АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №635/2670/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/2035/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.82 КК України
УХВАЛА
Іменем України
28 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 07.07.2017р. відносно ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 щодо заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким.

Задовольняючи вищевказане подання, суд першої інстанції вказав, що вивчивши відомості про особу засудженого він погоджується з висновком комісії установи від 30.11.2016р., яким вирішено, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення.

В поданій апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції оскільки вважає, що сплачені ним кошти за процесуальні витрати повинні вплинути на судове рішення.

Вислухав доповідь головуючого, пояснення засудженого, який підтримали вимоги апеляції, з`ясувавши позицію прокурора, який вважав ухвалу суду правомірною, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ст.82 КК України встановлює умови та підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.17 оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції та представлених матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , відбуває покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.04.2016р. яким він засуджений за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , відраховується з 05.01.2016р. і закінчується 27.01.2019р.

За час утримання в УВП м. Харків характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 24.06.2016 року відбуває покарання в Темнівській виправній колонії (№100), за час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень не має, заохочувався адміністрацією установи один раз.

Працевлаштований днювальним відділення СПС № 8, до праці ставиться з розумною ініціативою. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, установи.

Відповідно до ст.123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», до реалізації програми ставиться з розумною ініціативою.

Має майнові позови:1640грн. на користь потерпілого ОСОБА_8 , 307грн. 50коп. на користь держави, 16861грн. на користь потерпілого ОСОБА_9 , 27060грн. на користь потерпілого ОСОБА_10 . До відшкодування вказаних позовів ставиться з байдужістю.

Питання щодо можливого застосування ст.ст.100, 101 КВК України, було розглянуто комісією установи 30.11.2016р., вирішено відмовити у застосуванні даних статей, як особі яка не стає на шлях виправлення.

З наведеним висновком колегія суддів погоджується адже ОСОБА_7 засуджений до реальної міри покарання не вперше.

З наданої ж характеристики (т.1 а.с.55) вбачається, що ОСОБА_7 характеризується так як це відображено в ухвалі суду першої інстанції з висновком, що він не стає на шлях виправлення.

Отже, надаючи оцінку поведінці засудженого ОСОБА_7 протягом усього часу відбування покарання, колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до переконання, що висновки районного суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Крім того, сплачені на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 307грн. 50 коп. істотно не впливають на висновок суду щодо виправлення засудженого.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції правильно не застосував до засудженого ОСОБА_7 положення ст.82 КК України то підстав для скасування судового рішення не має.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 07.07.2017р. відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді