Справа № 183/4519/17
№ 1-кс/183/722/17

У Х В А Л А
20 вересня 2017 року
Встановлено, що наказом Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області №4-358/15-14-СГ від 05.09.2014 р. ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Царичанської селищної ради (колишньої Прядівської сільської ради) Царичанського району Дніпропетровської області, орієнтованим розміром 43,00 га для ведення фермерського господарства.
12 липня 2017 р. слідчим Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проведено огляд зазначеної земельної ділянки та встановлено, що земельна ділянка фактично використовуються, оскільки засіяна сільськогосподарською культурою, а саме: кукурудзою.
Крім того, у поточному році Головним управлінням Держгеокадастру в Дніпропетровській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо земельних ділянок усіх категорій і форм власності на території Царичанського району, за результатами якої встановлено, що ОСОБА_5 використовується вищевказана земельна ділянка площею 42,4768 га на території Царичанської селищної ради Царичанського району за відсутності відповідного рішення про її передачу у власність, або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї.
Таким чином, врожай кукурудзи, вирощений на самовільно зайнятій земельній ділянці є фактично речовим доказом використання земельної ділянки для сільськогосподарських потреб, за відсутності документів, що підтверджують право користування.
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду від 14.09.2017 р. на речові докази у кримінальному провадженні накладено арешт шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином та використовувати їх.
При зайнятті земельної ділянки за відсутності відповідних правовстановлюючих документів, у особи яка засіяла таку земельну ділянку, не виникає право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію на вказаній земельній ділянці.
Реалізація речових доказів здійснюється з дотриманням вимог Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1340 від 25.08.1998 р.
Таким чином, грошові кошти, отримані від реалізації речових доказів у вигляді посівів сільськогосподарської культури кукурудзи, підлягають конфіскації в дохід держави.
Дослідивши клопотання та надані до нього копії документів, вислухавши процесуального керівника прокурора Новомосковської місцевої прокуратури, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду від 14.09.2017 р. на речові докази у кримінальному провадженні накладено арешт шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином та використовувати їх.
Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.
Суд вважає, що слідчий довів наявність достатніх підстав вважати, що з метою забезпечення збереження речових доказів та недопущення пошкодження, псування, знищення кукурудзи, виникла необхідність у реалізації речових доказів кукурудзи, а також суд вважає, що їх тривале зберігання на полі, де вона росте, можливо буде небезпечним для життя чи здоров`я людей або довкілля, в наслідок настання безповоротних процесів втрати своїх природних властивостей та початку процесів розпаду.
Таким чином суд вважає, що відповідно до ч. 8 ст. 100 КПК України , яка вказує на те, що реалізація, технологічна переробка або знищення речових доказів у випадках, передбачених цією статтею, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому суд задовольняє клопотання прокурора і вважає, його таким, що підлягає виконанню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 170 КПК України, суд
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1