Ухвала
іменем україни

14 вересня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву виконуючого обов`язки начальника державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_5 про виправлення описки в ухвалі суду від 13 квітня 2017 року, якою змінено вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановив:

13 квітня 2017 року за наслідками розгляду касаційних скарг засудженого ОСОБА_6 та заступника прокурора Запорізької області постановлено ухвалу, якою вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами 03 січня 2016 року, 30 січня 2016 року, 31 січня 2016 року, 01 лютого 2016 року) і ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодами 05 лютого 2016 року, 17 лютого 2016 року) на ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Виключено із судових рішень застосування до ОСОБА_6 ч. 4 ст. 70 КК України. У решті судові рішення залишено без зміни.

При цьому у цій ухвалі невірно зазначено норму кримінального закону, за якою ОСОБА_6 було засуджено вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року, зокрема: у вступній та резолютивній частинах зазначено, що, окрім іншого, ОСОБА_6 визнано винуватим, засуджено та призначено покарання за сукупністю злочинів за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, тоді як необхідно було вказати ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

У заяві виконуючий обов`язки начальника державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_5 просить уточнити ухвалу суду касаційної інстанції від 13 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 , вказавши, яку частину ст. 185 КК України застосовано.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважає що при написанні ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2017 року допущена технічна помилка у виді описки при зазначені норми кримінального закону, за якою ОСОБА_6 було засуджено вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а тому її необхідно виправити, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 379 КПК України суд за власною ініціативою або заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи має право виправити допущені у судовому рішенні цього суду описки незалежно від того, набрало воно законної сили чи ні.
Як свідчать матеріали провадження, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 предметом розгляду були касаційні скарги засудженого та прокурора у частині правильності застосування ч. 1 ст. 263 КК України, а також ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання за окремими епізодами, тоді як правильність застосування судом ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України при кваліфікації дій ОСОБА_6 учасниками процесу не оскаржувалася і предметом перегляду суду касаційної інстанції не була.

За наслідками розгляду касаційних скарг прийнято рішення про залишення без задоволеннякасаційної скарги з доповненням до неї засудженого ОСОБА_6 та про задоволення касаційної скарги заступника прокурора Запорізької області.

Разом з тим, при виготовленні тексту резолютивної частини ухвали, повного тексту ухвали, у її вступній та резолютивній частині допущені описки при написанні норми кримінального закону, за якою ОСОБА_6 було засуджено вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року, що утруднюють її виконання.

З урахуванням наведеного, враховуючи думку прокурора, який погодився з характером виявленої описки і просив внести відповідні уточнення в ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2017 року, колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 в ухвалі, зокрема, в її вступній та резолютивній частині вказівку на «ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України» слід замінити на «ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України».

Окрім того, в резолютивній частині ухвали, яка була проголошена в судовому засіданні під час розгляду касаційних скарг учасників процесу вказівку на «ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України» слід замінити посиланням на «ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України».

Внесення зазначених виправлень не змінює за собою зміст та суть постановленого рішення, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і не погіршує становище засудженого ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 379, 537 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2017 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 уточнити.

У вступній та резолютивній частині повного тексту цієї ухвали, а також у резолютивній частині цієї ж ухвали, проголошеної в судовому засіданні 13 квітня 2017 року, зазначення «ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України» слід замінити на «ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

______________________ ____________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3