Справа №487/5271/17 31.01.2018
У Х В А Л А
31 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_5
на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2017 року у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ольшанське, Миколаївського району, Миколаївської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:
- 27 травня 2015 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч 1 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.04.2017 р. невідбута частина покарання у вигляді позбавлення волі замінена виправними роботами строком на 1 рік 11 місяців 20 днів з відрахуванням в доход держави 10% заробітку.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_6
представник відділу з питань пробації ОСОБА_8 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2017 року ОСОБА_6 на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» скорочено наполовину невідбуту частину покарання у виді виправних робіт.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Апелянт просить ухвалу скасувати.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт зазначає, що відповідно до вимог п. є ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» до ОСОБА_6 не може бути застосований Закон України «Про амністію у 2016 році», так як амністія не застосовується до осіб, які засуджені за ст. 187 КК України.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Мотивуючи рішення про задоволення подання начальника Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про застосування амністії до засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», на день набрання чинності цим Законом мав 1 рік 6 місяців 29 днів невідбутого строку покарання у виді виправних робіт, надав суду заяву про застосування до нього амністії, і що обмежень, передбачених ст. 9 цього Закону, не встановлено. Тому, на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» клопотання задоволено.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації на підтримку апеляційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.
Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Підстави застосування амністії та перелік осіб, які повністю або частково звільняються від відбування покарання згідно амністії, визначаються законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений 27 травня 2015 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Відповідно до п. «е» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб яких засуджено за вчинення розбою (ст.187 КК України 2001 року).
Таким чином, до ОСОБА_6 не можна застосувати Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки згідно п. «е» ст.9 зазначеного Закону встановлено заборону щодо застосування амністії стосовно осіб, які засуджені за вчинення злочину, передбаченого ст.187 КК України (розбій).
За такого, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що не відповідає вимогам закону, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволені клопотання про застосування до ОСОБА_6 ст. 7 Закону України «Про амністію в 2016 році»
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 413, 532, 537 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу начальника Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_6 на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» скорочено наполовину невідбуту частину покарання у виді виправних робіт - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про застосування до ОСОБА_6 положень ст. 7 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3