Справа № 341/1572/17
провадження № 1-в/598/3/2018
УХВАЛА
іменем України
"05" січня 2018 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 представників Державної установи «Збаразька виправна колонія (№ 63)» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Жидачів Львівської області, гр. України, з середньою освітою, неодруженою, до засудження непрацюючої, проживаючої без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимої 19.09.2016 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч.1, ч.2 ст.185, ст.75 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, засудженої: вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, із зарахуванням на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 09 листопада 2016 року по 06 червня 2017 року,

встановив :

До провадження Збаразького районного суду надійшло клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення її від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року.

В судовому засіданні засуджена клопотання підтримала, пославшись на те, що стягнень вона не має, не порушує режиму відбування покарання, дотримується правил внутрішнього трудового розпорядку, приймає участь у культурних заходах установи, неодноразово залучалась до господарських робіт, відбула 3/4 строку призначеного їй покарання, що свідчить про те, що вона стала на шлях виправлення.

Представники адміністрації Державної установи «Збаразька виправна колонія (№ 63)» просять в клопотанні засудженої відмовити, оскільки засуджена не довела своє виправлення, а тому не підлягала умовно-достроковому звільненню від відбування покарання та не є суб`єктом подання розгляду в суд клопотань про умовно-дострокове звільнення її від відбування покарання.

Судом встановлено, що за даною справою ОСОБА_7 засуджена вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, із зарахуванням на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 09 листопада 2016 року по 06 червня 2017 року.

Початок строку відбування покарання - 09.11.2016 року.

Кінець строку відбування покарання - 12.04.2018 року.

Як вбачається із матеріалів особової справи засудженої, 01 серпня 2017 року комісією з розгляду питань умовно-дострокового звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та переводу до дільниці соціальної реабілітації Державної установи «Галицька виправна колонія (№128)» розглянуто питання щодо можливості застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. За результатами розгляду цих питань, вказаною комісією установи виконання покарань прийнято рішення про відмову подання до суду клопотань щодо засудженої ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, з огляду на те, що засуджена не стала на шлях виправлення та не довела свого виправлення (а.с. 57,67).

Суд, заслухавши засуджену, представників адміністрації Державної установи «Збаразька виправна колонія (№ 63)» та думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні даного клопотання, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженої, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити виходячи із наступного.

Як вбачається із узагальнення судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідно до ч. 3 ст. 154 КВК стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої КК частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таким чином, нормами КВК визначено суб`єкта звернення до суду з відповідним поданням орган або установа виконання покарань, а засуджений за правилами ст. 154 КВК не наділений правом самостійно подавати клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни більш м`яким, тобто суб`єктом подання розгляду в суд клопотань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким є адміністрація установи виконання покарань та спостережна комісія виконавчого органу місцевої ради.

Враховуючи наведене, клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, подані засудженими не підлягають задоволенню з огляду на неможливість у визначений законодавством спосіб встановити факт того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ст. 81 КК) або ж встановити, що засуджений став на шлях виправлення (ст. 82 КК). Разом з тим, питання про можливість розгляду та задоволення відповідного клопотання, поданого засудженим залежить від таких обставин, як: виконання/невиконання органом або установою виконання покарань обов`язків, визначених ч. 3 ст. 154 КВК, встановлення під час судового розгляду факту бездіяльності суб`єктів, визначених у ч. 3 ст. 154 КВК щодо своєчасності звернення до суду із відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого або заміни призначеного судом покарання більш м`яким, що порушує права засудженого на вирішення питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання тощо.

Оскільки Державною установою «Галицька виправна колонія (№128)» виконано обов`язки, визначені ч. 3 ст. 154 КВК, щодо своєчасності розгляду питання про можливість застосування до засудженої умовно-дострокового звільнення та заміни призначеного судом покарання більш м`яким, в зв`язку з чим права засудженої ОСОБА_7 не є порушені.

На підставі наведеного та керуючись ст.154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення її від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2017 року.

На дану ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1