА_13 . Оскільки оформленням купівлі даного будинку мав займатись ОСОБА_13 , тому вона, довіряючи останньому, не зустрічалась з власником будинку. В неї були гроші в сумі 100 000 доларів США, так як ще в 2008 році мати взяла кредит в банку для купівлі квартири. В червні 2010 року в присутності її батьків вона передала ОСОБА_13 гроші в сумі 100 000 доларів США та необхідні документи. 23 липня 2010 року ОСОБА_13 написав розписку на ім*я батька про отримання вказаних грошей від неї. Вона та ОСОБА_13 стали проживати в даному будинку. В серпні 2010 року вона прийшла в будинок та виявила, що речей обвинуваченого немає. В будинок прийшов власник ОСОБА_17 та повідомив, що це його будинок та сказав, що будинок не продавав і ніяких грошей від ОСОБА_13 не отримував, а ключі йому дав для того, щоб той тимчасово пожив в його будинку. Тоді вона зрозуміла, що ОСОБА_13 її обманув. Ствердила, що в даному будинку вона знайшла листок паперу, на якому ОСОБА_13 власноручно було написано перелік прізвищ і сум. На її думку це свідчить про те, що він багатьом людям винен гроші. В жовтні 2010 року їй надійшов лист від ОСОБА_13 , в якому він просив пробачення у неї. Вона розшукувала його - ходила до його батьків та просила інших людей про допомогу в його пошуку, але все було безрезультатно. В жовтні 2010 року вона звернулась із заявою в поліцію. По даний час ОСОБА_13 не повернув їй грошей в сумі 100 000 доларів США. Просить задоволити цивільний позов про стягнення з ОСОБА_13 в її користь матеріальної шкоди в сумі 2 596 000 грн. та моральної шкоди в сумі 100 000 грн. Щодо призначення покарання, то підтримує думку прокурора;

свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_9 суду показали, що їх дочка ОСОБА_9 проживає з ними в м.Червоноград. В 2008 році вони взяли кредит в банку на суму 100 000 доларів США, щоб придбати квартиру для доньки. Дочка в 2009 році познайомилась з ОСОБА_13 , який займався нерухомістю. На початку року ОСОБА_13 повідомив доньці, що знайшов будинок для неї і всі питання по його купівлі бере на себе. Так як вони були знайомі з батьками обвинуваченого, довіряли йому, тому погодились придбати будинок АДРЕСА_2 . В середині червня 2010 року в їх присутності дочка передала ОСОБА_13 гроші в сумі 100 000 доларів США. Дочка та обвинувачений стали разом проживати в даному будинку. Обвинувачений затятував з оформленням відповідних документів на придбання даного будинку, тому вони наполягали, щоб він написав розписку. 23 липня 2010 року він написав розписку на ім*я ОСОБА_9 про отримання грошей в сумі 100 000 доларів США. В серпні 2010 року дочка повідомила їх, що ОСОБА_13 зник. Вони його розшукували, проте безрезультатно, після чого звернулись із заявою в поліцію. Пояснили, що в них були доброзичливі стосунки з обвинуваченим, вони йому вірили. Після того як він зник, написав листа, в якому вибачається за вчинене. Ствердили, що розписку про отримання ним 100 000 доларів США він написав добровільно без будь-якого примусу;

свідок ОСОБА_17 суду показав, що ОСОБА_13 знає з 2009 року. Познайомився з ним через спільних знайомих. Стосунки між ними були хороші. На початку літа 2010 року на прохання обвинуваченого, він дозволив йому пожити в своєму будинку АДРЕСА_2 . Даний будинок був придатний для проживання у ньому. Через 2-3 місяці він став дзвонити до ОСОБА_13 , проте останній не відповідав. Тоді він поїхав до свого будинку та побачив там ОСОБА_9 , яка сказала, що придбала його будинок. Він відповів їй, що свого будинку не продавав і не мав наміру його продавати. Вже в розмові з ОСОБА_9 йому стало відомо, що обвинувачений взяв в неї 100 000 доларів США за нібито придбання його будинку;

потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що знає обвинуваченого з 2008 року. ОСОБА_13 займався нерухомістю, мав свій офіс та підлеглих працівників. В нього склалось хороше враження про ОСОБА_13 . В 2010 році ОСОБА_18 запропонував йому придбати будинок АДРЕСА_2 . Він погодився та в присутності свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 передав ОСОБА_13 60 000 доларів США. ОСОБА_13 запевнив його. Що вирішить усі питання з купівлею даного будинку самостійно. Він довіряв обвинуваченому. Потім обвинувачений уникав його три місяці, а згодом зник. Цивільний позов підтримав, просить суд стягнути з ОСОБА_13 в його користь матеріальну шкоду в сумі 1 560 000 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн. Щодо призначення покарання обвинуваченому, то підтримує думку прокурора;

свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 суду показали, що знають потерпілого ОСОБА_10 близько 20 років. ОСОБА_13 бачили двічі. Ствердили, що в кінці травня 2010 року в офісі ОСОБА_10 були свідками того, як ОСОБА_13 отримав від ОСОБА_10 гроші в сумі 60 000 доларів США. За ці гроші ОСОБА_10 мав придбати будинок АДРЕСА_2 .

даними витягів з ЄРДР

а.с.156,157

даними розписки, якою підтверджується отримання обвинуваченим від потерпілої ОСОБА_9 грошей в сумі 100 000 доларів США

а.с.159

даними інформаційних довідок з реєстру прав на нерухоме майно

а.с.160-162

даними довідок про курс валют станом на 31.05. та 01.06.2010 року

а.с.163,164

даними клопотання про затримання підозрюваного з метою його приводу для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ухвалою про дозвіл на затримання, протоколом про затримання та ухвалою про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з яких вбачається, що обвинувачений ухилявся від слідства
а.с.165-171

даними листів ОСОБА_13 , в яких останній просить вибачення у ОСОБА_9 за вчинення злочину

а.с.174,175

Обвинувачений просить визнати недопустимим доказом - розписку від 23.07.2017 року, покликаючись на те, що така написана ним в присутності родичів потерпілої, які є заінтересованими особами і дану розписку він написав під тиском. Однак, в ході судового розгляду з показань самого ж обвинуваченого встановлено, що він особисто писав таку розписку власноручно в присутності свідків. Грунтовних доказів стосовно того, що він писав дану розписку під тиском не навів. З жодними скаргами щодо погроз та тиску на нього в правоохоронні органи не звертався. Відтак, зважаючи на наведене суд визнає дану розписку допустимим доказом.

Аналізуючи показання обвинуваченого в заперечення своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, суд приходить до висновку, що такі не відповідають зібраним об`єктивним доказам у провадженні:

Його показання спростовуються належними та допустимими доказами в провадженні:

- послідовними показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які ствердили, що в присутності свідків передавали гроші обвинуваченому для придбання будинку, проте останній їх обманув;

- вичерпними показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які підтвердили, що бачили як ОСОБА_13 отримував від потерпілих гроші в сумах 100 000 доларів США та 60 000 доларів США;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який показав, що свого будинку не продавав і не мав наміру продавати, ОСОБА_13 лише тимчасово проживав в його будинку;

- письмовими доказами, а саме: розпискою на ім*я ОСОБА_9 про отримання 100 000 доларів від ОСОБА_9 на придбання будинку АДРЕСА_2 та іншими доказами в провадженні.

Оцінюючи показання потерпілих та свідків в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, суд надає їм віри, так як такі відображають дійсні обставини кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд не надає віри показанням обвинуваченого як таким, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене.

Дії ОСОБА_13 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.190 КК України, так як він вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), в особливо великих розмірах.

З урахуванням вимог ст.65-67 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_13 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який судимості немає, має двох малолітніх дітей, та суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Окрім цього, згідно з ч.5 ст.72 КК України, діючої в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і дана частина викладена в новій редакції, яка вже передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Згідно з вимогами ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а відтак зважаючи на те, що ОСОБА_13 утримується під вартою з 17.05.2017 р., тобто до набрання чинності Закону № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_13 положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року та зарахувати ОСОБА_13 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 17 травня 2017 року до вступу вироку в законну силу включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Щодо заявлених потерпілими цивільних позовів, які уточнив представник потерпілих, то суд вважає, що такі на підставі ст.ст1166, 1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» слід задоволити частково.

Пунктом 14 ПВСУ України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Згідно офіційного інтернет-ресурсу Національного банку України, станом на 23.11.2017 р. (день ухвалення рішення суду) офіційний курс долара США щодо гривні становив 100 дол.США за 2664.7562 гривень.
Тому з обвинуваченого слід стягнути: в користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 2 664 756,2 гривень; в користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1 598 853,72 гривень.

Що стосується стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в користь: потерпілої ОСОБА_9 в сумі 100 000 грн. та потерпілого ОСОБА_10 в сумі 50 000 грн., то суд вважає такі вимоги недоведеними та в таких слід відмовити.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати згідно з протоколом затримання з 17 травня 2017 року.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_13 визнати винуватим за ч.4 ст.190 КК України та призначити йому покарання дев*ять років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_13 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 17 травня 2017 року до вступу вироку в законну силу включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов з уточненням ОСОБА_9 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_13 в користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 2 664 756,2 гривень. В решті позовних вимог відмовити.
Цивільний позов з уточненням ОСОБА_10 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_13 в користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1 598 853,72 гривень. В решті позовних вимог відмовити.
Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати згідно з протоколом затримання з 17 травня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_13 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений згідно із ст.395 КПК України до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий

Судді:

Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.