Ухвала іменем україни 28 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
переглянула в судовому засіданні вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року та ухвалуАпеляційного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 .
Вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року, засуджено:
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вересоч Чернігівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК не судимого,
за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат у справі.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року зазначений вирок змінено в частині стягнення процесуальних витрат за проведення експертиз, та зменшено їх розмір до 920 грн. 70 коп.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , визнано винуватим і засуджено за те, що він, 30 травня 2015 року, приблизно о 23.30 год., через незачинені двері, проник у будинок домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав фотоапарат марки Кенон Повер Шот А 1100 Фй Сі, вартістю 583, 37 грн.; картку пам`яті марки «Кінстон Сі Ді/Іч Сі» на 16 гігабайт, вартістю 97,25 грн.; курточку моделі «Пера Пеле»53 розміру, вартістю 614 грн.; гроші в сумі 2000 грн. та 800 доларів США, які належали ОСОБА_8 , завдавши потерпілій шкоду на загальну суму 20 133,18 грн.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень та про направлення справи на новий судовий розгляд. Обґрунтовуючи свої вимоги засуджений посилається на неповноту досудового та судового слідства, зазначає, що обвинувачення обґрунтовано на припущеннях, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються лише на недопустимих доказах, які зібрані з порушенням вимог закону. Зазначає, що вказаний злочин він не вчиняв. Посилається на порушення вимог ст. 94 КПК. Стверджує, що суд в порушення вимог закону в своїх судових рішеннях посилається на: результати слідчих дій, які визнані недопустимими доказами; покази свідків, які були понятими під час слідчих дій; показання працівників міліції, які є заінтересованими особами. Вважає, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводи апеляційних скарг.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав доводи касаційної скарги та просив судові рішення залишити без зміни, пояснення захисника, який підтримав доводи касаційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Згідно ст. 434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, зазначених у статтях 410, 411 КПК України щодо неповноти судового розгляду справи, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. У зв`язку з наведеним, доводи засудженого в цій частині у касаційному порядку перегляду не підлягають.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Свій висновок щодо доведеності вини засудженого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, суд першої інстанції належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 .
Кваліфікація дій засудженого за ч. 3 ст. 185 КК є правильною. Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Твердження засудженого про неправильне застосування до останнього закону України про кримінальну відповідальність, оскільки, на його думку, не доведена його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах.
Зокрема, суд першої інстанції правильно обґрунтував своє рішення у цій частині показаннями: потерпілої ОСОБА_8 , яка показала, що вона разом зі своїми дітьми вибігли на вулицю щоб погасити пожежу, яка спалахнула в занедбаному будинку, а коли повернулися, то виявили, що в кімнатах побувала стороння особа, оскільки була забруднена підлога та відчинене вікно і з будинку зникли речі; свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які підтвердили покази потерпілої та дали аналогічні покази; свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які показали, що вони виїжджали на місце пригоди в складі слідчо-оперативної групи за викликом потерпілої ОСОБА_8 та розслідували кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 ; свідка ОСОБА_13 про те, що він в складі слідчо-оперативної групи виїжджав за місцем проживання ОСОБА_7 і його співмешканка повідомила, що в її квартирі знаходяться викрадені ОСОБА_7 речі; свідка ОСОБА_14 , яка була понятою під час огляду місця події в ході якого були вилучені відбитки пальців рук ; свідка ОСОБА_15 , яка показала, що її співмешканець ОСОБА_7 повернувся додому в чорній шкіряній куртці і при ньому була певна сума грошей, а коли прийшли працівники міліції вона дозволила їм провести огляд квартири; свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які були понятими під час огляду та вилучення з квартири ОСОБА_15 викрадених речей; протоколом огляду місця події домоволодіння АДРЕСА_2 в ході якого був вилучений відбиток пальця руки; висновком дактилоскопічної експертизи № 210 від 05.06.2015 року, відповідно до якого, слід пальця,вилучений з вікна під час огляду будинку потерпілої, співпав зі слідом великого пальця правої руки з дактилокарти, заповненої на ім`я ОСОБА_7 ; висновками судово психіатричних експертиз щодо осудності засудженого.
Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення засудженому та правильно, визнавши його винуватим, кваліфікував дії за ч. 3 ст. 185 КК України. При цьому суд навів належну мотивацію неврахування окремих, зазначених у вироку, доказів.
Що стосується доводів засудженого про непричетність до вказаного злочину, то вони були предметом перевірки суду першої інстанції, отримали належну правову оцінку і правильно відхилені судом, оскільки спростовані показаннями свідків, виявленим відбитком пальця ОСОБА_7 та вилученим викраденим майном. Показання свідків за даним фактом не спростовані матеріалами провадження, вони не визивають сумнівів щодо правдивості, оскільки знайшли підтвердження іншими, наведеними у вироку доказами, а тому суд обґрунтовано поклав їх в основу обвинувального вироку. Не спростовані наведені обставини і доводами касаційної скарги.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , перевірив всі доводи його та захисника апеляцій, які за своїм змістом близькі до доводів, викладених у касаційній скарзі, і правильно визнав їх необґрунтованими, навівши в ухвалі мотиви такого рішення, з чим погоджується і колегія суддів.
Розгляд справи в суді апеляційної інстанції провадився у передбаченому законом порядку. Зміст ухвали цього суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
З такими висновками судів погоджується колегія суддів, оскільки доказами, дослідженими під час судового розгляду справи та перевіреними під час перегляду вироку суду в апеляційному порядку, доведено, що саме засуджений таємно, з проникненням у житло, викрав майно потерпілої.
Отже, підстав вважати ОСОБА_7 необґрунтовано засудженим, колегія суддів не вбачає.
Покарання засудженому призначено у відповідності до вимог статей 50, 65 КК та за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які відповідно до положень ст. 438 КПК були б безумовними підставами для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено, а тому у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_7 слід відмовити.
Керуючись статтями 433436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2