Справа № 360/1318/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/339/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 28.03.2018

У Х В А Л А
28 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нові Білокоровичі Олевського району Житомирської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 05 жовтня 2011 року за вироком Барановицького районного суду Брестської області республіки Білорусь за ч. 2 ст.207 КК Білорусі до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2013 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України, і приведено вирок Барановицького районного суду Брестської області від 05 жовтня 2011 року у відповідності із законом України, та постановлено вважати засудженим за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років; 17 серпня 2015 року звільнено з Житомирської ВК №4 у зв`язку із відбуттям строку покарання,
визнанно винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покрання у виді 4 (чотирьох) років прозбавлення волі;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Пилиповичі Бородянського району Київської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, і призначено йому покарання: за ч. 3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі; на підставі ст.70 КК України шляхом повного складання призначених покарань, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконуватиме покладені на нього обов`язки; відповідно до ст.76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави на відшкодуанння процесуальних витрат вартість проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів в сумі 989 (дев`ятсот вісімдесят деять) грн. 60 (шістдесят) коп. Цим же вироком вирішено питання про речові докази;
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 20 травня 2017 року, близько 01 години, ОСОБА_7 , повторно, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження дверей проник до сараю за адресою АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав водяний насос марки «Малиш» вартістю 200 грн., заточний мотор потужністю 1,5 кВТ, вартістю 250 грн., мотор потужністю 2 кВТ вартістю 450 грн., кувалду з нержавіючої сталі, вагою 10 кг, вартістю 120 грн. за 1 кг, на загальну суму 1200 грн., звичайну сокиру з довгою ручкою вартістю 120 грн. спеціальну трубу для свердловини довжиною 2 м, вартістю 680 грн., металевий прут діаметром 10 мм, довжиною 20 м, вартістю 220 грн., металеві заготовки на підвіконня, в кількості 2 штуки, вартістю 50 грн. кожна, на загальну суму 100 грн., чавунну каналізаційну трубу довжиною 3 м, в кількості 3 шт, вартістю 600 грн. кожна на загальну суму 1800 грн., швелер довжиною 3 м, в кількості 2 штуки, вартістю 470 грн., кожний на загальну суму 940 грн. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 5 960 грн.
22 травня 2017 року, близько 01 години, ОСОБА_7 , повторно, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження дверей, проник до господарського приміщення за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав музичний центр марки «LG» СМ К3340 вартістю 500 грн. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 500 грн.
02 червня 2017 року, близько 01 години, ОСОБА_7 , повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження дверей проникли до господарського приміщення за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали металеве ліжко вартістю 150 грн., металевий рукомийник вартістю 200 грн., глибинний водяний насос марки «Україна» вартістю 450 грн., металевий столик з-під швейної машинки вартістю 170 грн.. Після цього, шляхом пошкодження дверей, проникли всередину будинку за вищевказаною адресою звідки таємно викрали телевізор марки «Старт 1436» вартістю 400 грн., пилосос марки «Браун», вартістю 350 грн., бензокосу «Ротекс» вартістю 500 грн. Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_13 , майнової шкоди на загальну суму 2 220 грн.
15 вересня 2017 року, в обідній час, ОСОБА_8 , діючи умисно, для власних потреб, на сміттєзвалищі неподалік свого будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , зірвав рослини зовні схожі на рослини коноплі, в кількості 6 стебел, які зійшли самосієм, після чого заніс їх до свого будинку за вищевказаною адресою, де два стебла зберігав на своєму ліжку, а інші 4 стебла помістив у каструлю на кухні та зберігав без мети збуту до 16 вересня 2017 року, коли під час перевірки перебування ОСОБА_8 під домашнім арештом, працівниками поліції були виявлені та вилучені рослини, зовні схожі на рослини коноплі, які являються особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Загальна маса наркотичного засобу (канабісу) в перерахунку на суху речовину становить 29,88 грам.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Бородянського районного суду Київської області від 15 січня 2018 року щодо ОСОБА_14 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_15 засудити за ч. 3 ст. 185 КК України на 6 років позбавлення волі; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838 -VIII від 26 листопада 2015 року), строк попереднього ув`язнення зарахувати з 09 червня 2017 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 2046 -VIII від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року) строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 15 січня 2018 року зарахувати один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін. Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального вопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Прокурор зазначає, що ОСОБА_7 раніше був засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України до 6 років позбавлення волі та, відбувши реальну міру покарання, на шлях виправлення не став та менш ніж через 2 роки вчинив низку крадіжок, що, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами. На думку апелянта, вказана обставина не в повній мірі була врахована судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання, що потягло призначення м`якого покарання. Також прокурор зазначає, що зарахування судом першої інстанції строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки Законом №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року було скасовано дію Закону №838-VІІІ від 26 листопада 2015 року, у зв`язку з чим, на думку прокурора, починаючи з 21 червня 2017 року попереднє ув`язнення повинно зараховуватися в строк покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України день за день.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Бородянського районного суду Київської області від 15 січня 2018 року щодо нього залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Свою позицію обґрунтовує тим, що він повністю визнав свою вину та сприяв слідству, має трьох неповнолітніх дітей, він єдиний, хто допомагає матері, яка доглядає психічно-хворого брата. З узвязку з цим, обвинувачений вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Вирок щодо ОСОБА_8 не оскаржується.
Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала подані апеляційні скарги та просила їх задовольнити; обвинувачених, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
Суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого за 3 ст. 185 КК України.
Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Засади призначення покарання визначені у ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У частині 2 статті 65 КК України зазначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами покарання» передбачено, що, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Як слідує із матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував особу обвинуваченого, те, що за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується негативно; ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було.
Аргумент прокурора про те, що ОСОБА_7 раніше був засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України та менш ніж через 2 роки вчинив низку крадіжок сам по собі не є підставою для застосування щодо нього більш тяжкого покарання, оскільки обвинувачений за свої діяння поніс покарання і вказана обставина була врахована судом першої інстанції як кваліфікуюча, у зв`язку з чим обвинуваченому призначено до відбуваннья реальний термін.
Що стосується посилання прокурора на неправомірність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Відповідно до ч. 3 вказаної статті, часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
У вказаній редакції КК України в ч. 5 ст. 72 КК України передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Оскільки вказане питання стосується Розділу ХІ призначення покарання та за своєю правовою природою відноситься до інших кримінально-правових наслідків діяння, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року, у зв`язку з чим вимоги прокурора в цій частині також є необгрунтованими.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України колегія суддів, -

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Бородянського районного суду Київської області від 15 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення; обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :

___________________ ___________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4