ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
ухвала

20 жовтня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу представника потерпілого Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова ректора ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
За вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року, ОСОБА_5 визнано невинуватим і виправдано за відсутністю в його діянні складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.
31 серпня 2017 року представник потерпілого Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова ректор ОСОБА_4 подав до суду касаційної інстанції касаційну скаргу на вищевказані судові рішення щодо ОСОБА_5 , яку ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю положенням статей 427, 436, 438 КПК України, та надано п`ятнадцятиденний строк на усунення недоліків.
Звертаючись повторно до суду касаційної інстанції, представник потерпілого ректор ОСОБА_4 не усунув усі недоліки своєї касаційної скарги від 31 серпня 2017 року, про які йому було вказано у зазначеній вище ухвалі суду касаційної інстанції.
Так, представник потерпілого на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від 11 вересня 2017 року подав касаційну скаргу, яка за змістом аналогічна скарзі, яка була визнана такою, що не відповідає вимогам ст. 427 КПК України. Зокрема, у скарзі, поданій 06 жовтня 2017 року, ректор ОСОБА_4 хоча і посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушення судами вимог кримінального процесуального закону, однак не вказує належних доводів на підтвердження цього. Одночасно, за змістом скарги представник потерпілого на обґрунтування своєї позиції щодо незаконності оскаржуваних судових рішень повторно не погоджується з оцінкою доказів судом, по суті вказує на однобічність та неповноту судового слідства, стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Окрім того, у касаційній скарзі, поданій 06 жовтня 2017 року, вимоги представника потерпілого, викладені до суду касаційної інстанції, є не конкретними, а також не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Тобто представник потерпілого Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова ректор ОСОБА_4 не усунув в установлений строк недоліки касаційної скарги, яку було залишено без руху, а тому касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Повернути касаційну скаргу представника потерпілого Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова ректора ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 01 червня 2017 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3