В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.11.2017 Справа №607/12438/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001962 від 10 червня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого лікарем інтерном ТРТМО, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
10 червня 2017 року приблизно о 06.15 год обвинувачений ОСОБА_3 керував технічно справним автомобілем "Daewoo Lanos Т 13110", р.н. НОМЕР_1 та рухався по лівій смузі свого напрямку проїзної частини вул. Тарнавського в м. Тернополі в напрямку до вул. Київська у м. Тернопіль.
Рухаючись у вказаному напрямку, зі швидкістю 40 км/год, і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований поблизу будинку № 4, обвинувачений ОСОБА_3 не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б) Правил дорожнього руху України, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Так, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити, що по вказаному нерегульованому пішохідному переході рухається пішохід ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , в порушення вимог п. 18.1. ПДР України, не зменшив швидкість руху керованого автомобіля "Daewoo Lanos Т 13110", р.н. НОМЕР_1 , не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб пропустити пішохода, який рухався по зазначеному пішохідному переході, а продовжував рух у зазначеному напрямку, та допустив наїзд на неї після чого застосував гальмування.
Унаслідок порушення вищевказаних пунктів Правил, обвинувачений ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та поставив себе в такі умови, що виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху автомобіля "Daewoo Lanos Т 13110", р.н. НОМЕР_1 .
У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_6 спричинено відкриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку ( за клінічною класифікацією - середньої тяжкості) з крововиливами під павутинноподібну оболонку тім`яних часток обох півкуль головного мозку і задній ріг бічного шлуночка зліва, а також пошкодження шкірних покривів - підшкірна гематома і рана тьмяно-потиличної ділянки волосистої частини голови зліва, закриту травму грудей із забоєм легень, закритий перелом лівої плечової кістки в ділянці її хірургічної шийки, закритий перелом лобкової та сідничної кісток зліва. Описані вище тілесні ушкодження у своєму клінічному перебігу супроводжувались загрозливими для життя явищами ( травматичним шоком, цебральними розладами тривалими порушеннями свідомості, дихання, кровообігу) і, за цією ознакою належить до тяжких тілесних ушкоджень.
Дорожньо транспортна пригода перебуває у прямому причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_3 вимог п. 18.4 ПДР України.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що 10 червня 2017 року біля 06.15 год. керував автомобілем "Daewoo Lanos ", р.н. НОМЕР_1 по вул. Тарнавського в м. Тернополі в напрямку до вул. Київська у м. Тернопіль, зі швидкістю 40 км/год, і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб пропустити пішохода, та допустив наїзд на потерпілу ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину дороги справа наліво. Унаслідок чого їй спричинено численні тілесні ушкодження. Просить суд врахувати його визнання вини, щире каяття, повне визнання та відшкодування заявлених прокурором позовних вимог та відшкодування майнової та моральної шкоди потерпілій, суворо його не карати, не позбавляти волі та не позбавляти права керування транспортними засобами.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті та повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини та розмір цивільного позову у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, відшкодування завданого збитку потерпілій ОСОБА_6 , думку потерпілої викладену в заяві, яка зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, їй відшкодовано ОСОБА_3 розмір моральної шкоди, за виключенням страхового відшкодування, яке підлягає виплаті страховою компанією та просить обвинуваченого суворо не карати, не позбавляти волі та не позбавляти права керувати транспортними засобами. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.Однак, з врахуванням обставин вчинення правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, думки потерпілої, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного виду покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Також суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 у період дії іспитового строку на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання.

У ході досудового розслідування кримінального провадження прокурором Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до обвинуваченого ОСОБА_3 заявлено цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину на суму 20195 грн. Однак до початку судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_3 представлено суду квитанцію № 0.0.881544563.1 від 28.10.2017 року ТФ «ПриватБанк» про сплату вказаних витрат на суму 20195 грн. Тому, суд вважає, що у зв`язку з повним відшкодуванням коштів затрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерплого від злочину ОСОБА_6 позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури підлягає залишенню без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину на суму 20195 грн. залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1