Справа № 308/9201/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2017 року м. Ужгород
Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали заяви засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст.81 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України.
Заява мотивована тим, що вироком апеляційного суду Закарпатської області від 13 січня 2015 року ОСОБА_2 засуджений за ч.2 ст.310 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. Шепетівський районний суд Хмельницької області 25 серпня 2016 року змінив йому міру покарання позбавлення волі виправними роботами строком на 1 рік 4 місяці 18 днів з відрахуванням на користь держави 10% заробітку, щомісячно. Заявник вказує, що за цей час він повністю усвідомив свою вину у вчиненні злочину, його поведінка стала зразковою, він чесно працює оператором заправних станцій 2 розряду АЗС №37 в ТзОВ «Мелоні», що підтверджується характеристикою з ТзОВ «Мелоні» та Лохівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області.
За таких обставин, ОСОБА_2 на підставі ст.81 КК України просить звільнити його від відбування покарання на невідбутий строк покарання, який становить 3 (три) місяці 11 (одинадцять) днів.
Вивчивши заяву засудженого та додані до неї матеріали, суддя приходить до наступного висновку.
Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.09.2014 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.310 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробовування, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України.
13 січня 2015 року вироком апеляційного суду Закарпатської області вирок Мукачівського міськрайонного суду від 30.09.2014 року щодо ОСОБА_2 в частині призначеного покарання скасовано та призначено йому за ч.2 ст.310 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено обчислювати з моменту його затримання 13.01.2015 року. В решті вирок залишено без змін.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.08.2016 року засудженому ОСОБА_2 замінено покарання у виді позбавлення волі виправними роботами строком на 1 рік 4 місяці 18 днів з відрахуванням на користь держави 10%заробітку, щомісячно.
Статтею 41 КВК України визначено, що покарання у виді виправних робіт відбувається на підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності за місцем роботи засудженого. Виконання покарання у виді виправних робіт здійснюється на основі участі засуджених у суспільно корисній праці і контролю за їхньою поведінкою відповідно до вимог цього Кодексу. Контроль за виконанням покарання у виді виправних робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.
Відповідно до положень ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ч.3 ст.154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Аналізуючи процесуальне законодавство у взаємозв`язку із ст.154 КВК України слід зазначити, що підставою для розгляду подання (клопотання) про умовно-дострокове звільнення є відбуття засудженим установленої КК частини строку покарання, після якого адміністрація органу або установи виконання покарань зобов`язана розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Таким чином, у законодавстві визначено суб`єкта звернення з відповідним поданням до суду. Вимоги до матеріалів про умовно-дострокове звільнення, які подають органи та установи виконання покарань, передбачені наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 № 847/5 «Про затвердження Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів». Згідно з вимогами п.6.8 зазначеної Інструкції подання має містити анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, та особова справа.
За правилами ст.154 КВК України засуджений не наділений правом самостійно подавати клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни більш м`яким. При цьому, положення ст.539 КПК України щодо визначення суб`єктів звернення до суду в порядку виконання вироку є загальною, в якій вказані усі суб`єкти, які можуть звернутися до суду на підставі ст.537 КПК України, однак щодо кожного конкретного положення ст.537 КПК України необхідно виходити з норм інших законодавчих актів, які регламентують розгляд цих конкретних питань, що виникають під час виконання вироку. В контексті розгляду клопотань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, таким суб`єктом є адміністрація установи виконання покарань та спостережна комісія виконавчого органу місцевої ради або служби у справах неповнолітніх.
Як передбачено частиною першою статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Частиною другою цієї ж статті визначено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) частини першої статті 537 цього Кодексу.
Таким чином, в даному випадку розгляд заяви засудженого віднесено до підсудності місцевого суду за місцем відбування покарання.
Зазначений висновок також узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у листі від 11 січня 2016 р. № 223 20/0/4, за яким питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України має вирішуватися місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України). Якщо ж клопотання подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого обвинувачений тимчасово перебуває (наприклад, за місцем знаходження слідчого ізолятора), суд ухвалою повертає клопотання особі, яка його подала, із роз`ясненням права та порядку звернення.
З огляду на наведені положення та встановивши, що клопотання внесено до суду засудженим, який не є суб`єктом звернення, та повинен звернутись з даною заявою до суду за місцем відбування покарання, суд з урахуванням положень ст.539 КПК України вважає за необхідне повернути відповідну заяву засудженого, оскільки недоліки цієї заяви позбавляють суд можливості її вирішити у визначені КПК строки.
Керуючись ст.154 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», -
ПОСТАНОВИВ :
Заяву засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст.81 КК України повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1