Справа № 149/9/15-к
Провадження №11-кп/772/1392/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

розглянув 30 листопада 2017 року у відкритому засіданні у м. Вінниці об`єднане кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 16.06.2014 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малосілки Бердичівського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.4 ст. 368 -3 КК України

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.10.2017 року,-
В с т а н о в и в:
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.10.2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000098 від 16.06.2014 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.4 ст. 368 -3 КК України повернуто прокурору Вінницької області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Як вбачається з обвинувального акту наказом Товариства сприяння оборони України № 10 від 16.01.2003 ОСОБА_6 призначений на посаду голови Вінницької обласної організації Товариства сприяння оборони України (далі ТСО України), яка є громадським добровільним оборонно- патріотичним і спортивно-технічним об`єднанням громадян (п. 1.1. Статуту).
У відповідності до посадової інструкції, затвердженої головою ТСО України, а також Статуту Вінницької обласної організації ТСО України, затвердженого 23.03.1993 Конференцією Вінницької обласної організації ТСО України (із змінами та доповненнями), ОСОБА_6 очолював Вінницьку обласну організацію ТСО України та керував її роботою (п. 2.1. Інструкції та п. 4.18.1. Статуту), розпоряджався фінансовими коштами комітету та контролював їх витрати організаціями області (п. 2.6. Інструкції), ніс відповідальність за правильне й ефективне використання майна і коштів організаціями ТСО області (п. 4.18.8 Статуту), приймав і звільняв з роботи працівників штатного апарату обласної організації та штатних керівників організацій обласного підпорядкування (п. 4.18.10 Статуту).
Таким чином, ОСОБА_6 постійно обіймав посаду, пов`язану з використанням організаційно-розпорядчих функцій у юридичній особі приватного права, являвся службовою особою юридичної особи приватного права, яка відповідно до п. З ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидію корупції» є суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень.
Так, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді Голови Вінницької обласної організації Товариства сприяння обороні України та являючись службовою особою юридичної особи приватного права, з використанням наданих йому повноважень, при зверненні до нього ОСОБА_10 з пропозицією придбати у Хмільницької технічної школи Вінницької обласної організації ТСО України будівлю та споруди на земельній ділянці площею 6,0863 га за адресою: АДРЕСА_2 , пообіцяв продати вказане майно за умови внесення на рахунок Хмільницької технічної школи Вінницької обласної організації ТСО України кошти у розмірі визначеної вартості об`єкту 352462 гривень (відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, виконаного ФОП ОСОБА_11 (без ПДВ), та надання йому неправомірної вигоди у розмірі 1600000 гривень.
Використовуючи надані йому повноваження, ОСОБА_6 дав усну вказівку директору Хмільницької технічної школи ОСОБА_12 , який не був обізнаний з дійсними намірами ОСОБА_6 , оформити право власності на майно, яке знаходилось на земельній ділянці, розташованій за вказаною вище адресою, а саме: сторожку «А» загальною площею 13,6 кв.м., електричну шафу «Б», вбиральню «В», рів з естакадою № 1, рів з естакадою № 2, естакаду № 3, рів з колійним мостом № 4, рів з колійним мостом № 5, погруз очну залізничну площадку № 6, пагорб № 7, площадку кранодрому № 8, ставок № 9, та підготувати документи для розгляду на засіданні бюро Вінницької обласної організації ТСО України.
ОСОБА_12 , виготовивши технічну документацію на майно, яке мав намір придбати ОСОБА_10 , вніс клопотання про розгляд на засіданні бюро комітету Вінницької обласної організації ТСО України питання про надання згоди на продаж вказаного нерухомого майна.
Засіданням членів Бюро комітету Вінницької обласної організації ТСО України 11.05.2011 (протокол № 4) за участю голови ОСОБА_6 , який використовуючи надані повноваження, діючи в інтересах ОСОБА_10 , виступив на бюро та повідомив про необхідність продажу нерухомого майна Хмільницької техшколи, розташованого по АДРЕСА_2 , в наслідок чого прийнято рішення про подання клопотання до Бюро Центрального комітету ТСО України про продаж зазначеного нерухомого майна за ціною не нижчою 350000 гривень (без ПДВ).
Так, на Бюро Центрального комітету ТСО України розглянуто питання про надання дозволу на продаж майна Хмільницької технічної школи і в подальшому надано довіреність від 15.07.2011, якою голова ТСО України ОСОБА_13 уповноважив директора Хмільницької технічної школи Вінницької обласної організації ТСО України ОСОБА_12 бути представником ТСО України з питань продажу вказаного нерухомого майна.
У подальшому, 10.01.2012 біля 10:00 ОСОБА_10 , зустрівшись з ОСОБА_6 біля адміністративного будинку Вінницької обласної організації ТСО України, який знаходиться за адресою: м.Вінниця, вул. Визволення, 2, на різних автомобілях поїхали у м. Хмільник Вінницької області. При тому, ОСОБА_6 , рухаючись на власному автомобілі «Мітцубісі Аутлендер», державний номерний знак НОМЕР_1 , зупинявся на проїжджій частині дороги та вимагав від ОСОБА_10 передати йому грошові кошти як неправомірну вигоду за укладення договору купівлі-продажу будівлі і споруд, відмови в користуванні земельною ділянкою площею 6,0863 га під цими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Однак ОСОБА_10 відмовлявся це зробити до укладення договору та одержання вказаної вище відмови.
Перед в`їздом у м. Хмільник, ОСОБА_6 зупинив автомобіль та поставив вимогу перед ОСОБА_10 про передачу йому неправомірної вигоди в сумі 1600000 гривень, а в іншому випадку погрожував надати вказівку ОСОБА_12 не укладати з ним договору купівлі-продажу. На що ОСОБА_10 передав ОСОБА_6 , а останній одержав грошові кошти в сумі 1600000 гривень. При цьому, ОСОБА_10 , розклавши грошові кошти по сумах 1000000 гривень та 600000 гривень, поклав їх у багажне відділення автомобіля ОСОБА_6 .
Приїхавши до Хмільницької технічної школи, ОСОБА_10 вніс до каси школи 390000 гривень за купівлю будівлі і споруд по АДРЕСА_2 . Після чого ОСОБА_6 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 поїхали до офісу приватного нотаріусу Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_14 , який знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Хмільник, вул. Пушкіна, 33, де ОСОБА_12 уклав договір купівлі-продажу серії ВРП №523920 з ОСОБА_10 , зареєстрований в реєстрі за № 16, тим самим виконавши умови усної домовленості, за яку одержав неправомірну вигоду.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 368-3 КК України (в редакції Закону від 05.04.20-1 № 2341-Ш із змінами від 15.11.2011 № 4025-У1), тобто одержання службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Суд першої інстанції, дійшовши до висновку, що в порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не містить формулювання обвинувачення і відсутність чіткого та конкретного формулювання, а відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення порушує право на захист особи, щодо якої складено обвинувальний акт, що потягло за собою повернення обвинувального акту прокурору Вінницької області.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 ставить питання про скасування ухвали Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.10.2017 року про повернення обвинувального акту №0000098 від 16.06.2014 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.4 ст. 368 -3 КК України, у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить вищевказаний обвинувальний акт повернути до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області для розгляду по суті згідно ст. 314 КПК України.
Апеляційна скарга мотивована тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000098 від 16.06.2014 відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Апелянт зазначає, що попри відсутність в обвинувальному акті конкретної вказівки на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вимоги ч.1 ст.191 КПК України дотримано. Обставини, які відповідно до даної норми закону, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.
Адвокатами ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_6 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора в якому вони просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Хмільницького районного суду Вінницької області від 12.10.2017 року залишити без змін.
Заперечення на апеляційну скаргу мотивовані тим, що судом першої інстанції обгрунтованою встановлено, що в обвинувальному акті фактично відсутнє формулювання обвинувачення, а виклад фактичних обставин справи не може вважатись одночасно і формулюванням обвинувачення.
Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_7 який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляції та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до вимог чинного КПК України, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КІІК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акта положенням ст. 291 КПК України.
Апеляційний суд, перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000098 від 16.06.2014 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.4 ст. 368 - 3 КК України, вважає, що вказаний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.
Посилання в ухвалі суду першої інстанції на те, що в обвинувальному акті відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення порушує право на захист особи, щодо якої складно обвинувальний акт, є неконкретизованим та безпідставним.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 337 КПК України під час проведення судового розгляду по суті, прокурор може змінювати обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитись від підтримання державного обвинувачення.
Проте, в ухвалі Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.10.2017 року про повернення обвинувального акта прокурору, не вказано в чому саме полягає не конкретне формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_6 за ч.4 ст. 368-3 КК України.
На переконання суду, обставини, зазначені в ухвалі суду першої інстанції, не можуть бути перешкодою для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, та не є достатніми підставами для його повернення прокурору.
З огляду на викладене, та враховуючи, що наведені в оскаржуваній ухвалі суду підстави не вбачаються достатніми для повернення обвинувального акту прокурору, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.10.2017 року про повернення обвинувального акту №0000098 від 16.06.2014 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.4 ст. 368 - 3 КК України прокурору Вінницької області - скасувати.

Направити обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 16.06.2014 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.4ст. 368 - 3 КК України до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: