Справа № 308/5995/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2017 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого суді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в місті Ужгороді, матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 12 червня 2017 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, військовослужбовець військової частини ПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), призваного на військову службу за контрактом, механік водій 3 гірсько- піхотного відділення 2 гірсько-піхотного взводу 2 гірсько-піхотної роти, солдату,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
14.04.2016 року ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом та в подальшому направлений для проходження військової служби у військову частину ПП НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини ПП НОМЕР_1 від 17.06.2017 року № 129 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду механіка водія 3 гірсько-піхотного відділення 2 гірсько-піхотного взводу 2 гірсько- піхотної роти.
Згідно Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 встановлено, що з моменту оголошення рішення про мобілізацію в Україні настає особливий період.
У відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України « Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діють умови особливого періоду.
Під час проходження військової служби у відповідності до ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.
Натомість солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби.
Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини ПП НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, 03.05.2017, до місця проходження військової служби у військову частину ПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) не з`явився, та у подальшому без поважних причин не з`являвся на військову службу по 19.06.2017 року.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду.
У підготовчому судовому засіданні сторонами заявлено клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, а саме укладеної 21 червня 2017 року прокурором у кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, за участі захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України.
Згідно вказаної угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у судовому провадженні.
При визначенні міри покарання сторонами враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа обвинуваченого, раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, щире каяття та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, брав безпосередню участю в проведенні заходів антитерористичної операції на території Східної України, добровільно повернувся на військову службу та продовжує її проходити
Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 , покарання за ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 з випробуванням від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі зі встановленням іспитового строку терміном 1 рік; на підставі пунктів 2,3 частини 1 та ч.2 п.2 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки прокурора та обвинуваченої щодо укладення угоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду.
Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд вважає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, вона укладена з додержанням порядку укладення угоди, укладена добровільно без будь-якого примусу, про що свідчать дані в судовому засіданні пояснення обвинуваченої, захисника та прокурора, узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкції ч.4 ст.407 КК України, відсутність матеріальних збитків державі заподіяних злочином, а тому укладена угода відповідає вимогам КПК України і може бути затверджена судом.
З урахуванням усіх обставин, а саме, щире каяття, відсутність матеріальних збитків державі, заподіяних злочином, суд вважає за необхідне погодитися з призначенням узгодженого сторонами покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Витрати на залучення експерта - відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні - не заявлений.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 394, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 21червня 2017 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні №0000040 від 12 червня 2017 року, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, за участі захисника ОСОБА_5 ..
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого частиною 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання затверджене угодою: за частиною 4 статтею 407 Кримінального кодексу України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі пунктів 1, 2 частини 1 та ч.2 п.2 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1