Справа № 305/31/18
Номер провадження 1-кп/305/171/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2018 Рахівський районний суд Закарпатської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 27.02.2017 за №000225 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Валмієра, Валмієрського району, Республіки Латвія, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, військовозобов`язаного, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 26 лютого 2017 року, близько 21 години 00 хвилин, в населеному пункті с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, керуючи ввіреним йому технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ», моделі «211540», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Річанська, зі сторони с. Водиця, у напрямку центру с. Верхнє Водяне, та проїждаючи ділянку дороги поблизу будинку № 33, діючи всупереч вимогам п.п. 1.3. та 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вживав заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода, гр. ОСОБА_6 , який в той час рухався по правому краю проїзної частини, в попутному напрямку руху транспорту.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід гр. ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 32 від 27.03.2017 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому лівої велико та мало гомілкових кісток; синця по задній поверхні лівої гомілки в середній третині; забою м`яких тканин грудної клітки; перелому 2-9 ребер з права по середньо-підпаховій лінії 5-7 ребер по лопаточній лінії; тотального крововиливу в паренхіму легень, правобічного гемотораксу; забійної рани правої скроневої ділянки; перелому правої ключиці та правої плечової кістки, що ускладнилося травматичним шоком, який і став безпосередньою причиною смерті його.
За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження, згідно п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті. Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 1.3. та 12.3. Правил дорожнього руху України, якими визначено:
п.1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
п.12.3.- У разі виникненняі небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог п.п. 1.3 та 12.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням гр. ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою його смерть.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину свою у пред`явленому йому обвинуваченні визнав та показав суду.

26 лютого 2017 року, близько 21 години, керував власним автомобілем марки «ВАЗ», рухаючись по вул. Річанська, в с. Верхнє Водяне, проїзджаючи ділянку дороги поблизу будинку № 33, із невеликою швидкістю, оскільки було слизько. На дорозі нікого не бачив, навпроти їхав автомобіль, який його осліпив, відразу почув якийсь удар та зупинив автомобіль. Вийшов з машини, на обочині побачив чоловіка, який лежав. Він відразу викликав швидку та поліцію. Швидка доправила потерпілого в лікарню, де він відразу помер. Розкаюється у скоєному. Просив, застосувати стосовно нього Закон України "Про амністію у 2016 році", дія якого поширюється на нього.

Потерпілий ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явився. Однак надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій також зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, оскільки збитки матеріального та морального характеру понесені ним внаслідок смерті сина обвинувачений відшкодував повністю.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає; судом роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, на загальну суму 1087,57 гривень, за проведення двох експертиз 593,22 грн. виконання судової транспортно-трасологічної експертизи (висновок експерта № 10/130 від 11.10.17); 494.35 грн. - висновок судової автотехнічної експертизи (висновок експерта №10/134 від 20.10.17) підлягають до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 , в дохід держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, вину визнав та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував шкоду заподіяну злочином.

Обтяжуючих покарання обставин у відношенні ОСОБА_4 судом не встановлено.

ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, на утриманні має дитину з інвалідністю, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд, прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, ч.2 ст 286 КК України, у вигляді позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році", звільнивши його від відбування покарання, оскільки він має на утриманні неповнолітню дитину, сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від відбування покарання, не заперечувала.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Пунктом "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено: звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 , виданим 02 липня 2013 року та не позбавлений батьківських прав стосовно дитини згідно довідки виданої виконкомом Верхньоводянської сільської ради, вперше вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про амністію у 2016 році" особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом.

Обмежень щодо застосування стосовно обвинуваченого амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України, з ОСОБА_4 , на користь держави слід стягнути процесуальні витрати в сумі 1087 гривень 57 копійок, що складаються з - 593,22 грн., за виконання судової транспортно-трасологічної експертизи (висновок експерта № 10/130 від 20.102017); 497,35 грн., за виконання судової авто-технічної експертизи (висновок експерта № 10/134 від 20.10.2017).

Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році, ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного та додаткового покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1087 (одну тисячу вісімдесят сім) гривень 57 копійок, процесуальних витрат.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2115», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів при Рахівському ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області по вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_4 , як власнику; уламок пласмаси сірого кольору, що знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів при Рахівському П Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, змив бурого кольору схожу на кров, упакований в конверт білого кольору № 1, що зберігається в матеріалах кримінального провадження, по вступу вироку в законну силу знищити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд, протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Головуюча: ОСОБА_1