Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/172/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.03.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги прокурора Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_10 та захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000598, на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , маючого повну середньою освітою, неодруженого, утриманців не маючого, працюючого ПП « ОСОБА_11 », раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років; за ч. 1 ст. 263КК України у виді позбавлення волі строком 5 років. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.Зараховано в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_8 під вартою: в період з 17 жовтня 2016 року по 20 червня 2017 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі; в період з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. Також вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що 17 жовтня 2016 року о 19 годині 55 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля підвального приміщення в будівлі АДРЕСА_2 , вів бесіду із потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Під час бесіди у ОСОБА_8 раптово виникли неприязні відносини, на ґрунті яких, ОСОБА_8 , діючи умисно та цілеспрямовано, дістав заготовлений раніше вибуховий пристрій, а саме стандартну ручну бойову осколкову гранату оборонної дії типу Ф-1, з ознаками промислового способу виготовлення, можливо часів СРСР (важіль від підривника гранати типу УЗРГМ був 1970 року виготовлення), та бажаючи настання смерті вищевказаних осіб, усвідомлюючи, що його дії небезпечні для життя багатьох осіб, кинув у натовп потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 приведений у дію вибуховий пристрій, який детонував та стався вибух. Після чого ОСОБА_8 з місця події зник.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 встигли відбігти з місця вибуху і залишилися живими. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 та вибуху, потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , отримали тілесні ушкодження, які відповідно до висновків експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ» ДОЗ Кіровоградської ОДА № 1872 та №1877 від 29.11.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.
Крім цього, ОСОБА_8 , за невстановлених судом обставин, придбав стандартну ручну бойову осколкову гранату оборонної дії типу Ф-1, з ознаками промислового способу виготовлення, можливо часів СРСР (важіль від підривника гранати типу УЗРГМ був 1970 року виготовлення). Придбаний вибуховий пристрій, стандартну ручну бойову осколкову гранату оборонної дії типу Ф-1, із ознаками промислового способу виготовлення, можливо часів СРСР (важіль від підривника гранати типу УЗРГМ був 1970 року виготовлення), що підтверджується висновком експерта Кіровоградського НДЕКЦ МВС України №71/851 від 01.11.2016 року, ОСОБА_8 зберігав і носив із собою без встановленого законом дозволу протягом невстановленого періоду часу.
17 жовтня 2016 року ОСОБА_8 вказаний вибуховий пристрій, а саме стандартну ручну бойову осколкову гранату оборонної дії типу Ф-1, носив без передбаченого законом дозволу по м. Бобринець Кіровоградської області, та біля підвального приміщення в будівлі АДРЕСА_2 , вів бесіду з потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Під час бесіди у ОСОБА_8 раптово виникли неприязні відносини, на ґрунті яких, ОСОБА_8 , діючи умисно та цілеспрямовано, дістав заготовлений раніше вибуховий пристрій, а саме стандартну ручну бойову осколкову гранату оборонної дії типу Ф-1, та бажаючи настання смерті вищевказаних осіб, усвідомлюючи, що його дії небезпечні для життя багатьох осіб, кинув у натовп приведену у дію вище вказану гранату типу Ф-1, яка детонувала та стався вибух. Після чого ОСОБА_8 з місця події зник.
Відповідно до висновку експерта Кіровоградського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України №71/851 від 01.11.2016 року - дослідженням наданих предметів встановлено, що 17.10.2016 у підвальному приміщенні біля адміністративної будівлі, яка розташована по вул. Соборній, 187-А в м. Бобринець Кіровоградської області, стався вибух стандартної ручної бойової осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, з ознаками промислового способу виготовлення, можливо часів СРСР (важіль від підривника гранати типу УЗРГМ був 1970 року виготовлення).
В апеляційних скаргах:

- прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду першої інстанції, через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок м`якостіта ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, а за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 1,5 ч. 2 ст. 115 КК України призначити покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточно призначити покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.
Мотивуючи апеляційну скаргу, прокурор вказав, що при призначенні покарання ОСОБА_8 судом першої інстанцій не в повній мірі враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, внаслідок чого призначене покарання через свою м`якість не може слугувати запорукою його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ОСОБА_8 , так і іншими особами.

Також зазначив, що при визначенні розміру покарання у виді позбавлення волі не достатньо враховано, що умисні та протиправні дії ОСОБА_8 були спрямовані на позбавлення життя чотирьох потерпілих від даних кримінальних правопорушень. Характеризується обвинувачений негативно, свою вину в інкримінованих злочинах не визнав та намагався своїми діями та показами ввести в оману органи досудового розслідування та суд і уникнути об`єктивної та справедливої міри покарання.

Крім того, судом першої інстанції належним чином не враховано думку потерпілих, які просили суд призначити максимально можливий термін покарання ОСОБА_8

- захисник адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду та постановити ухвалу про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності в діях ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263КК України

В обґрунтування апеляційної скарги, вказав що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, що в свою чергу перешкоджає праву обвинуваченого на можливість підготуватись до захисту, що є необхідним елементом права на справедливий судовий розгляд, а суду можливості визнати ОСОБА_8 винним без пред`явлення самостійно сформованого і пред`явленого обвинувачення, що є покладенням на суд невластивої йому функції пред`явлення обвинувачення.
Також вважає, що експертний висновок № 71/851 є недопустимим доказом, оскільки останній, призначений посадовою особою не уповноваженою на проведення відповідних процесуальних дій.
Судом залишено поза увагою, що висновок експерта № 1872 від 28.11.2016 року отриманий з порушенням процедури є також недопустимим доказом.
Крім того зазначив, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 521 від22.11.2016 року ОСОБА_8 на момент скоєння правопорушення виявляв і на даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю (а.с. 125 кримінального провадження). Саме психічні розлади підозрюваного ОСОБА_8 та неможливість в зв`язку з цим оказувати супротив незаконному впливу з боку слідчого і захисника за призначенням пов`язаного з «потерпілими» дали можливість стороні обвинувачення створити уяву і незаконно обвинуватити його у вчиненні замаху на вбивство. Вказаний незаконний вплив вбачається з існування копій двох відеофайлів слідчого експерименту, що виникли в зв`язку з необхідністю коректування показань підозрюваного, який в зв`язку з психічними розладами легко піддавався впливу, слідчим за сприянням захисника ОСОБА_17 , яка брала участь за доручення установи, що надає безоплатну правову допомогу. Вказаний адвокат не брала участь у затриманні ОСОБА_8 вночі, однак, з`явившись вранці підписала протокол затримання чим порушила права підозрюваного та виявила особисті зв`язки зі слідчим.
Вказав, що судом порушено вимоги ч. 3 ст. 81 КПК України, оскільки без виходу до нарадчої кімнати і без постановлення вмотивованої ухвали відмовлено захиснику в задоволенні відводу.

Крім того, в судовому засіданні судом першої інстанції досліджено постанову про здачу речових доказів (а.с. 152) та корінець, що засвідчив здачу речових доказів на зберігання до камери зберігання речових доказів (а.с. 153), однак, на заперечення, що з речовими доказами в камері зберігання сторону захисту ніхто не ознайомлював, тому суд не може прийняти вказані речові докази, суд не відреагував і діючи умисно на стороні обвинувачення прийняв для дослідження речові докази, які не могли бути відкриті і не відривались стороні захисту.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив задовольнити її, а апеляцію адвоката залишити без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які в дебатах, а також обвинувачений в останньому слові просили задовольнити апеляційну скаргу, а апеляцію прокурора залишити без задоволення, провівши судове слідство в обсязі дослідження ряду документів та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи.

Так, з наданих пояснень в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину не визнав та вказав, що того дня він йшов з роботи додому, був одягнутий у синіх брюках і куртці та сильно випившим, заходив у пивний бар, тому усі події не пам`ятає. Проходячи вулицею в м. Бобринець неподалік від будівлі податкової інспекції чув, що стріляли петарди. Потім він побачив хлопців, які сиділи в машині, у яких просив закурити, про що з ними говорив не пам`ятає, стверджує, що він нікого не зачіпав, вбивати нікого не збирався. Потім він заснув у кущах де і був виявлений працівниками поліції. Під час його затримання захисника не було, він його побачив вже під ранок наступного дня у відділі поліції, коли прокинувся. Раніше він знав деяких потерпілих, а саме: ОСОБА_18 і ОСОБА_19 є однокласниками його сина. Дозволу на зброю у нього не має, гранати та інші боєприпаси він не купував. Ствердив, що його працівники поліції не били і не погрожували, лише у присутності захисника пояснили йому, що саме він має розказувати, обіцяючи відпустити його.
Вина ОСОБА_8 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується зібраними по справі, перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, потерпілий ОСОБА_15 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що в той день у вечірній час він був з іншими потерпілими біля будівлі податкової інспекції у м. Бобринець Кіровоградської області на розі вулиць Луначарського та Р.Люксембург. До них підійшов обвинувачений ОСОБА_8 , який тримав щось у руці, був сильно п`яний нерівна хода, плутана мова, попросив закурити, потім запропонував випити. Потім у ОСОБА_8 щось пахнуло в руках і спалахнуло, він кинув щось на землю, точніше на сходи, на яких вони стояли, і почав втікати і вони також хотіли втекти, Але стався вибух, у його товаришів руки були в крові, у нього був посічений одяг. Він бачив як пізніше працівники поліції затримали ОСОБА_8 , який просив, щоб його відпустили. Невідомі особи згодом приїжджали до нього додому та пропонували домовитися, мабуть хотіли, щоб він змінив свої показання. Тілесних ушкоджень він не мав, але у нього був сильний переляк, він потім зрозумів, що міг загинути. Шкоду йому ніхто не відшкодував, просив покарати ОСОБА_8 , згідно закону.
Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що того дня вони були вчотирьох, разом з іншими потерпілими в м. Бобринець Кіровоградської області, неподалік від будівлі податкової інспекції. Потім вони побачили ОСОБА_8 , який підійшов до них і попросив закурити. Він був у нетверезому стані. Вони були у напівпідвальному приміщенні, ОСОБА_8 , пропонував їм випити, але вони відмовились. Тоді ОСОБА_8 крикнув їм «ах так, ну тоді тримайте» У нього в руках щось спалахнуло, потім щось впало біля них на сходи, вони почали втікати і стався вибух. У нього ноги були залиті кров`ю. ОСОБА_8 почав втікати, вони викликали поліцію і побачили як незабаром ОСОБА_8 спіймали. Після цього він поїхав у лікарню. Додав, що предмет, який кинув ОСОБА_8 , впав біля його, потерпілого, ніг. Він хотів подивитися, що це таке впало, але потерпілий ОСОБА_20 крикнув усім тікайте. У нього в нозі залишилися дрібні осколки. Шкоду йому ніхто не відшкодував, просить покарати обвинуваченого по закону.
Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_21 в судовому засіданні в суді першої інстанції дали показання по обставинах справи, аналогічні показанням потерпілого ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснила, що проживає неподалік від будівлі податкової інспекції в м. Бобринець Кіровоградської області. В той день вона почула вибух, вибігла на вулицю, щоб дізнатися, що трапилось де побачила, що до неї на подвір`я через паркан перелазить чоловік, в якому впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 , потім побачила хлопців потерпілих, деякі з них були закривавлені.
Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що він, будучи вдома, почув хлопок, нібито від вибуху газового балону. Спочатку на вулицю вийшла дружина ОСОБА_22 , а потім вийшов він де побачив ОСОБА_8 , який біг в їх сторону та бачив хлопців потерпілих, які були у шоковому стані, а у потерпілого ОСОБА_20 нога була посічена.
Вина обвинуваченого також підтверджується:

- протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_15 про вчинення кримінального правопорушення та витягом з ЄРДР за №0000598 від 17.10.2016 року, відповідно до якого 17.10.2016 року приблизно о 20:20 год. ОСОБА_8 з метою вбивства, умисно привів в дію та кинув в сторону ОСОБА_24 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вибуховий пристрій (а.п.55-57);
- протоколом огляду місця події від 17.10.2016 року з відповідними фото таблицями - підвального приміщення, розташованого в будинку АДРЕСА_3 . Під час огляду на 6-й сходинці виявлено металеву пластину жовтого кольору з вигнутими краями, на зовнішній стороні якої є маркувальні ППМ, на внутрішній стороні маркувальні позначки 386-134-70. При огляді 7-ї сходинки у бетонному покриті пошкодження у вигляді отвору розміром 10-15 см. При огляді ділянки стіни наявні множині механічні пошкодження у вигляді вибоїн. При огляді оцинкованого перекриття над сходинами виявлено механічні ушкодження у вигляді наскрізних отворів (а.п.58-62).
- ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.10.2016 року про проведення обшуку з метою виявлення і вилучення вибухових пристроїв та їх компонентів та протоколом обшуку від 18.10.2016 року домоволодіння обвинуваченого, яке розташовано по АДРЕСА_1 (а.п.142-147, 151 );
- висновком експерта №1877 від 29.11.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: множинних ран обох сідничних ділянок, які подовжуються в раньовий канал з наявністю в деяких сторонніх тіл. Вищевказані тілесні ушкодження утворились в результаті вибухового осколкового поранення, про що свідчить наявність ран та сторонніх металевих уламків виявлених при оперативному втручанні. Характер тілесних ушкоджень та їх локалізація включають можливість їх утворення від дії власної руки (а.п.157-158);
- висновком експерта №1872 від 29.11.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження у вигляді ран по задній поверхні нижніх кінцівок, сідниць, лівої кістки, правого плеча, гематоми 2 пальця лівої кисті. Вищевказані тілесні ушкодження утворились в результаті вибухового осколкового поранення, про що свідчить наявність ран та сторонніх металевих уламків виявлених при оперативному втручанні. Характер тілесних ушкоджень та їх локалізація включають можливість їх утворення від дії власної руки (а.п.163-164);
- висновком експерта № 3879 від 01.11.2016 року, відповідно до якого у крові ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в кількості 3,22 г/дм3. В крові метиловий, ізопропіловий, пропілів, ізобутиловий, бутиловий та ізоаміловий спирти не виявлено (а.п.169);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 19.10.2016 року, відповідно до якого останній добровільно та без примусу, в присутності понятих, розповів обставини, які відбулися 17.10.2016 року у вечірній час, а саме те, що він, при зустрічі з підозрілими особами, підійшовши до підвального приміщення вийняв з рюкзака гранату Ф-1, викрутив в гранаті запал, після чого вийняв запобіжне кільце та кинув її в підвальне приміщення, де знаходилися підозрілі особи. Слідчі дії було збережено на лазерному носію інформації (а.п.138), який був переглянутий в судовому засіданні.
- заключенням спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам № 395 від 01.11.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 страждає психічно поведінковими розладами, внаслідок вживання алкоголю. Зловживання зі шкідливими наслідками, лікування не потребує, потребує профнагляду нарколога за місцем проживання (а.п.173);
- висновком судово психіатричного експерта № 491 від 01.11.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.п.177-178);
- висновком судово психіатричного експерта № 521 від 22.11.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання і недоумкуватості. Застосування заходів медичного характеру не потребує. Досліджуваний ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованого правопорушення в стані фізіологічного афекту не знаходився, на момент скоєння протиправних дій в емоційному стані, сильний страх, пригніченість, розгубленість, відчай, емоційний стрес, фрустрація, що суттєво вплинув на його свідомість і поведінку не знаходився, в стані вираженого емоційного збудження або емоційного напруження не знаходився (а.п.185-187);
- висновком експерта № 71/851 від 01.11.2016 року, відповідно до якого, дослідженням наданих предметів встановлено, що 17.10.2016 року у підвальному приміщенні біля адміністративної будівлі, яка розташована по АДРЕСА_2 стався вибух стандартної ручної бойової осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, з ознаками промислового способу виготовлення, можливо часів СРСР. На об`єктах, наданих на дослідження вилучених в ході огляду місця події металевих фрагментах та речовині сірого кольору були наявні сліди вибухової речовини, а саме -2,4,6- тринітротолуолу ( ТНТ, тротил) (а.п. 194-203);
- витягом з ЄРДР за № 0000602 від 18.10.2016 року, відповідно до якого на початку червня 2016 року ОСОБА_8 , на авторинку в м. Кропивницький у невстановленої особи, без передбаченого законом дозволу придбав за кошти в сумі 500 гривень гранату Ф-1, після чого перевіз її в м. Бобринець та зберігав її при собі без передбаченого законом дозволу до моменту використання, до 17.10.2016 року (а.п.214).
Суд першої інстанції встановив, що протокол слідчого експерименту від 19.10.2016 року, під час якого останній визнав свою вину, є належним і допустимим доказом, оскільки будь-яких суттєвих порушень під час проведення цієї слідчої дії встановлено не було, вона відбувалась із участю захисника, а з переглянутого відеофайлу вбачається, що обвинувачений надавав покази вільно та самостійно.
При цьому, суд критично оцінив пояснення обвинуваченого щодо відсутності у нього умислу на заподіяння смерті двом і більше особам, вважаючи таку позицію тактикою захисту та наміром уникнути відповідальності за вчинений особливо тяжкий злочин.
Також суду не надано будь - яких переконливих доказів того, що в момент вчинення інкримінованого злочинного діяння ОСОБА_8 постійно чи тимчасово був у хворобливому стані, який би виключав його можливість усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння жодним чином не впливає на його осудність чи кваліфікацію дій, оскільки по-перше останній добровільно довів себе до такого стану, по-друге перебування у нетверезому стані усталеною судовою практикою визнається обтяжуючою, а не виправдовуючою обставиною.
За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 кваліфікувавши дії останнього за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115КК України, а саме: вчинення закінченого замаху на умисне вбивство двох і більше осіб, вчиненого способом, небезпечним для життя багатьох осіб та за ч. 1 ст. 263КК України, як придбання, носіння та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував, що вчинені ним кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких.

Як особа обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, утриманців не має, розведений, має постійне місце проживання. Відповідно до висновку судово - психіатричної експертизи № 521 від 22.11.2016 року, в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання і недоумкуватості. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Обставини, які пом`якшують покарання судом не встановлено, а обставини, які обтяжують покарання судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на вказане, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства і призначив ОСОБА_8 покарання, яке як вважає колегія суддів, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у вигляді позбавлення волі.

Посилання захисника на те, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, що в свою чергу перешкоджає праву обвинуваченого на можливість підготуватись до захисту, що є необхідним елементом права на справедливий судовий розгляд, а суду можливості визнати ОСОБА_8 винним без пред`явлення самостійно сформованого і пред`явленого обвинувачення, що є покладенням на суд невластивої йому функції пред`явлення обвинувачення, є безпідставними. Навпаки спростовуються самим обвинувальним актом, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України та в якому також зазначено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, інше.
Посилання захисника на те, що експертний висновок № 71/851 є недопустимим доказом, оскільки останній призначений посадовою особою не уповноваженою на проведення відповідних процесуальних дій, а висновок експерта № 1872 від 28.11.2016 року отриманий з порушенням процедури також є недопустимим доказом колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими. Вказані доводи повністю спростовуються дослідженою колегією суддів під час апеляційного розгляду постановою від 26 жовтня 2016 року, винесеної заступником начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області начальником слідчого управління, відповідно до якої у групу слідчих було призначено також і слідчого ОСОБА_25 , який в свою чергу і проводив відповідні слідчі дії ( призначав вказані експертизи), законність яких ставить під сумнів сторона захисту.
Що стосується посилань захисника з приводу того, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 521 від22.11.2016 року ОСОБА_8 на момент скоєння правопорушення виявляв і на даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю. Саме психічні розлади підозрюваного ОСОБА_8 та неможливість в зв`язку з цим оказувати супротив незаконному впливу з боку слідчого і захисника за призначенням пов`язаного з «потерпілими» дали можливість стороні обвинувачення створити уяву і незаконно обвинуватити його у вчиненні замаху на вбивство. Вказаний незаконний вплив вбачається з існування копій двох відеофайлів слідчого експерименту, що виникли в зв`язку з необхідністю коректування показань підозрюваного, який в зв`язку з психічними розладами легко піддавався впливу, слідчим за сприянням захисника ОСОБА_17 , яка брала участь за доручення установи, що надає безоплатну правову допомогу. Вказаний адвокат не брала участь у затриманні ОСОБА_8 вночі, однак, з`явившись вранці підписала протокол затримання чим порушила права підозрюваного та виявила особисті зв`язки зі слідчим.
Колегія суддів вважає, що вказані доводи адвоката є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження і свідчать про намагання уникнути обвинуваченим відповідальності та полегшати свою долю. Вказані доводи захисника повністю спростовуються висновком судової психіатричної експертизи №521 від 22.11.2016 року, відповідно до якої в момент скоєння правопорушення обвинувачений виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання. ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованого правопорушення в стані фізіологічного афекту не знаходився, на момент скоєння протиправних дій в емоційному стані, сильний страх, пригніченість, розгубленість, відчай, емоційний стрес, фрустрація, що суттєво вплинув на його свідомість і поведінку не знаходився, в стані вираженого емоційного збудження або емоційного напруження не знаходився (а.с.185-187).
Також є безпідставними доводи захисника про те, що захист був позбавлений можливості дослідити речові докази після закінчення досудового розслідування, так як усі докази стороні захисту відкривалися, й сторона захисту могла наполягти на дослідженні речових доказів, але своїм правом не скористалась.
Самі по собі посилання адвоката в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції порушено вимоги ч. 3 ст. 81 КПК України, оскільки без виходу до нарадчої кімнати і без постановлення вмотивованої ухвали відмовлено захиснику в задоволенні відводу, в сукупності зазначених вище доказів, які доводять вину обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, не є підставами для закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на необхідність скасування вироку суду через те, що призначене ОСОБА_8 судом покарання не відповідає особі обвинуваченого внаслідок м`якості і, що саме більш тяжке покарання буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Так, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу винного, суспільну небезпеку скоєного, обставини, що обтяжують покарання та відсутність обставин, що їх пом`якшують.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк, необхідний для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Тобто, вид та розмір призначеного обвинуваченому судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене діяння, а й буде запобігати вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає необхідним у задоволені апеляційних вимог прокурора і в цій частині відмовити.

Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляціях прокурора та адвоката не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги прокурора та захисника залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 376, 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_10 та захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2017 року щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим який утримується під вартою в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді підписи
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2