У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання гр. ОСОБА_4 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку площею 0,4999 га, кадастровий номер :01:003:0003, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Татарбунарський район.
В обґрунтування клопотання заявник посилається на наступне.
Слідчим відділом Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0005993, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 вересня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15; ч.4 ст.190 КК України, зареєстроване за заявою ОСОБА_4 , в якій він просить прийняти заходи щодо ОСОБА_6 , яка шахрайськими діями здійснила замах на заволодіння майном, а саме: земельною ділянкою площею 0,4999 га, кадастровий номер :01:003:003, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, яка на праві користуванні належить заява ОСОБА_4 .
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що в провадженні Апеляційного суду Одеської області знаходилася справа 515/1139/16-ц. Рішення по справі було ухвалено 17.08.2017 року колегією судів на чолі з суддею ОСОБА_7 Татарбунарським районним судом Одеської області, в ході розгляду даної справи у суді першої інстанції була проголошена ухвала про забезпечення позову шляхом заборонити вчинення будь - яких правочинів відносно земельної ділянки площею 0,4999 га, кадастровий номер :01:003:0003, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Татарбунарський район.
04.07.2017 року заборона накладена судом першої інстанції була знята. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 30.06.2017 року ОСОБА_6 , яка є відповідачем у справі № 515/1139/16-ц, було подано судове рішення до державного реєстратора Комунального підприємства «Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» ОСОБА_8 .. Зазначений реєстратор 30.06.2017 року о 12:41:06 вчинила реєстраційні дії, знявши обтяження, які було накладені вищевказаним судовим рішенням. 30.06.2017 року розгляд судової справи № 515/1139/16-ц ще тривав, а заява про забезпечення позову не була скасована або оскаржена, тобто діяла. Підставою скасування обтяження слугувало судове рішення першої інстанції у справі №515/1139/16-ц від 10.10.2016, яке ще не набрало законної сили та було оскаржено самою же ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції.
17.08.2017 року колегією суддів Апеляційного суду Одеської області у складі суддів ОСОБА_7 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 була проголошена окрема ухвала стосовно незаконних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .
У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладанні арешту на вказане в клопотання майно.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, пояснивши, що орган досудового розслідування не звертався з клопотанням про накладення арешту в кримінальному провадженні за ст..190 КК України, на вказану в клопотанні ОСОБА_4 земельну ділянку, так як у органу досудового слідства немає правових підстав для накладення арешту, крім того підозра ОСОБА_6 не пред`явлена.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши слідчого, представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Вимоги ч.2 ст.171 КПК України передбачають вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, а саме: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати;3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Крім того, при прийнятті рішення щодо відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує, що ухвалою слідчого судді ОСОБА_11 від 03 листопада 2017 року було скасовано арешт з вказаної земельної ділянки, будь-яких нових підстав для накладення арешту стороною ініціатором клопотання не наведено, підозра в рамках вказаного кримінального провадження нікому не пред`явлена, а також з матеріалів доданих до клопотання не вбачається інших підстав, які б свідчили про необхідність накладення арешту на вказане майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про арешт земельної ділянки - відмовити з підстав, що зазначені в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1
07.12.2017