Справа № 301/2536/17

У Х В А Л А

"13" грудня 2017 р. м. Іршава
в с т а н о в и л а :
Скаргу мотивовано тим, що 13.10.2017 року близько 07.00 години ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Мазда 6», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », синього кольору, рухаючись у напрямку с. Дубрівка з с. Сільце, Іршавського району, між населеними пунктами не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес Спринтер», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », чорного кольору, під керуванням ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП пасажири автомобіля марки «Мерседес Спринтер», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , а також водій автомобіля марки «Мазда 6» ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження, з якими були доставлені в КЗ «Іршавська районна лікарня».
Вказані неправомірні дії ОСОБА_6 заподіяли ОСОБА_4 матеріальну та моральну шкоду, внаслідок чого остання вже понесла значні витрати на усунення негативних наслідків від злочину, зокрема, їй внаслідок ДТП заподіяно легкі тілесні ушкодження, вона витратила кошти на придбання ліків, пережила фізичні та емоційні страждання.
15.11.2017 року ОСОБА_4 направила слідчому заяву про визнання її потерпілою від злочину, допит її в якості потерпілої та вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки. Лише 05.12.2017 року ОСОБА_4 отримала копію оскаржуваної постанови, яка всупереч вимогам КПК України не була направлена їй поштою. Вважає, дану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_4 від 15.11.2017 року про визнання її потерпілою, слідчий зазначив, що заява не підлягає до задоволенню, оскільки заявниці не заподіяно тілесних ушкоджень середньої тяжкості, необхідність яких визначено в статті 286 КК України. Однак, такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи, є помилковим, а сама постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. У поданій заяві ОСОБА_4 чітко зазначила, що внаслідок злочину їй заподіяно легкі тілесні ушкодження, майнову шкоду у виді витрат на лікування та моральну шкоду внаслідок переживань та емоційного дискомфорту. Натомість слідчий відмовив у визнанні ОСОБА_4 потерпілою з підстав, не передбачених КПК України, і вдався до тлумачення норм ст.55 КПК України, неправомірно встановлюючи вимоги до заяви про вчинення злочину та визнання особи потерпілою, що не входить до його повноважень і також не передбачено чиним кримінальним процесуальним законом.
Просив постанову скасувати та зобов`язати уповноважених осіб Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області визнати ОСОБА_4 потерпілою по даному кримінальному провадженню.
У судове засідання адвокат ОСОБА_3 та прокурор не з`явилися, про розгляд справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких просили відкласти розгляд справи на інший термін, поважність неявки не підтвердили.
Слідчий у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив.
Відповідно до ст. ст. 107 ч. 4 та 306 ч. 3 КПК України розгляд скарги проведено без участі сторін, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Копію оскаржуваної постанови представник скаржника ОСОБА_3 отримав 05.12.2017 року, дану скаргу направив до суду поштою 06.12.2017 року, відповідно до ч.1 ст.304 КПК України він не пропустив строк подання скарги.
В ході досудового розслідування встановлено, що 13.10.2017 року близько 07.00 години ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Мазда 6», рухаючись у напрямку с.Дубрівка з с. Сільце, Іршавського району, між населеними пунктами не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес Спринтер», під керуванням ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП водій та пасажири автомобіля марки «Мерседес Спринтер» ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження, з якими були доставлені в КЗ «Іршавська районна лікарня».
Для визначення ступеня тяжкості спричинених ОСОБА_4 внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, постановою слідчого від 13.10.2017 року призначено судово-медичну експертизу.
ОСОБА_4 посилається на те, що внаслідок перенесених емоційних переживань та психологічного дискомфорту їй заподіяно матеріальну і моральну шкоду.
З даного приводу ОСОБА_4 15.11.2017 року подала старшому слідчому ОСОБА_5 заяву про визнання її потерпілою по даному кримінальному провадженню.
Згідно ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, як процесуальне рішення, повинна містити, у тому числі, відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Постановою слідчого ОСОБА_5 від 20.11.2017 року відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілою. Постанова мотивована тим, що кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, настає у разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто потерпілим від даного кримінального правопорушення є особа, якій спричинено такі тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта №373 від 13.11.2017 року, в результаті ДТП, яка мала місце 13.10.2017 року, ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, у зв`язку з чим остання не являється потерпілою у даному кримінальному провадженню, а будучи учасником ДТП є свідком даної події.
При цьому, яких-небудь відомостей про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, вказана постанова слідчого не містить.
Крім того, при винесенні постанови слідчий не врахував положення КПК України, що потерпілим є також особа, якій завдано моральної або матеріальної шкоди.
Отже, слідчий констатував і своїми рішеннями визнав факт спричинення внаслідок злочину шкоди особам, серед яких була і ОСОБА_4 , однак, мотивував своє рішення про відмову у задоволенні клопотання відсутністю складу злочину у діях ОСОБА_6 відносно ОСОБА_4 , а не відсутністю факту спричинення їй шкоди, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону.
Враховуючи наведене, з метою належного захисту прав ОСОБА_4 , повного та всебічного розслідування кримінального провадження, вважаю, що старшого слідчого ОСОБА_5 слід зобов`язати винести постанову про визнання ОСОБА_4 потерпілою по даному кримінальному провадженню.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 40, 55, 110, 303, 306-307 КПК України,
у х в а л и л а :
Скаргу задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя : ОСОБА_1