Справа № 184/1439/17
Номер провадження 1-кп/184/173/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000616 від 27.07.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курськ Російська Федерація, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, освіта 9 класів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
30.11.2015 року Орджонікідзевським міським судом за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців 3 днів позбавлення волі.
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
сторони кримінального провадження: - прокурор - ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 , потерпілий - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи раніше судимий за вчинення грабежів, на шлях виправлення не став і знову вчинив грабіж за наступних обставин.
Так, 27 липня 2017 року приблизно о 15 годині, ОСОБА_3 перебував у кафе «Візит», за адресою вул. Г. Тикви, 10 м. Покров Дніпропетровської області, де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який купував собі алкогольні напої та мав при собі грошові кошти. В цей же день та час, у ОСОБА_3 , з корисливих спонукань, повторно, виник злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_6 за допомогою насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Після цього, ОСОБА_3 дочекався коли ОСОБА_6 вийшов з кафе «Візит» та попрямував у дендропарк в напрямку вулиці Соборної в м. Покров Дніпропетровської області. Реалізуючи свій злочинний намір, 27 липня 2017 року о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , наздогнав ОСОБА_6 на алеї дендропарку, поблизу будинку №1 по вул. Соборна в м. Покров Дніпропетровської області та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, застосовуючи до ОСОБА_6 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме: ОСОБА_3 своєю ногою вдарив у живіт та груди ОСОБА_6 , від чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_3 умисно наніс численні удари ногами по різним частинам тіла потерпілого ОСОБА_6 , тим самим заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді - синця правої вушної раковини, множинних синців тулуба, синців та садна верхніх кінцівок, синця правого стегна які, відповідно до висновку експерта №468 від 03.08.2017 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Подолавши вказаними діями волю потерпілого ОСОБА_6 до супротиву, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи відкрито, повторно, з корисливих спонукань, вийняв з одягу ОСОБА_6 мобільний телефон марки «BRAVIS MAJOR», вартість якого, згідно висновку експерта №3662-17 від 09.08.2017, складає 419 гривень 30 копійок, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартість якої, згідно висновку експерта №3662-17 від 09.08.2017, складає 15 гривень та грошові кошти в сумі 500 гривень та заволодів ними.
Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 934 гривні 30 копійок.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати покази.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому роз`яснені.

Потерпілий не заперечував проти розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України йому роз`яснені та зрозумілі. При визначенні міри покарання просив суд обвинуваченого суворо не карати оскільки той відшкодував матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням та його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового засідання погодилися з недоцільністю дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, суд згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним допит свідків, дослідження усіх документів зібраних на стадії досудового розслідування, а обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та матеріалів, необхідних для вирішення питань згідно ст. 368 КПК України.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що дійсно він 27 липня 2017 року перебував у кафе «Візит», яке розташоване на території автовокзалу м.Покров де побачив як незнайомий йому чоловік разом з його сестрою прямували від кафе в сторону дендропарка м.Покров. Йому здалось, що чоловік хотів образити його сестру а тому вийшовши з кафе «Візит» попрямував за ними. Він наздогнав чоловіка на алеї дендропарку, поблизу будинку №1 по вул. Соборна в м. Покров Дніпропетровської області ногою вдарив його декілька раз, від чого останній впав на землю, після чого наніс ще декілька ударів. Після цього він вийняв з одягу чоловіка мобільний телефон та грошові кошти в сумі 500 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся та попросив вибачення у потерпілого.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.
Суд оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Таким чином, враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття та добровільне відшкодування обвинуваченим завданого збитку.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особи обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працюючого, на "Д" обліку у лікарів нарколога, фтизіатра, психіатра, не перебуває, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги всі обставини справи, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи думку прокурора та потерпілого які вважали що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення, а тому вважає за можливе застосувати до нього норми ст.75 КК України та звільнити від відбуття покарання з випробуванням з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлений.

Вирішуючи питання про речові докази, суд враховує положення ст.100 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 25.11.2017 року, підстав для зміни запобіжного заходу немає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України , суд, -
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: мобільний телефон марки "Bravis" модель Major, серійний номер НОМЕР_1 - переданий потерпілому під зберігальну розписку, після набрання вироком законної сили - залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 198 (сто дев`яносто вісім) грн. 00 коп..

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше застосований у виді домашнього арешту.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1