Справа № 362/6922/17
Провадження № 1-кс/362/1482/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , переглянувши матеріали скарги адвоката, директора ПП ЮФ "Імператив Плюс" ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В:

27.12.2017 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга адвоката, директора ПП ЮФ "Імператив Плюс" ОСОБА_2 (вих. №1599 від 21.12.2017 року) на постанову слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР 02.12.2016 р. за №0002898, винесену слідчим 18.02.2017 року.

Перевіривши матеріали скарги, з урахуванням положень Глави 26 КПК України, якою чітко визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, приходжу до наступних висновків.

Ч. 1 ст. 304 КПК України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Так, обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_2 зазначає, що оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження ПП ЮФ "Імператив Плюс" було отримано 12.12.2017 року.

При цьому, в матеріалах скарги міститься лист слідчого управління ГУ НП в Київській області вих. №24/66в3851 від 14.07.2017 року, в якому ОСОБА_2 проінформовано, що постановою слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області від 18.02.2017 року закрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР 02.12.2016 р. за №0002898, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому, ОСОБА_2 звернувся із заявою до Васильківського ВП ГУ НП України в Київській області про отримання оскаржуваної постанови більше ніж через два місяці, а саме 04.10.2017 року.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Таким чином, ОСОБА_2 , ставлячи вимогу про поновлення строку для оскарження постанови слідчого, не надає суду належних та допустимих доказів того, що про факт винесення оскаржуваної постанови він дізнався лише 08.11.2017 року, оскільки в силу вимог ч. 4 ст. 52 КПК України захисник користується процесуальними правами потерпілого, захист якого він здійснює, в тому числі й на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до пункту третього частини другої статті 304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що ОСОБА_2 було відомо про оскаржувану постанову 14.07.2017 року, однак він звернувся зі скаргою на постанову слідчого після закінчення процесуального строку її оскарження, тобто строк на звернення до суду пропущено, належних та допустимих доказів поважності пропущення строку ОСОБА_2 слідчому судді не надано, оскільки доказів того, що в період з 18.02.2017 р. по 12.12.2017 р. ОСОБА_2 не користувався процесуальними правами і не ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження, слідчому судді не надано, що також свідчить про недобросовісне виконання захисником своїх обов`язків та зловживання своїми процесуальними правами.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що несвоєчасне ознайомлення потерпілого чи захисника з матеріалами досудового розслідування, суперечить загально правовому принципу добросовісності.

Так, принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Категорія «добросовісність» має важливе значення в правовому регулюванні. По-перше, вона є тією загальнолюдською цінністю, без якої право не може ефективно функціонувати. Принцип добросовісності містить вимоги, які допомагають зняти або пом`якшити недоліки абстрактної і формальної природи права, наблизити його до ідеалів справедливості, рівності, свободи й гуманізму. Цей принцип лежить в основі механізмів самозахисту правової системи, які забезпечують повагу до її кінцевих цілей і дозволяють їй коригувати відхилення, що викликані використанням юридичних правил у тих випадках, коли існує порушення духу права при відповідності його букві. Тому добросовісність - це також реалізація прав і дотримання обов`язків не лише відповідно до букви права, але й відповідно до його духу.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень, яка втілюється у: 1) неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право; 2) заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов`язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами. Обхід закону передбачає свідоме створення суб`єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на постанову слідчого після закінчення процесуального строку її оскарження, тобто строк на звернення до суду пропущено, належних та допустимих доказів поважності пропущення строку ОСОБА_2 слідчому судді не надано, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу - повернути особі, яка її подала.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня отримання особою копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1