Справа № 352/1943/17
Провадження № 1-кп/352/85/18
У Х В А Л А

01 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3
обвинувачена ОСОБА_4
захисник обвинуваченої ОСОБА_5
потерпілий ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тисменицького районного суду, матеріали кримінального провадження № 0000382 про обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в :
В провадження Тисменицького районного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 08 вересня 2017 р. слідчим суддею Тисменицького районного суду було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
07 листопада 2017 р. обвинуваченій ОСОБА_4 суддею Тисменицького районного суду ОСОБА_7 було продовжено тримання під вартою до 07 січня 2018 року.
Ухвалою Тисменицького районного суду від 04 січня 2018 року обвинуваченій ОСОБА_4 було продовжено запобіжних захід у вигляді тримання під вартою до 05 березня 2018 року.
Прокурор Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 подав до суду клопотання про продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 так, як ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу не минули, обвинувачена може впливати на свідків, потерпілого та переховуватись від суду.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_4 проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили та подали до суду клопотання, в якому просили обрати обвинуваченій більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що у неї четверо малолітніх дітей (син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), які потребують догляду.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора та заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченої та її захисника.
Вислухавши думку учасників процесу щодо заявлених ними клопотань, суд приходить до висновку, про можливість задоволення клопотання захисника обвинуваченої з наступних підстав.
Згідно вимог ст. ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження питання тримання обвинуваченої під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:
-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;
-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.
Під час розгляду клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу на більш м`який судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченої під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання (хвороба обвинуваченої (ВІЛ-снід) та четверо малолітніх дітей, які є у неї на утриманні).
Отже, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наявність постійного місця проживання обвинуваченої, а також недоведення стороною обвинувачення ризику переховування обвинуваченої від судового слідства, суд вважає за можливе змінити обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань.
Враховуючи вказані обставини суд приходить до переконання, що такий запобіжний захід, як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченою процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.
Керуючись ст. 314-316 КПК України, суд -

у х в а л и в:
В задоволенні клопотання прокурора - відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченої - задоволити.
Змінити обвинуваченій ОСОБА_4 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Застосувати у відношенні ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту без застосуванням електронного засобу контролю.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- заборонити ОСОБА_4 залишати своє фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово;
- за першим викликом чи вимогою з`являтися до суду.
Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_4 до 29 квітня 2018р. включно.
Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання Шевченківському РВ Львівського міського управління ГУ МВС України у Львівській області (вул. Академіка Кучера, 5, м.Львів) за місцем проживання обвинуваченої.
Шевченківському РВ Львівського міського управління ГУ МВС України у Львівській області негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суд.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1