Бучацький районний суд Тернопільської області
Справа № 1-7 (2010р.)
28 липня 2010 року Бучацький районний суд Тернопільської області
одноособово суддею Гордєєвим В.О.,
при секретарі Лозин Л.А.,
з участю: прокурора Рекуша О.Р.,
та захисника ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, раніше не судимого, за ч. 1 ст. 190 КК України, суд,-
Підсудний ОСОБА_2Є працюючи приватним підприємцем в м. Івано-Франківськ та знаючи директора ТзОВ „Вільна Україна ОСОБА_3 по господарській діяльності вирішив заволодіти майном вказаного підприємства шляхом зловживання довірою та оманом, провівши 16.10.2006 року розмову про купівлю 9 тон цукру у ТзОВ „Вільна Україна з ОСОБА_3
В судовому засіданні підсудній ОСОБА_2 вину в скоєнні злочину заперечив та пояснив, що в жовтні 2006 року між ним та ОСОБА_3 відбулась телефонна розмова про купівлю цукру. 17 жовтня 2006 року біля цукрового заводу м. Бучача ОСОБА_3 були виписані накладні на цукор в кількості 9 тонн, після чого на заводі було здійснено погрузку 9 тонн цукру на дві автомашини. Цукор брав під реалізацію. Наступного дня він через банк перевів ТзОВ „Вільна України" 7 720 грн., як часткову оплату за цукор. Через два тижні ОСОБА_3 почав телефонувати в „Укрсиббанк" в м. Івано-Франківськ, та до нього і вимагати гроші за цукор, він ОСОБА_3 пояснював, що не може на даний час повернути гроші, оскільки ціна на цукор була досить низька.
Коли ОСОБА_3 все частіше почав телефонувати, він запропонував йому повернути цукор, однак ОСОБА_3 відмовлявся від повернення цукру. Повний розрахунок проведено 04.07.2007 року. Ніякого платіжного доручення про перерахунок 27 тис. грн. 17.10.2007 року він ОСОБА_3 не пред'являв.
Не зважаючи на заперечення вини підсудним ОСОБА_2, суд , об'єктивно оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази, йоно вина підтверджується матеріалами справи та показами свідків.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 суду пояснив, що 16 жовтня 2006 року до нього зателефонував підприємець ОСОБА_2 і повідомив, що хоче купити цукор, вони з ним домовились за ціну і за розрахунок, який повинен був бути проведеним через банк. 17 жовтня 2006 року він разом із бухгалтером товариства ОСОБА_4 приїхали на цукровий завод, що в м. Бучачі, де знаходився належний господарству цукор. Тимків М.Є. пред'явив їм платіжне доручення № 1 від 17.10.2006 року про перерахунок повної суми за 9 тонн цукру на рахунок товариства в сумі 27 720 грн. На платіжному дорученні були реквізити банку і підпис працівника банку. Бухгалтер зняла із оригіналу даного доручення фотокопію, а оригінал на вимогу ОСОБА_2 повернула йому. Цукор був відпущений по накладних заводу і господарства. 18 жовтня 2006 року на рахунок ТзОВ „Вільна Україна" поступили кошти в сумі 7 720 грн. з рахунку ОСОБА_2 Коли він подзвонив до нього і запитав , чому не поступили всі кошти, як домовлялись, ОСОБА_2 заявив, що в нього фінансові проблеми з банком і запевнив, що через декілька днів кошти поступлять на рахунок. Остаточний розрахунок був проведений тільки 4 липня 2007 року під час розслідування кримінальної справи.
Свідок ОСОБА_4 повідомила суду , що 17 жовтня 2006 року разом із директором товариства ОСОБА_3 поїхали до цукрового заводу в м. Бучачі, де чекав їх приватний підприємець ОСОБА_2, з яким вони раніше співпрацювали. ОСОБА_2 представив платіжне доручення № 1 від 17.10.2006 року про перерахунок коштів в сумі 27 720 грн. на рахунок товариства за купівлю цукру в кількості 9 тонн. Директор повірив в те, що кошти перераховані, однак на його вимогу вона взяла дане платіжне доручення і на території цукрового заводу зняла ксерокопію. На оригіналі платіжного доручення були штамп банку та особистий підпис працівника банку, що вказувало на те, що кошти дійсно переведені на рахунок. Оригінал платіжного доручення повернули ОСОБА_2 Після цього цукор в кількості 9 тонн був переданий ОСОБА_2 Наступного дня на рахунок товариства з рахункуОСОБА_2поступили кошти в сумі лише 7 720 грн.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 суду ствердив, що методикою проведення експертизи технічного дослідження документів забороняється проведення будь-якої експертизи по по ксерокопії будь-яких документів при відсутності оригіналів документів. При виготовленні копії можна підробити документ чи підпис на документі, тому й забороняється проведення експертизи по ксерокопії документа.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що в 2006 році, десь в жовтні місяці ОСОБА_2 прийшов у відділення Укрсиббанку і сказав, що хоче перерахувати гроші в сумі 27 тисяч 720 гривень ТзОВ Вільна Україна, вона надрукувала платіжне доручення, на одному він поставив свій штамп і підпис, потім вона автоматично поставила свої печатки та підпис для полегшення собі роботи. Потім. зайшла в систему САП і подивилась, що грошей на рахунку немає, про що сказала ОСОБА_2 і відставила платіжне доручення в сторону. В процесі своєї роботи знову подивилась, що кошти так і не поступали, оригінал з його печаткою та підписом вона знищила, а другу копію не пам'ятає, чи знищила. Помилки в роботі компютерної системи САП не було. Наступного дня ОСОБА_2 прийшов до банку та перерахував гроші на суму 7 тисяч гривень.
Крім того, вина підсудного ОСОБА_2 підтверджується оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:
- протоколом виїмки, згідно якого з банку було вилучено виписку про рух коштів на рахунку ОСОБА_2 в період з 16.10 по 18.10. 2006 року, де зазначено, що 17.10.2006 року на рахунку ОСОБА_2 було 1 000 грн., оригінал платіжного доручення № 6 від 18.10.2006 року про перерахування 7720 грн., а також отримано інформацію про те, що платіжне доручення № 1 від 17.10.2006 року банком не видавалось (а. с. 70-73 );
- фотокопією платіжного доручення № 1 від 17.10.2006 року про перерахунок коштів в сумі 27 720 грн. на рахунок ТзОВ „Вільна Україна", оригінал якого було повернуто ОСОБА_2 (а.с. 20);
- накладною № 264 від 17.10.2006 року та податковою накладною № 278 до накладної № 264 від 17.10.2006 року про отримання підсудним ОСОБА_2 від ТзОВ „Вільна Україна" цукру в кількості 9 тонн на загальну суму 27 720 грн. (а.с. 22-24);
- копіями накладних, прибутковими касовими ордерами, податковими накладними, які вказують на те, що між підприємцем ОСОБА_2 та ТзОВ „Вільна Україна" раніше укладались договори купівлі-продажу цукру , за які ОСОБА_2 вчасно розраховувався, тим самим входив в довіру директора ТзОВ „Вільна Україна" ОСОБА_3
Оцінюючи в сукупності докази здобуті в судовому засіданні з матеріалами справи, суд прийшов до переконання, що вина підсудного ОСОБА_2 в скоєнні злочину, доведена повністю, а його дії органами досудового слідства за ч. 1 ст. 190 КК України кваліфіковано вірно, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою.
Враховуючи те, що даний злочин підсуднім скоєно в 2006 році і з моменту його скоєння минуло більше трьох років, злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, суд прийшов до переконання, що в силу ст. 49 КК України підсудного ОСОБА_2 слід звільнити від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності.
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України , суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_2 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 850 гривень штрафу в дохід держави.
В силу ст. 49 КК України ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за скоєний злочин звільнити, у звязку із закінченням строків давності.
На вирок може бути подана апеляція протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення в апеляційний суд Тернопільської області через Бучацький районний суд.
Суддя В.О. Гордєєв