Дата документу 18.01.2018 Справа № 554/9077/17
Справа № 554/9077/17
Провадження № 1-кс/554/728/2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю слідчого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
Факт передачі вищевказаного майна на відповідальне зберігання підтверджується актами, специфікаціями та актами приймання-передачі: акт № 1 від 01.07.2017 на суму 1014570 гривень; акт № 2 від 04.07.2017 на суму 1002250 грн.; акт № 3 від 05.07.2017 на суму 996250 грн.; акт № 4 від 07.07.2017 на суму 994250 грн.; акт № 5 від 07.07.2017 на суму 989750 грн.; акт № 6 від 11.07.2017 на суму 988750 грн.; акт № 7 від 13.07.2017 на суму 1010000 грн.; акт № 8 від 14.07.2017 на суму 677000 грн.; акт № 9 від 29.07.2017 на суму 1368495 грн.; акт № 10 від 01.08.2017 на суму 954000 грн., а всього було передано майна на загальну суму 9995495 гривень.
Згідно з умовами договору зберігання № 20/06/17 від 20.06.2017 трубна продукція та інше майно передавалось ТОВ «УПСК Діамент» строком на один місяць з моменту отримання майна. Яке в послідуючому зберігало на складських приміщеннях, які розміщуються на об`єкті родовища Сахалінського.
Станом на 26.09.2017 ТОВ «ДТЗ» невідомо місцезнаходження вказаного майна та не має можливості на його повернення, а також виконання інших договірних зобов`язань.
Вищевказане майно було вірено службовим особам ТОВ «УПСК Діамент», які в послідуючому умови договору не виконали, ввірене майно, яке було передано на зберігання привласнили, спричинивши ТОВ «Дніпровський трубний завод» матеріальної шкоди на загальну суму 9 995495 гривень.
Будучи допитаним в якості свідка заступник комерційного директора ТОВ «Дніпровський трубний завод» ОСОБА_4 дав свідчення, що починаючи з квітня місяця 2017 року ТОВ «Дніпровський трубний завод» розпочав співпрацю з ТОВ «УПСК Діамент», яка полягала в укладені 07 квітня 2017 року одного
договору купівлі-продажу трубної продукції, згідно з яким ТОВ «УПСК Діамент» придбало товар у ТОВ «Дніпровський трубний завод» і провело поступову оплату його вартості. Переговори та зустрічі під час укладення і виконання цього договору від імені ТОВ «Дніпровський трубний завод» проводив він особисто з директором ТОВ «УПСК Діамент» ОСОБА_5 .
У подальшому, у липні місяці 2017 року у ході переговорів з директором ТОВ «УПСК Діамент» ОСОБА_5 він запропонував йому укласти з ТОВ «Дніпровський трубний завод» договір зберігання трубної продукції на певний час до вирішення питання про їх подальшу реалізацію підприємствам, які здійснюють буріння на території Краснокутського району Харківської області. Оскільки на території Краснокутського району знаходиться Сахалінське нафтогазоконденсатне родовище і там здійснюється буріння та видобуток природного газу різними підприємствами, ТОВ «Дніпровський трубний завод» зацікавлене в реалізації трубної продукції цим підприємствам. Крім того, у ході переговорів директор ТОВ «УПСК Діамент» ОСОБА_5 повідомив, що він є підрядником у виконанні робіт по бурінню свердловини № 38, а замовником виступає ТОВ «Укрнафтобуріння», що має відповідний дозвіл на видобування корисних копалин на території Сахалінського нафтогазоконденсатного родовища де і знаходиться вказана свердловина № 38.
Таким чином, 20 червня 2017 року між ТОВ «Дніпровський трубний завод» в особі генерального директора ОСОБА_6 та ТОВ «УПСК Діамент» в особі директора ОСОБА_5 був фактично укладений договір зберігання № 20/06/17 від 20.06.17. Згідно з пунктом 1.2. вказаного договору, строк зберігання товару встановлено 30 (тридцять) календарних днів.
У відповідності до умов цього договору Поклажодавець (ТОВ «Дніпровський трубний завод») передає, а Зберігач (ТОВ «УПСК Діамент») приймає на відповідальне зберігання трубну або іншу продукцію, сортимент, кількість, ціна якої зазначена в 6 (шести) специфікаціях на загальну суму 10 451 975 гривень, які оформлені у вигляді додатків до вищезазначеного договору і є його невід`ємною частиною.
На виконання умов договору зберігання ТОВ «Дніпровський трубний завод» передав, а ТОВ «УПСК Діамент» прийняв на відповідальне зберігання трубну або іншу продукцію на загальну сум 9 995 495 грн., в підтвердження чого упродовж липня місяця 2017 року було підписано 10 (десять) актів прийому передачі товару на відповідальне зберігання. Крім цього, це також підтверджується товарно-транспортними накладними, згідно яких пункт навантаження знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вул. Промислова, 1, а пункт розвантаження за адресою: Харківська область, Краснокутський район, с. Шевченкове, свердловина № 38.
Фактичне приймання труб на свердловині № 38 згідно товарно-транспортних накладних здійснював начальник бурової ОСОБА_7 . Остання поставка трубної продукції на зберігання відбулася 01 серпня 2017 року.
Враховуючи те, що строк зберігання майна по останній поставці сплинув 31.08.17, а ТОВ «УПСК Діамент» свої договірні зобов`язання по поверненню майна з відповідального зберігання не виконав, ТОВ «Дніпровський трубний завод» звернувся з вимогою до директора ТОВ «УПСК Діамент» ОСОБА_5 про повернення отриманого ним майна. На вищевказану вимогу ТОВ «Дніпровський трубний завод» отримало відповідь від 06.09.17 за № 657 з незрозумілими, та не обгрунтованими поясненнями причин невиконання умов договору зберігання.
Оскільки, ТОВ «УПСК Діамент» не виконав свої зобов`язання по договору зберігання № 20/06/17 від 20.06.17, а саме: не повернув майно в обумовлений договором строк, службові особи ТОВ «УПСК ДІАМЕНТ» вчинили привласнення та розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало у її віданні.
Встановлено, що ТОВ «УПСК Діамент» (РНОКПП 37710195), згідно даних Головного управління ДФС у Полтавській області має відкриті рахунки у АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528), що розміщується за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 43 за № НОМЕР_1 , відкритий 25.11.2011, валюта рахунку: 978-ЄВРО, за № НОМЕР_1 , відкритий 25.11.2011, валюта рахунку: 980-українська гривня, за № НОМЕР_2 , відкритий 25.11.2011, валюта рахунку: 980-українська гривня, за № НОМЕР_1 , відкритий 25.11.2011, валюта рахунку: 840-долар США.
Відповідно до вимог ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей до документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі чи документи, можливості ознайомитися з ними, робити з них копії, а у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, здійснити їх вилучення (виїмку) в оригіналах.
№КодВалютаМФОНазва банку№ рахункуДата відкриття
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Приймаючи до уваги викладене, з метою стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а також повноти, всебічності та неупередженого розслідування кримінального провадження, необхідно накласти арешт (заборону на використання, розпорядження) майна. Як правило, арешт майна полягає у забороні на використання майна, а також заборону розпоряджатися таким майном, так як незастосування заборони може призвести до зникнення майна. В даному випадку у разі не накладення заборони
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
Клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1