Дата документу 07.11.2017 Справа № 554/8716/17
Справа № 554/8716/17
Провадження № 1-кс/554/7641/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2017 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
Досудовим розслідуванням установлено, що 02.11.2017 року близько 19 год. гр. ОСОБА_4 керуючи автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 при цьому рухаючись по автошляху Пирятин-Прилуки у Пирятинському районі, с. Верхоярівка, в напрямку м. Прилуки, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , що знаходилися на проїзній частині. Після цього, через деякий час гр. ОСОБА_6 керуючи автомобілем ЗАЗ Део д.н.з. НОМЕР_2 рухаючись в напрямку м. Прилуки допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 який лежав на проїзній частині. Внаслідок даної пригоди пішоход ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди.
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ЗАЗ Део д.н.з. НОМЕР_2 вилучено і поміщено на територію Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою м. Пирятин, вул. Зоряна 7.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 11.03.2007, автомобіль ЗАЗ Део д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований на ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ст.ст.168, 237 КПК України вилучений автомобіль є майном на якому збереглися сліди злочину, на яке, у відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.
Відповідно до п.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
В даному випадку є достатні підстави вважати, що автомобіль ЗАЗ Део д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом, який зберіг на собі сліди злочину.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України незастосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Слідчийв судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та прохав його задовольнити.
Володілець майна в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль ЗАЗ Део д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований на ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт, який буде зберігатися на території Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою м. Пирятин, вул. Зоряна 7, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1