Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/1122/18

Справа № 711/3060/18

18 квітня 2018 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 за участю:

секретар - ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 , погоджене прокурором прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно наступної особи:

ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Звенигородка Черкаської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, кримінальне провадження №0000268 від 16.11.2017р.,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах досудового розслідування строком на два місяці.
В обґрунтування клопотання зазначено, що досудове розслідування здійснюється за обставинами, відповідно до яких ОСОБА_5 , який обіймав посаду начальника секції превенції Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області, 15.11.2017р. о 19год 00хв керуючи транспортним засобом Ауді А-4, порушуючи вимоги п.п.12.1-12.3, 12.6, 13.1 ПДР України вчинив зіткнення з автомобілем ГАЗ-САЗ 3507, який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого пасажир Ауді А-4 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили її смерть, що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

16.11.2017р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

На підставі відповідних судових рішень в період з 17.11.2017р. до 07.03.2018р. до підозрюваного застосовувався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Ухвалою слідчого судді від 07.03.2018р. запобіжний захід підозрюваному був змінений на домашній арешт із забороною залишати місце проживання в період часу з 21год до 07год наступної доби з покладанням обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду та органу розслідування; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання слідчому документ, що дає право на виїзд за кордон, службове посвідчення та посвідчення водія; утримуватись від спілкування у будь-який спосіб, крім як під час проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000268 із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також експертами та спеціалістами, які залучені або які будуть залучені у кримінальному провадженні, про що буде повідомлено слідчим або прокурором. Проте строк дії даної ухвали сплинув 16.04.2018р..

На теперішній час досудове слідство не закінчено, а ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу не зменшилися, а поведінка підозрюваного свідчить про його намагання перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків та експертів та продовжити протиправні дії. До того ж підозрюваний порушив покладені на нього процесуальні обов`язки та всупереч вимог ухвали слідчого судді від 07.03.2018р. не видав слідчому свого службового посвідчення та посвідчення водія.
Тож з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню реалізації ризиків негативного впливу такої поведінки, слідчий за погодженням з прокурором вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий і прокурор підтримали клопотання та наполягали на його задоволенні.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти клопотання, посилаючись на відсутність ризиків, запобігання яким обумовило застосування до нього запобіжного заходу. Просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000268, та, дослідивши докази по даних матеріалах (письмові документи, надані сторонами), заслухавши думку прокурора, слідчого, захисника і підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Оцінивши додані до клопотання документи (протокол огляду місця ДТП, протокол огляду транспортних засобів, протокол затримання, протоколи допиту свідків, підозрюваного, потерпілого, акт медичного огляду т.і.), вважаю доведеною наявність на теперішній час обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, покарання за який передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, тобто тяжкого злочину.

Сторона обвинувачення в обґрунтування клопотання посилалась на наявність ризиків, передбачених п.п.3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Враховуючи особливості даного кримінального провадження та обставин, за яких здійснюється досудове розслідування, цілком обґрунтованими є доводи про існування ризиків перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню та незаконного впливу на свідків та експертів. Наявність таких ризиків обумовлюється тим, що по обставинах досудового розслідування було встановлено ознаки фальсифікації результатів медичного огляду підозрюваного на встановлення ознак алкогольного сп`яніння (надання на проведення біохімічного аналізу крові, яка не належить підозрюваному), виявлення випадкових свідків події, які є давніми знайомими підозрюваного, поведінка підозрюваного, який не послідовний у наданні своїх показань про обставини події ДТП. До того ж підозрюваний на момент події ДТП обіймав керівну посаду в органах поліції, що обґрунтовує існування ризику впливу на свідків та експертів у кримінальному провадженні.
Певною мірою є обґрунтованими і доводи прокурора щодо існування ризику можливості вчинення підозрюваним аналогічного правопорушення. Натомість ступень значущості такого ризику є незначним, оскільки не доведено наявності у підозрюваного об`єктивної необхідності та можливості керувати іншими транспортними засобами, а також відсутні відомості щодо фактів порушень підозрюваним Правил дорожнього руху до моменту події даного ДТП.
Отже наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_15 тяжкого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п.3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК, надають підстави для обрання запобіжного заходу.

Разом з тим, в порушення п.3 ч.1 ст.194 КПК прокурором не доведено достатніх підстав на підтвердження неможливості застосування до підозрюваного іншого виду запобіжного заходу ніж той, що пов`язаний з позбавленням його волі.

Варто зауважити, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК. В цьому контексті слід враховувати, що вид запобіжного заходу, який необхідно застосовувати до підозрюваного, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто ухвалення обвинувального вироку (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
В судовому засіданні встановлено, що з урахуванням обставин, які характеризують особу підозрюваного, стан його здоров`я, матеріальний стан, спосіб життя, міцність соціальних зв`язків (одружений, має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей), раніше не притягався до кримінальної відповідальності. До того ж протягом п`яти місяців досудового розслідування до підозрюваного застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який фактично забезпечив належне виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків. Крім того, на теперішній час підозрюваний вживає зусиль для працевлаштування, що свідчить про існування позитивних рис у його поведінці.
Доводи прокурора і слідчого щодо наявності обставин для застосування більш суворого запобіжного заходу є необґрунтованими, оскільки нестабільна поведінка підозрюваного у наданні показань по обставинах події ДТП є способом його захисту, що не може тлумачитись як протиправна поведінка.
Необґрунтованими є доводи сторони обвинувачення і щодо невиконання підозрюваним обов`язку з видачі слідчому службового посвідчення та посвідчення водія, про що вже зазналось слідчим суддею під час вирішення питання про зміну запобіжного заходу на більш суворий та відображено у відповідній ухвалі від 16.04.2018р..
Натомість сторона обвинувачення не заперечує тих обставин, що під час досудового розслідування підозрюваний належним чином виконує всі інші покладені на нього процесуальні обов`язки.
Як вже наголошувалось тримання під вартою є виключним запобіжним заходом, який має застосовуватись з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Особливості дії такого принципу необхідно визначати в контексті положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950р. та застосуванні таких норм у практиці Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини, які дають підстави для безальтернативного застосування попереднього ув`язнення: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (рішення ЄСПЛ у справах «Тирон проти Румунії», §37; «Смирнова проти Росії», § 59; «Пірузян проти Вірменії», § 94).
Натомість в даному випадку, жоден з таких ризиків не має ознак очевидної об`єктивності, а відтак оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню в контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину та презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, прихожу до висновку, що в даному випадку тримання під вартою підозрюваного не відповідає засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу, а також не забезпечує справедливої рівноваги між публічним інтересом демократичного суспільства та необхідністю поважати право на свободу.
Зазначене відповідно до ч.4 ст.194 КПК України дає підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Визначаючи вид запобіжного заходу, який буде достатнім та виправданим заходом для забезпечення запобігання встановленим у в судовому засіданні ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного варто звернути увагу, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що спричинив завдання тяжких тілесних ушкоджень людині, від яких вона в подальшому померла. Події ДТП передувала вочевидь протиправна поведінка підозрюваного, який допустився керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить багато обставин. Така поведінка в контексті рівня освіти та обставин життя підозрюваного, а також його професійної діяльності (працівник правоохоронних органів), свідчить про його неспроможність до об`єктивного повноцінного самоконтролю в емоційно-напружених ситуаціях та неухильного дотримання встановлених у суспільстві правил правопорядку. За таких обставин об`єктивними є доводи прокурора про недостатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить достатніх гарантій його належної процесуальної поведінки.

Особиста порука також не може бути застосована до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони можуть поручитись за нього.

Застава не підлягає в даному випадку застосуванню, оскільки підозрюваний та його захисник не повідомили та не надали доказів можливості внести заставу. До того ж як повідомив сам підозрюваний на теперішній час він має проблеми майнового характеру, що обумовлені витратами, понесеними у зв`язку з відшкодуванням шкоди сім`ї загиблої, тривалим перебуванням під цілодобовим домашнім арештом, внаслідок чого не мав можливості працювати, недостатністю доходи для забезпечення потреб його сім`ї, а відтак застосування до нього застави може створити непомірний тягар, що призведе до створення передумов для взяття його під варту.
Наступним на суворістю запобіжним заходом є домашній арешт.
Тож з урахуванням вищевикладених обставин, беручи до уваги обставини події та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , тяжкість наслідків до яких призвели такі події, ступень суспільної небезпечності, яку несуть в собі протиправні діяння, пов`язані з експлуатацією транспортних засобів, враховуючи зміст ризиків, на запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу та ступень значущості їх актуальності, вважаю за необхідне, виправдане та достатнє застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з обмеженням залишати житлове приміщення в нічний час доби протягом восьми годин поспіль, тобто третину доби, з покладанням на нього обов`язків з`являтись до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою та обов`язків, передбачених п.2, 4 ч.5 ст.194 КПК України.

Беручи до уваги, що строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню продовжений до 16.05.2018р., то строк дії судового рішення про застосування запобіжного заходу необхідно визначити на цей період часу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.176-178, 181, 184, 193, 194, 199 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього наступні обов`язки:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

2)не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , - в період часу з 22год 00хв до 06год 00хв наступної доби без дозволу слідчого, прокурора або суду (слідчого судді);

3)не відлучатися за межі Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду (слідчого судді);

4)утримуватися від спілкування у будь-який спосіб, крім спілкування під час проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000268 із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також експертами та спеціалістами про залучення яких у даному кримінальному провадженні йому буде письмово повідомлено слідчим або прокурором.

Строк дії ухвали до 16 травня 2018 року включно.

Здійснення контролю за виконанням домашнього арешту покласти на начальника Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання цих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 440,50грн до 3524грн.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, слідчому і прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1