АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/931/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 617/761/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 18 січня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Білий Колодязь Вовчанського району Харківської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, який не працює, одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та йому призначено покарання;
-за ч.2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами;
-за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Вироком встановлено, що 08.01.2016 приблизно о 18.20, ОСОБА_8 керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2107», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Постишева зі сторони вул. Чкалова в напрямку вул. Чубаря м. Вовчанськ Харківської області. Під час руху по вищевказаній вулиці, ОСОБА_8 , грубо порушив вимоги п.123 Правил дорожнього руху України, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , 1959 року народження, який в цей час знаходився на проїжджій частині в межах смуги руху для нього в горизонтальному положенні, перпендикулярно межам проїзної частини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер в лікарні. У ОСОБА_9 мали місце перелічені у вироку тілесні ушкодження, які ускладнилися в своїй течії розвитком травматичного шоку тяжкого ступеню, що і з`явилося безпосередньою причиною смерті потерпілого ОСОБА_9 . Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_10 , які знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, виразилося в тому, що він не врахував дорожню обстановку у вигляді поганих погодних та дорожніх умов, під час виникнення перешкоди у вигляді пішохода ОСОБА_9 , якого ОСОБА_8 об`єктивно був спроможний виявити, своєчасно не зменшив швидкість керованого ним автомобілю аж до його зупинки, та здійснив наїзд на вищевказаного пішохода, внаслідок чого настали зазначені вище наслідки.
Крім того, після скоєння вказаного правопорушення, ОСОБА_8 , нехтуючи моральними і правовими нормами, розуміючи що своїми діями він поставив потерпілого ОСОБА_9 у небезпечне для життя становище, маючи правовий обов`язок і реальну можливість доставити потерпілого до лікувального закладу, на місці дорожньо-транспортної події не залишився, не переконався у необхідності надання потерпілому медичної допомоги, не вжив заходів для її надання, а умисно, з метою уникнення, передбаченої законодавством відповідальності, уїхав з місця пригоди, грубо порушивши вимоги п.2.10 а), б), в), г), ґ), д), е) Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого; постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Вважає, що судом недостатньо враховано вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, невизнання ним вини в скоєнні кримінальних правопорушень.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; обвинуваченого та захисника, які заперечували проти апеляції та просили застосувати до ОСОБА_8 акт амністії, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Обгрунтованість засудження ОСОБА_8 та правова кваліфікація його дій за вищевказаним обвинуваченням учасниками судового розгляду не оспорюється, тому вирок районного суду перевіряється тільки в частині правильності призначення покарання, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора.
Покарання призначається відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
При призначенні покарання, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений раніше не судимий, працює в таксі, має багаторічний водійський стаж, одружений, має постійне місце проживання, за місцем проживання та Вовчанською районною організацією воїнів афганців Харківської області характеризується добре, є ветераном війни учасником бойових дій, сержантом у відставці, проходив строкову військову службу, виконував інтернаціональний обов`язок в республіці Афганістан, має інвалідність 3 групи, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Також, суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, дані, що характеризують підсудного, вік та стан його здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому, районний суд прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначив йому покарання за кожним зі складів злочинів та за їх сукупністю, застосувавши принцип часткового складання, звільнивши Мягкого від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Рішення районного суду про застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України належним чином обґрунтовано, відповідає принципам призначення покарання та з даним висновком погоджується апеляційний суд.
Крім того, апеляційний суд враховує поведінку потерпілого ОСОБА_9 , який в темний час доби знаходився на проїжджій частині в межах смуги руху в горизонтальному положенні, перпендикулярно межам проїзної частини, що встановлено слідством.
Такі дії потерпілого об`єктивно ускладнили обвинуваченому ОСОБА_11 виконання вимог ПДР України та уникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні покарання дотримався вимог ст.65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та призначив покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, що відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про необґрунтоване звільнення обвинуваченого від відбування покарання та призначення занадто м`якого покарання є непереконливими, а зазначені в ній обставини належним чином враховані судом при призначенні покарання.
Вказані вище обставини спростовують доводи прокурора про призначення занадто м`якого покарання, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Крім того, обвинувачений звернувся до апеляційного суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.
Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_8 є інвалідом 3 групи - (арк. 52).
Обвинувачений вчинив тяжкий необережний злочин за ч.2 ст.286 КК України та умисний злочин невеликої тяжкості за ч.1 ст.135 КК України, кримінальні правопорушення вчинені до дня набрання чинності вищевказаним законом про амністію, при цьому факту керування транспортним засобом під час скоєння ДТП у стані алкогольного чи іншого сп`яніння не встановлено.

Враховуючи вказані вище вимоги закону, обставини кримінального провадження та наявність відповідного клопотання обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 положень п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року та його звільнення від відбування призначеного покарання.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 18 січня 2017 року стосовно ОСОБА_8 без змін.
Відповідно до положень п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного цим вироком.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: