№ 336/2898/17
провадження № 1кп/336/309/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, -
23.03.2017 р. о 14.20 годині ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись на дитячому майданчику біля гуртожитку «АЕЛІТА», який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Миколи Краснова, будинок № 1-А, в ході раптово виниклого конфлікту, на грунті непорозуміння з ОСОБА_4 , зі спини наніс останньому один удар кулаком правої руки в область правої вилиці, чим спричинив потерпілому, згідно висновку експерта Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судової медичної експертизи» Запорізької обласної Ради № 884 від 10.04.2017 р., забої та садна в області обличчя, набряк м`яких тканин в області правої щоки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, заявлений цивільний позов визнав частково. Пояснив, що дійсно 23.03.2017 р. приблизно о 14.20 годині він, разом з ОСОБА_4 та ще декількома знайомими, знаходився біля будинку № 1а по вул.М.Краснова. Між обвинуваченим та ОСОБА_4 відбувся словесний конфлікт, пов`язаний з умовами праці в Польщі. В той час, коли ОСОБА_4 вже збирався піти, ОСОБА_6 наніс потерпілому зі спини один удар кулаком в область правої вилиці. Після чого ОСОБА_4 дістав балончик з газом та розпилив обвинуваченому в обличчя. У вчиненому розкаявся.
Щодо цивільного позову пояснив, що частково визнає вимоги про стягнення фактично понесених потерпілим витрат на лікування, та не визнає вимоги про стягнення моральної шкоди з підстав, викладених в письмових запереченнях.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні не оспорював фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення. Наголошував на тому, що удар в обличчя ОСОБА_6 завдав йому фактично без причини. Як цивільний позивач підтримав заявлений цивільний позов та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений не оспорює фактичних обставин справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, допитом потерпілого, як цивільного позивача та вивченням письмових доказів, які обґрунтовують заявлені позовні вимоги.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості. Обвинувачений має постійне місце проживання, раніше не судимий, на обліку у нарколога не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
На підставі вищевикладеного, враховуючи дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, та позицію потерпілого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе з призначенням покарання в межах санкції статті у вигляді громадських робіт.
При вирішенні цивільного позову, заявленого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив відносно потерпілого умисний злочин, внаслідок чого потерпілий проходив лікування, ніс матеріальні витрати та зазнав моральних страждань.
Відповідно до ст. 56 КПК України потерпілі мають право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Згідно з ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
У відповідності до вимог ст.ст.127-129 КПК України обов`язок про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на підозрюваного, обвинуваченого.
Вимоги позову про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9304,52 грн. ОСОБА_4 обгрунтував тим, що в результаті злочинних дій ОСОБА_6 , він поніс витрати на лікування, про що надав копії квитанцій (а.с.19-27).
Вимоги про відшкодування моральної шкоди потерпілий обгрунтував з посиланням на те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого він пережив та продовжує переживати моральні страждання. В результаті протиправної поведінки ОСОБА_6 змінився налагоджений ритм його життя та життя його родини, було порушено звичний розпорядок. Потерпілий витрачав додаткові зусилля для відновлення життєвих з`язків, відчував емоційний дискомфорт, пов`язаний з неможливістю продовжувати навчання. Завдану моральну шкоду ОСОБА_8 оцінив у 50 000 грн.
Обвинувачений цивільний позов визнав частково.
Заслухавши цивільного позивача та позицію обвинуваченого з приводу заявленого позову, оцінивши у сукупності всі надані на обґрунтування цивільного позову докази, суд задовольняє цивільний позов частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.22, 23, 1167, 1168 ЦК України, особа має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої їй внаслідок порушення її прав, зокрема, витрат, які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також втрат через перенесені душевні страждання у зв`язку з протиправною поведінкою.
Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Ряд наданих квитанцій підтверджують реальні збитки, понесені потерпілим на лікування.
Оцінивши надані ОСОБА_4 письмові докази, суд дійшов висновку, що стягненню підлягають витрати, пов`язані з проходженням лікування та призначеним лікуванням на суму 4548,57 грн. (окрім витрат на придбання ліків для артеріального тиску в сумі 55,95 грн. та витрат на лікування зубів на суму 4700 грн.)
Цивільний позивач в обґрунтування позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди надав суду квитанцію про придбання ліків для артеріального тиску лозап плюс на суму 55,95 грн. (а.с.27), вартість яких не може бути стягнута, оскільки вказані у квитанції ліки не призначались потерпілому в період лікування, та не були рекомендовані після його проходження.
Заявляючи позов про стягнення витрат на лікування зубів, ОСОБА_4 посилається як на доказ на рахунок-фактуру № СФ-0000002 від 07.06.2017 р., виданий СК «Медея» на суму 4700 грн.
В цій частині позовні вимоги позивача також не підлягають задоволенню, оскільки на моменти розгляду кримінального провадження фактичних витрат, пов`язаних з лікуванням зубів ОСОБА_4 не поніс, а рішення суду, у відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України, не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно вимог ст..23 ЦК України та роз`яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику по справам про стягнення моральної (нематеріальної) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи викладене, суд, виходячи з тривалості моральних страждань, характеру протиправних дій, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню на суму 5000 грн.
Запобіжний захід обвинуваченому не обрався.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України (в редакції 2012 року), суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 80 (восьмидесяти) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану злочином в сумі 4548,57 грн., 5000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, разом стягнути 9548,57 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1