Дата документу Справа № 323/1632/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №323/1632/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1370/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього його ув`язнення у строк покарання з розрахунку, визначеному у ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року),

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з Оріхівською ВК №88),

ВСТАНОВИЛА:
засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 червня 2017 року, якою залишено без задоволення його клопотання про зарахування строку попереднього його ув`язнення у строк покарання з розрахунку визначеному у ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року).

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 , у період, зазначений у клопотанні, не перебував в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження, а тому він не є суб`єктом застосування вимог п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції змінити або скасувати та постановити нову ухвалу, задовольнивши його клопотання. В обґрунтування своїх вимог вказує на неповноту судового розгляду, оскільки судом безпідставно були відхилені його доводи та клопотання, які мали суттєве значення для правильного вирішення справи. Крім того вказує на суперечності у висновках суду першої інстанції, та безпідставне неврахування судом періоду його перебування під вартою у слідчому ізоляторі з 05 березня 2017 року по 05 червня 2017 року, у момент перегляду апеляційним судом ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області про відмову у поновлені строків на касаційне оскарження.

Згідно з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з клопотанням про зарахування судом строку попереднього його ув`язнення у період з 05 березня 2017 року по 05 червня 2017 року з розрахунку, визначеному у ч.5 ст.72 КК України (зміни від 26 листопада 2015 року).

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого та вказував на те, що ухвалою суду строк попереднього ув`язнення засудженому вже зарахований.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала цим вимогам закону не відповідає через наступне.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 квітня 2013 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.121, п.6 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та останній відбуває покарання в Оріхівській виправній колонії.

Таким чином, ОСОБА_6 засуджено в тому числі за злочин, передбачений п.6 ч.2 ст.115 КК України, який відповідно до положень ст.12 КК України є особливо тяжким.
Відповідно до вимог ч.1 ст.52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

Проте, участь захисника під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_6 судом першої інстанції не забезпечено, внаслідок чого було порушено право засудженого на захист.

Згідно з вимогами п.4 ч.2 ст.412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вищевказана ухвала суду першої інстанції, як постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не може бути визнана законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, на підставі ст.ст.412, 415 КПК України, підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, усунути вищевказані порушення, розглянути клопотання засудженого з дотриманням вимог діючого кримінального процесуального законодавства, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 червня 2017 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього його ув`язнення у строк відбування покарання, з розрахунку, визначеному у ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року), скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4