Ухвала
14 березня 2018 року

м. Київ
справа № 646/9561/15-к

провадження № 51-3448 зп 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року, вироку Апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року,
встановив:
У свої заяві засуджений ОСОБА_4 ставить питання про перегляд вищевказаних судових рішень у порядку ст. 445 КПК України в редакції Закону № 192-VIII від 12 лютого 2015 року.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року (Закон), що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
13 березня 2018 року заява засудженого надійшла до Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
Вивчивши заяву та перевіривши матеріали провадження за цією заявою, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Вищезазначеним Законом внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та виключено главу 33 «Провадження у Верховному Суді України» в редакції Закону № 192-VIIIвід 12 лютого 2015 року. При цьому, пунктом 1 параграфу 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону передбачено подальшу передачу та розгляд Касаційним кримінальним судом Верховного Суду лише тих заяв про перегляд судових рішень Верховним Судом України, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, тобто до 15 грудня 2017 року.

Таким чином, станом на 15 грудня 2017 року кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості звернення із заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 445 КПК України в редакції Закону № 192-VIII від 12 лютого 2015 року, та подальшого перегляду судових рішень за такою процедурою.
Заява засудженого ОСОБА_4 датована 28 лютого 2018 року, тобто після набрання чинності Законом від 03 жовтня 2017 року, і станом на день її складання та подачу до суду, процесуальний закон не передбачав такого порядку її розгляду. Не передбачено процедури розгляду такої заяви і параграфом 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що засуджений ОСОБА_4 вже звертався до Верховного Суду із подібною заявою, та ухвалою від 08 лютого 2018 року його заяву було повернуто.
Посилання засудженого ОСОБА_4 про те, що він не знав та не міг знати про такі зміни в законодавстві, та виключення з кримінального процесуального кодексу глави про перегляд Верховним Судом України судових рішень у порядку ст. 445 КПК України, не надає Верховному Суду права переглянути вказані судові рішення, оскільки чинним законодавством така процедура не передбачена.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заява, яка подана після 15 грудня 2017 року, з урахуванням положень частини 1 статті 5 КПК України, не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції в порядку п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 445 КПК України в редакції Закону № 192-VIII від 12 лютого 2015 року і підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ч. 1 ст. 5 КПК України, суд
постановив:
Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року, вироку Апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3