Справа № 615/985/14-к
Провадження № 1-в/615/4/18
УХВАЛА

12 березня 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника пробації ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника засудженого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Валківського районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про направлення до місця відбування покарання засудженого за ч. 2 ст. 164, 71 КК України вироком Валківського районного суду Харківської області від 11.11.2014 року ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
До Валківського районного суду Харківської області надійшло подання Валківського районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про направлення до місця відбування покарання засудженого вироком Валківського районного суду Харківської області від 11.11.2014 року за ч. 2 ст. 164, 71 КК України ОСОБА_5 .
В поданні зазначено, 03.04.2015 року засудженому до трьох років трьох місяців обмеження волі ОСОБА_5 було видано припис до установи виконання покарання Хролівського ВЦ (№140). Проте засуджений до виправного центру не прибув, а 22.04.2015 року будучи призваним на військову службу по мобілізації відбув у розпорядження військової частини.
Крім того, згідно подання, 20.10.2016 року після демобілізації засудженого, йому знов було надано припис про самостійне відбуття до виправного центру.
Однак ОСОБА_7 в установлений приписом строк до установи виконання покарання не прибув.
Ініціатор подання вимагає прийняти рішення, яким затримати засудженого та направити його до місця відбування покарання, а саме до Хролівського ВЦ (№140) Харківського району Харківської області в порядку встановленому для засуджених до позбавлення волі.
В судовому засіданні представник Валківського районного відділу з питань пробації подання підтримав та пояснив, що ОСОБА_7 після вручення йому приписів про відбуття до місця виконання покарання не мав будь-яких поважних причин не виконувати припис, що є навмисним ухилянням від відбуття покарання.
Засуджений та його захисник заперечили проти задоволення подання.
Засуджений пояснив, що мав вагомі причини, через які не зміг виїхати до виправного центру, оскільки був мобілізований на військову службу та відбув до зони АТО. Після повернення зі служби, як пояснив ОСОБА_7 , виконати припис вдруге йому завадили тяжкі хвороби.
Захисник засудженого пояснила, що внаслідок причин зазначених ОСОБА_5 , він не зміг відбути до місця виконання покарання вчасно. Захисник наголосила на тому, що наданий строк передбачений кримінальним законом для виконання призначеного ОСОБА_5 покарання минув, а тому подання задоволеним бути не може, а ОСОБА_7 підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд вислухавши сторони та дослідивши надані йому документи прийшов до висновку, що подання підлягає задоволенню.
Відповідно до вироку Валківського районного суду Харківської області від 11.11.2014 року, ОСОБА_7 засуджений за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України до трьох років трьох місяців обмеження волі.( ар. кр. пр. 62-63)
Вирок був проголошений в присутності засудженого та його копія була вручена останньому негайно після проголошення, про що свідчить його розписка. (ар. кр. пр. 65)

Після набрання законної сили вирок разом з розпорядженням про його виконання надійшов до органів виконання покарання 24.12.2014 року. (ар. с. 1-2)
03.04.2015 року засуджений ОСОБА_7 отримав у Валківському міжрайонному відділі кримінально-виконавчої інспекції припис, яким зобов`язався самостійно за власний рахунок прибути у строк до 06.04.2015 року до виправного центру (№140), що розташований у с. Хролі Харківського району Харківської області. (ар. с. 19)
Згідно повідомлення військового комісара Валківського району від 04.06.2015 року ОСОБА_7 був призваний при мобілізації на військову службу 22.04.2015 року. (ар. с. 28)

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.03.2018 року ОСОБА_7 проходив військову службу з 22.04.2015 до 02.08.2016 року.

20.10.2016 року засудженому ОСОБА_5 знов після демобілізації вручений припис про необхідність прибути до виправного центру №140 про що свідчить корінець припису із власноручним підписом засудженого. (ар. с. 41)
Цим приписом ОСОБА_7 зобов`язався в строк до 24.06.2016 року самостійно та за власний кошт прибути до місця відбування покарання.
Згідно відповідей адміністрації виправного центру №140 засуджений ОСОБА_7 до зазначеної установи не прибув.
Цей факт не оспорювався в судовому засіданні і самим засудженим.
Спростовуючи твердження представника відділу пробації про ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, його захисник посилалась на документи видані медичними установами про те, що він неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, оскільки він страждає на тяжку хворобу.
При цьому захисником надана виписка № 9060 про перебування його на стаціонарному лікуванні в Харківській міській клінічній лікарні №7 з 27.10.2016 по 11.11.2016 року з діагнозом лівостороння торакалгія, м`язово тонічний варіант на тлі остеохондрозу…вегетативно судинна дистонія із астено-депресивним синдромом. Також наданий епікриз, що свідчить про перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні в період з 01.10.2017 по 06.10.2017 року з діагнозом мікроліти нирок. Згідно даних епікризу, ОСОБА_7 відмовився від подальшого лікування.
Зазначені документи не можуть бути свідченням наявності у засудженого тяжкої хвороби.
Суд вважає, що жоден із наданих документів як і перебування на військовій службі не спростовують той факт, що ОСОБА_7 будучи належним чином повідомлений про необхідність прибути до місця відбування покарання з 03.04.2015 року до 06.04.2015, та з 20.10.2016 до 24.06.2016 року, та з будь-яких поважних причин не виконав припис.
Вищезазначені дані свідчать про ухиляння ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 Кримінально-виконавчого кодексу України, особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.

Відповідно до ч. 4 вищезазначеної статті, у разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

Належним підтвердженням отримання засудженим припису є його підпис про отримання припису.

Суд вважає, що не є підставою для відмови в задоволенні подання посилання захисника на вимоги ст. 80 КК України, якою передбачено звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із зазначенням строків давності виконання обвинувального вироку.

Дійсно, зазначеною статтею передбачено звільнення особи від відбування покарання у разі, якщо обвинувальний вирок впродовж трьох років після набрання ним законної сили не був виконаний.

Проте частиною 3 згаданої статті передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

Таким чином, з часу отримання засудженим ОСОБА_5 припису 03.04.2015 року за виключенням часу перебування ОСОБА_5 на військовій службі, засуджений ухилявся від відбування покарання, що є підставою його затримання та направлення до установи виконання покарання в порядку передбаченому для осіб засуджених до позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 87, 88 Кримінально-виконавчого кодексу України, особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили. Протягом цього строку засуджений має право на короткострокове побачення з близькими родичами. Порядок направлення засуджених до виправних і виховних колоній визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Засуджені направляються до місця відбування покарання і переміщуються в разі необхідності з одного місця відбування покарання в інше під вартою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 371, 372, 376, 539 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

Подання Валківського районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції задовольнити.
Засудженого вироком Валківського районного суду Харківської області від 11.11.2014 року за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України до трьох років трьох місяців обмеження волі ОСОБА_5 , затримати та направити до місця відбування покарання, визначеного вироком суду, а саме до Хролівського виправного центру (№140) Харківського району Харківської області, в порядку встановленому для засуджених до позбавлення волі.
Виконання ухвали суду доручити Валківському відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1