Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року
м. Київ

Провадження № 51-5205ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 жовтня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 28 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
статтею 427 КПК визначено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.
Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором

не дотримано положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, оскільки не наведено правового обґрунтування заявлених вимог щодо необхідності скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Формально посилаючись на істотне порушення місцевим (статей 370, 374 КПК) й апеляційним (статей 370, 419 КПК) судами вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (статей 32, 50, 65, 75, ч. 3 ст. 185 КК) і невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, прокурор у касаційній скарзі не наводить обґрунтування незаконності рішень цих судів відповідно до положень статей 370, 374, 404, ч. 1 ст. 412, статей, 413, 414,

419 КПК, а також статей 32, 50, 65, 75, ч. 3 ст. 185 КК у їх взаємозв`язку, не зазначає, у чому конкретно полягають ці порушення і яким чином вони перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення.
У касаційній скарзі прокурора не зазначено безумовних підстав, передбачених ч. 2

ст. 412 КПК, для скасування оскаржуваних судових рішень, у тому числі, не вказано,

які клопотання сторони обвинувачення безпідставно не задовольнив апеляційний суд усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК та які конкретнодоводи апеляційної скарги у порушення ст. 419 цього Кодексу не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Натомість прокурор вказує на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433,

438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Також касаційна скарга прокурора не містить вказівки на те, у чому конкретно полягає явна несправедливість покарання, призначеного засудженому за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки, чому таке покарання є недостатнім для кари й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів із огляду на його вид чи розмір відповідно до ст. 414 КПК.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків (прокурор має підтвердити, що не пропустила такого строку при повторному зверненні до суду).
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
залишити без руху касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, і встановити десятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3