Номер провадження: 11-кп/785/1357/17
Номер справи місцевого суду: 501/313/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 29 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001289, яким
ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Чорноморськ (Іллічівськ) Одеської області, громадянин України, має середньо-спеціальну освіту, неодружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 29 вересня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч1 ст.121 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 в строк відбуття покарання зараховано строк тримання під вартою з 02 листопада 2014 року до 31 березня 2015 року, з 30 жовтня 2015 року по 18 листопада 2015 року та з 04 грудня 2015 року по 29 вересня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання стосовно речових доказів, цивільного позову, а також із процесуальними витратами, пов`язаними із залученням експерта у кримінальному провадженні.

Обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено з-під варти в залі судового засідання у зв`язку із повним відбуттям призначеного покарання.
Оскаржуваним вироком встановлено, що 02 листопада 2014 року близько 19 години ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на кухні за місцем мешкання, розташованого в АДРЕСА_1 , де на ґрунті раптово виниклого конфлікту, умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_9 , не менше трьох ударів кулаками обох рук по обличчю, в результаті чого спричинив тілесне ушкодження у виді крововиливу в м`яких тканинах вік обох очей, закриту черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку легкого ступеня та перелом латеральної стінки верхньощелепної пазухи зліва з переходом на орбіту, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 157 від 27 грудня 2014 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та не менше чотирьох ударів кухонним ножем у життєво важливі органи: голову, тулуб, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у виді непроникаючого в порожнину черепа одної колото-різаної рани тім`яної ділянки голови зліва, непроникаючої в плевральну порожнину одної колото-різаної рани задньої поверхні грудної клітки по навколохребцевій лінії «навпроти остистого відростку одинадцятого грудного хребця справа», які відповідно до зазначеного висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, проникаючої в праву плевральну порожнину одної колото-різаної рани задньої поверхні грудної клітки по навколохребцевій лінії «навпроти остистого відростку сьомого грудного хребця», проникаючої в спинномозковий канал одної колото-різаної рани задньої поверхні грудної клітки по навколохребцевій лінії «навпроти остистого відростку дев`ятого грудного хребця зліва», з неповним пошкодженням грудних сегментів спинного мозку на рівні дев`ятого-десятого грудних хребців, з порушенням рухових функцій нижніх кінцівок та тазових органів, які відповідно до вказаного висновку судово-медичної експертизи відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя.
Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій просить перекваліфікувати дії її підзахисного з ч.1 ст.121 КК України на ст.124 КК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суд допустив істотні порушення вимог кримінального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі винуватого.

Зазначає, що у ОСОБА_8 був відсутній умисел на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Обвинувачений побоювався за своє життя та цей страх паралізував його свідомість і контроль за тим, що відбувається.

Крім того, суд не дав належну оцінку особі потерпілого ОСОБА_9 , який зловживав спиртними напоями та в стані алкогольного сп`яніння становився агресивним.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 просила вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з тим, що органом досудового розслідування не були встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 13 грудня 2017 року обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином засобами поштового зв`язку. З заявами про відкладення судового розгляду вказані особи не зверталися.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 просила провести судовий розгляд за її відсутності. За таких обставин, та в враховуючи те, що в апеляційній скарзі з доповненнями захисника ОСОБА_10 не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційний суд дійшов висновку про можливість провести судовий розгляд без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями та просила залишити оскаржуваний вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Захисник ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі не погоджуючись з доведеністю вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, наполягала на тому, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, просила суд апеляційної інстанції повторно дати належну оцінку обставинам справи, встановленим під час кримінального провадження та кваліфікувати дії її підзахисного саме за ст.124 КК України. В доповненнях до апеляційної скарги, вона змінила свої вимоги та взагалі просила скасувати вирок суду, а кримінальне провадження закрити в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності вини ОСОБА_8 .

Разом з тим ч.3 ст.404 КПК України передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак у своїй апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_7 не зверталась до апеляційного суду з клопотанням про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, що відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, унеможливлює таке дослідження судом апеляційної інстанції за власної ініціативи.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та належної правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який під час судового розгляду пояснив суду, що тривалий час знайомий з ОСОБА_11 . Також знайомий з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . 02 листопада 2014 року йому зателефонувала ОСОБА_14 та запросила у гості. Біля 19 години ОСОБА_9 прийшов в квартиру АДРЕСА_2 , де мешкає родина ОСОБА_15 . З собою він взяв 2 літри вина. ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 сиділи на кухні, де вживали вино. Він бачив, що в житловій кімнаті були ОСОБА_13 та ще три незнайомих хлопця. Через деякий час ОСОБА_13 підійшов до нього та почав його бити. Наніс два удари кулаком у голову та наніс три удари в спину чимось гострим. Він втратив свідомість. Прийшов до тями на сходах під`їзду, де розташована квартира ОСОБА_15 . Із-за чого ОСОБА_13 його побив не знає, але не виключає того, що сталось це через те, що у ОСОБА_8 пропав мобільний телефон. Особисто він ОСОБА_17 не погрожував, не бив його, не намагався взяти у руку ніж, щоб завдати йому тілесні ушкодження. ОСОБА_18 він також не бив. У результаті дій ОСОБА_8 він отримав тяжкі тілесні ушкодження та став інвалідом 1-ої групи;

-показаннями свідка ОСОБА_19 , який під час судового розгляду пояснив суду, що 02 листопада 2014 близько 15:00 години він, разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , прийшли в гості до ОСОБА_8 на його запрошення. В кімнаті ОСОБА_8 вживали пиво, віно, горілку. Він бачив, що на кухні сидять мати та дідусь ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 , які також вживали спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_13 виявив відсутність свого мобільного телефону та почав з цього приводу до усіх гостей пред`являти претензії та підійшов до ОСОБА_22 , який сидів на кухні, скинув його зі стільця на підлогу та почав його бити. ОСОБА_23 відтягував ОСОБА_8 від ОСОБА_22 . На обличчі ОСОБА_22 була кров. Після цього, ОСОБА_23 та ОСОБА_24 вийшли з квартири ОСОБА_15 , а він та ОСОБА_13 зайшли в кімнату, де продовжили вживати алкоголь. ОСОБА_13 став пред`являти до нього претензії та накинувся і почав наносити удари кулаками та він у відповідь наніс 2-3 удари в голову та грудну клітину, а коли він опинився на підлозі на животі, ОСОБА_13 наніс ножем декілька ударів у поперек та два удари ножем у ліву кисть. Він вирвався від ОСОБА_8 та покинув квартиру. Йому були спричинені легкі тілесні ушкоджень і від цього обвинувачення відносно ОСОБА_8 від відмовився. Коли йшов з квартири, то забув свій мобільний телефон. Наступного дня він прийшов до ОСОБА_15 і мати ОСОБА_8 віддала йому його мобільний телефон. На обличчі матері ОСОБА_8 ОСОБА_25 ніяких тілесних ушкоджень не було;

-показаннями свідка ОСОБА_26 , які по суті аналогічні показанням свідка ОСОБА_19 до того моменту як він покинув квартиру ОСОБА_15 ;

-показами свідка ОСОБА_27 , який під час судового розгляду пояснив, що є сусідом ОСОБА_15 . 02 листопада 2014 року увечері чув жіночий крик в квартирі ОСОБА_15 . Через деякий час у вхідні двері постукав сусід з квартири АДРЕСА_3 та повідомив, що на сходах лежить чоловік в крові, та він побачив, що від вхідних дверей ОСОБА_15 до цього чоловіка на сходах тягнувся кровавий слід. Була викликана міліція та бригада швидкої медичної допомоги. ОСОБА_13 зачинився в квартирі та не відкривав тривалий час вхідні двері працівникам міліції. Двері працівники міліції вибили та затримали ОСОБА_8 ;

-показаннями свідка ОСОБА_25 , матері обвинуваченого ОСОБА_8 , яка пояснила, що 02 листопада 2014 року близько 16:00 години ОСОБА_22 прийшов до них у гості, приніс вина, яке вона з ним та своїм батьком ( ОСОБА_28 ) вживали на кухні. До сина ( ОСОБА_13 ) прийшли приятелі, які окремо в житловій кімнаті теж вживали алкогольні напої. О 19:00 годині батько пішов спати, а ОСОБА_22 схопив її за руку, вдарив в обличчя та почав вимагати від неї інтимних стосунків. На кухню зайшов син та у нього з ОСОБА_22 виникла сварка. Бачила як син наносить удари ОСОБА_22 ножем у спину. Вона хворіє на епілепсію, їй стало зле і вона зайшла у ванну кімнату, що подалі відбувалось у квартирі їй не відомо. Внаслідок фізичних дій ОСОБА_22 у неї на обличчі утворився забій, який тримався декілька днів, але за медичною допомогою вона не зверталася;

-показами свідка ОСОБА_28 , діда обвинуваченого ОСОБА_8 , який показав суду, що 02 листопада 2014 року дома увечері він з дочкою ( ОСОБА_25 ) та ОСОБА_22 вживали вино на кухні коли ОСОБА_22 раптово вдарив ОСОБА_29 по руці та штовхнув її на опалювальну батарею. У ОСОБА_30 було побито обличчя. На кухню зайшов ОСОБА_13 , якого ОСОБА_22 штовхнув на кухонну шафу. У ОСОБА_8 в руці був ніж, який він ( ОСОБА_28 ) відібрав. Він не бачив, що онук робив цим ножем.

При цьому, показання ОСОБА_25 (матері ОСОБА_8 ) суперечать показанням ОСОБА_28 (діда обвинуваченого) та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , а тому апеляційний суд визнає їх надуманими з метою виправдання дій обвинуваченого.

Крім того, винуватість ОСОБА_8 підтверджується і письмовими доказами у кримінальному провадженні які були дослідженні апеляційним судом під час перегляду справи, а саме:

-протоколом від 02 листопада 2014 року про прийняття заяви потерпілого ОСОБА_9 до міліції про вчинене щодо нього кримінальне правопорушення (т.1,а.с.102);

-протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього (а.с.104-120);

-протоколом затримання особи яка підозрюється у вчиненні злочину від 03 листопада 2014 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 затримано 02 листопада о 22.00 годин (т.1.а.с.123);

-медичним актом від 02 листопада 2014 року № 211, згідно якого ОСОБА_25 в цей день на момент дослідження о 21:50 годин знаходився в стані алкогольного сп`яніння (а.с.121);

- висновком судово-медичної експертизи № 157 від 27 грудня 2014 року, згідно якого у ОСОБА_9 виявлено: тілесне ушкодження у вигляді крововиливу в м`яких тканинах вік обох очей, закрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку легкого ступеня та перелом латеральної стінки верхньощелепної пазухи зліва з переходом на орбіту, непроникаючої в порожнину черепа одної колото-різаної рани тім`яної ділянки голови зліва, не проникаючої в плевральну порожнину одної колото-різаної рани задньої поверхні грудної клітки по навколохребцевій лінії «навпроти остистого відростку одинадцятого грудного хребця справа», які згідно висновку вказаної судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я згідно п.2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень від 17 січня 1995 №6; проникаючої в праву плевральну порожнину одної колото-різаної рани задньої поверхні грудної клітки по навколохребцевій лінії «навпроти остистого відростку сьомого грудного хребця», проникаючої в спинномозковий канал одної колото-різаної рани задньої поверхні грудної клітки по навколохребцевій лінії «навпроти остистого відростку дев`ятого грудного хребця зліва», з неповним пошкодженням грудних сегментів спинного мозку на рівні дев`ятого-десятого грудних хребців, з порушенням рухових функцій нижніх кінцівок та тазових органів, які згідно висновку вказаної судово-медичної експертизи відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя, згідно п.2.1.3. Правил (т.1,а.с.151-154);

- висновком експерта від 22 грудня 2014 року № 1018 (т.1,а.с.128-134), згідно якого на ножі, куртці, брюках потерпілого ОСОБА_9 та на тампонах із змивами з місця події виявлена кров, яка не виключено, належить потерпілому ОСОБА_9 (змиви на сходовому майданчику та з підлоги кухні) та свідку ОСОБА_31 (змиви зі стіни у коридорі квартири та з підлоги спальні);

- висновком експерта від 08 грудня 2014 року № 723, згідно якого на одежі, яка належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме на куртці, жилетці, сорочці та футболці виявлені по три пошкодження, які тотожні як між собою так і з пошкодженнями на задній поверхні грудної клітини потерпілого ОСОБА_9 , та що ці пошкодження, не виключено, завдані ножем, який був вилучений під час огляду місця події (т.1,а.с.135-150);

- висновком експерта Одеського обласного бюро СМЕ від 19 грудня 2014 року № 3324, згідно якого у ОСОБА_8 встановлено тілесне ушкодження у вигляді садни області лівого ока, яке могло утворитися 02 листопада 2014 року одноразовим тертям або ковзанням по шкірі тупого, твердого предмету та не виключається утворення пошкодження при падінні з висоти свого росту на поверхню, що травмує (т.1,а.с.155-156);

- висновком судово-медичної експертної комісії Одеського обласного бюро СМЕ від 14 серпня 2017 року № 44, згідно якого колото-різані ушкодження, що були нанесені ОСОБА_9 , вкладаються в механізм на який вказує особа, що спричинила тілесні ушкодження, а саме: коли особа, що наносила тілесні ушкодження, сидить на кухонній тумбі, ОСОБА_9 лицем стоячи до неї обхвативши руками за тулуб та утримуючи, руки поверх рук ОСОБА_9 . Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, переламу латеральної стінки верхньощелепної пазухи з переходом на орбіту, з крововиливу в м`які тканини біля правого ока (параорбітальна гематома) могла утворитися від дії тупого предмету. Тяжкість тілесних ушкоджень отриманих потерпілим ОСОБА_9 визначена аналогічну вищевказаним експертним висновкам (т.2,а.с.99-142);

- протоколом огляду речових доказів від 17 січня 2015 року, згідно якого оглянуто предмети, які були вилучені в ході огляду місця події від 02 листопада 2014 року та розміщені в пакетах та сейф-пакетах (т.1.а.с.157);

- довідкою спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертної комісії від 02 березня 2015 року, згідно якої ОСОБА_9 встановлено групу інвалідності І-А безстроково, потребує сторонній догляд (а.с.194);

- заявою дружини потерпілого ОСОБА_9 від 27 січня 2015 року про отримання від ОСОБА_25 8000,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (т.1,а.с.177).

Апеляційний суд вважає, що викладені у вироку та дослідженні в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинувачених ОСОБА_8 саме складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та доведеності його вини у вчиненні цього злочину.

При цьому апеляційний суд критично оцінює позицію сторони захисту стосовно того, що потерпілий ОСОБА_9 висловлював погрози на адресу ОСОБА_8 та намагався дотягнутись до ножа, у зв`язку з чим, ОСОБА_8 нібито почав хвилюватись за своє життя та здоров`я та вимушений був застосувати ніж для захисту від потерпілого.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 не вказував про такі дії ОСОБА_9 на стадії досудового розслідування, а згідно показів свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_26 саме обвинувачений виступив ініціатором бійки, яка сталася між ним та потерпілим ОСОБА_9 з приводу пропажи мобільного телефону.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 своєї постанові №1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» зазначив, що при розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із

заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Даючи оцінку подіям, які відбулись 02 листопада 2014 року в квартирі за місцем проживання ОСОБА_8 апеляційний суд дійшов переконання, що саме ОСОБА_8 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, під приводом того, що у нього зник мобільний телефон, знаходячись в агресивному стані, провокував конфлікт з особами, які також знаходились в квартирі в тому числі і з потерплим ОСОБА_9 .

Апеляційний суд не визнає, що ОСОБА_8 діяв у стані необхідної оборони, враховуючи особу потерпілого, якому на момент вчинення злочину було 65 років і який за своїми фізичними даними в силу віку є значно слабкішим обвинуваченого, а також враховуючи те, що ОСОБА_8 наніс потерпілому, не один, а чотири удари ножем в різні частини тіла.

На думку апеляційного суду в ситуації, що склалася обвинувачений ОСОБА_8 мав реальну можливість відбити напад ОСОБА_9 іншими способом, без застосування холодної зброї.

Обов`язковою умовою кваліфікації заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження за ст.124 КК України є відповідна обстановка вчинення злочину - перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної або уявної оборони. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним за наявності підстав слід кваліфікувати за ст.121 КК України.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам, що є у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні щодо винуватості ОСОБА_8 саме за ч.1 ст.121 КК України.

Апеляційний суд також визнає необґрунтованими доводи захисника ОСОБА_7 про те, що під час судового розгляду суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки судом першої інстанції були в повному обсязі досліджені фактичні обставини кримінального провадження, в тому числі і докази та пояснення сторони захисту, а за результатами судового розгляду судом, з дотриманням вимог глави 28 КПК України ухвалено законне, вмотивоване та обґрунтоване рішення.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, в якості обставини, що пом`якшує покарання відніс добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди, до обставин, що обтяжують покарання відніс вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі, яке є мінімальним, передбаченим санкцією ч.1 ст.121 КК України в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга з доповненнями захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає в зв`язку з необґрунтованістю, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підстав викладеного та керуючись 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 29 вересня 2017 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4