В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 354/2/2017

Провадження № 1-кп/348/122/17

13 листопада 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження № 0000292 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , українця, інваліда 3-ї групи, працює по тимчасових заробітках, розлученого, з повною загальною середньою освітою, на утриманні немає нікого, громадянина України, судимого вироком Заліщицького районного суду від 26.01.2006 року за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, вироком Заліщицького районного суду від 05.03.2010 року за ст.185 ч.2 КК України до 1 року обмеження волі, вироком Калуського міськрайонного суду від 30.03.2011 року за ст.309 ч.2 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Злочин вчинено ним при наступних обставинах:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 26.01.2006 року Заліщицьким районним судом за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин передбачений ст. 185 ч.2 КК України, за який 05.03.2010 року був засуджений Заліщицьким районним судом до 1 року обмеження волі.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ст. 309 ч.2 КК України та 30.03.2011року Калуським міськрайонним судом був засуджений до 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Однак, після відбуття покарання, ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, в період непогашеної судимості, повторно вчинив крадіжку, зокрема:

20.11.2016 року, приблизно о 17 год.00 хв., ОСОБА_4 знаходився в приміщенні супермаркету «Норма», що розташований за адресою м. Яремче, вул. С. Бандери 109. Перебуваючи в алкогольному відділі ОСОБА_4 з метою таємного викрадення чужого майна, для особистої наживи, умисно, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, таємно, шляхом вільного доступу, викрав пляшку горілки ємністю 1 літр марки «Белуга Нобл», спричинивши ФОП ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 1300 грн.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю та пояснив, що він фактично проживає в АДРЕСА_2 .

20.11.2016 року він з своїми друзями протягом дня розпивав спиртні напої, тому в післяобідну пору перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Зайшовши в супермаркет «Норма», що знаходиться в м. Яремче, вул. С.Бандери,109, він не маючи коштів на придбання спитних напоїв вирішив їх викрасти, тому скориставшись тим, що за ним ніхто з працівників магазину не спостерігає з прилавка викрав одну літрову пляшку дорогої горілки «Белуга Нобл».

Однак, при спробі вийти з магазину був затриманий працівниками охорони даного супермаркету.

Усвідомлює, що вчинив злочин. Просить його суворо не карати, у вчиненому щиро розкаюється та обіцяє стати на шлях виправлення. Зазначає, що на даний час всі спричинені злочином збитки ним відшкодовані. Окрім того, просить звільнити його від покарання по амністії, оскільки він є інвалідом ІІІ групи.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та зважаючи на те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового процесу, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, вірно кваліфіковано за ст.185 ч.2 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого: розлучений, має постійне місце проживання та реєстрації, являється інвалідом 3-ї групи, на обліку у лікаря психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування потерпілому заподіяних збитків, заява потерпілого щодо призначення обвинуваченому несуворого покарання.

Враховуючи вищенаведені обставини, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд прийшов до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України - у вигляді обмеження волі.

На думку суду, таке призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Окрім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся із заявою про звільнення його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», так як він являється інвалідом ІІІ групи загального захворювання, про що свідчить довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, копія якої долучена до матеріалів кримінального провадження.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
За пуктом «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року передбачено можливість звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, що відповідно до ст. 12 КК України не є особливо тяжким, в установленому порядку визнаний інвалідом третьої групи, подав заяву про застосування до нього акту амністії, а обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, тому суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання - 1 (один) рік обмеження волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 - не обирався.
Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі пунтку «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 - з часу отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1