Провадження № 1-кп/200/683/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000264, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, у військовому званні «солдат», військовослужбовця за контрактом, проходив службу на посаді механіка групи передавальних радіопристроїв відділення передавальних радіопристроїв радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем з 20.05.2017 року, проходячи службу на посаді механіка групи передавальних радіопристроїв відділення передавальних радіопристроїв радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 згідно наказу №40 від 22.02.2017 року , відповідно до ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» опублікованої у журналі Голос України від 4 березня 2015 року № 39, солдат ОСОБА_4 вчинив злочин в умовах особливого періоду.
Зокрема, 25 липня 2017 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 самовільно, без поважних причин, залишив військову частину НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
В подальшому, 20 жовтня 2017 року солдат ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та заявив про себе.
Таким чином, 25 липня 2017 року солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та незаконно перебував поза межами військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду до 20 жовтня 2017 року.
Вищезазначені дії ОСОБА_4 , які виразилися у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем ( крім строкової служби), кваліфікуються за ч.4 ст.407 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.
Показами обвинуваченого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 20 травня 2015 року він уклав контракт з Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 строком на 3 роки й в цій частині він відбував службу на посаді радіотелеграфіста. В подальшому, 22.02.2017 року був призначений на посаду механіка групи передавальних радіопристроїв відділення передавальних радіопристроїв радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 .
25 липня 2017 року достовірно знаючи, що відбуває службу у Збройних Силах України в особливий період, він самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та незаконно перебував поза розташуванням військової частини, у зв`язку із сімейними обставинами, хотів бути з родиною та малолітньою дитиною, й до 20.10.2017 року разом із сім`єю перебував за місцем мешкання: АДРЕСА_1 .

Відповідного дозволу на залишення військової частини та перебуванням за місцем мешкання не мав, з офіційним проханням щодо розірвання контракту, він не звертався. Вказав, що з даним питанням звертався до керівництва частини усно, але в задоволенні його прохання щодо розірвання контракту було відмовлено.

В скоєному щиросердно розкаявся.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:
Довідкою командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 про те, що саном на 28.08.2017 року військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 до військової частини не з`являвся ( а.с.6).

Копією акта службового розслідування від 08.08.2017 року з приводу не виходу ОСОБА_4 на службу без поважних причин ( а.с.11-12).

Копією витягу з наказу про призначення службового розслідування від 25.07.2017 року щодо відсутності ОСОБА_4 25.07.2017 року на службі ( а.с.13).

Копіями рапортів про те, що ОСОБА_4 не прибув на службу 25.07.2017 року, 26.07.2017 року, 27.07.2017 року, 28.07.2017 року 31.07.2017 року, 01.08.2017 року, 02.08.2017 року, 03.08.2017 року, 04.08.2017 року, 07.08.2017 року,08.08.2017 року, (а.с.14-24).

Копією витягу з наказу №40 від 22.02.2017 року про призначення ОСОБА_4 щодо виконання службових обов`язків за посадою ( а.с.31, 67).

Копією функціональних обов`язків механіка відділення передавальних радіопристроїв радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 ( а.с.32-34).

Копією службової характеристики ОСОБА_4 із висновком про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за систематичне порушення військової дисципліни та вимог Статутів Збройних Сил України ( а.с.35).

Копією службової картки солдата ОСОБА_4 ( а.с.36-40).

Копією витягу з наказу №158 від 03.08.2017 року щодо призупинення строку вислуги військової служби та строку вислуги у військовому званні та строку контракту (а.с.41).

Копією витягу з наказу №151ад від 08.08.2017 року щодо результатів службового розслідування відсутності солдата ОСОБА_4 на службі ( а.с.42).

Копією аркушу бесіди із солдатом ОСОБА_4 від 08.08.2017 року, відповідно до якого з 25.07.2017 року по теперішній час у зв`язку із відсутністю ОСОБА_4 на службі, провести бесіду з останнім немає можливості ( а.с.43).

Копією послужного списку солдата ОСОБА_4 ( а.с.44-50).

Витягом із наказу №65 від 20.05.2015 року щодо зарахування ОСОБА_4 до списку особового складу на всі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 та вважати таким, що з 20.05.2015 року ОСОБА_4 прийняв посаду та приступив до службових обов`язків за посадою з посадовим окладом ( а.с.66).

Контрактом про проходження ОСОБА_4 військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки ( а.с.68-69).

Під час судового розгляду, учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, вищезазначені докази, зібрані в ході досудового розслідування та фактичні обставини справи, встановлені в ході досудового слідства, не оспорюють, правильно розуміють зміст цих обставин, а також у суда немає сумнівів у добровільності такої їхньої позиції, у зв`язку із чим, інші докази відповідно до ст.349 КПК України в суді не досліджувались.

Таким чином, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_4 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії, що виразилися у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), вірно кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України.
При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем служби, має на утриманні малолітню дитину, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його відношення до скоєного.

Щире каяття та сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах визначених санкцією статті Кримінального кодексу України, при цьому з урахуванням тяжкості скоєного ОСОБА_4 злочину та особу обвинуваченого, те, що останній у скоєному щиросердно кається, суд знаходить можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання і на підставі ст.75 КК України суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 371, 373- 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.407 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років випробувального терміну не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копії вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1