Справа № 369/9289/17 Головуючий у І інстанції Пінкевич
Провадження № 11-сс/780/567/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 05.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
5 жовтня 2017 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,власника майна ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 серпня 2017 року в кримінальному провадженні внесеному до ЄДРДР за № 0003065, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, накладено арешт на майно, яке виявлено та вилучено під час обшуку.
Як видно з ухвали слідчого судді, до суду звернулася прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області юрист 2 класу ОСОБА_9 з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0003065 від 25.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України.
Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 серпня 2017 року клопотання слідчого задоволено, та накладено арешт на майно, яке вилучено та виявлено під час обшуку.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, прийшов до переконання про необхідність задоволення клопотання, оскільки прокурор у судовому засіданні обґрунтував необхідність такого арешту, який необхідний з метою збереження даного майна як речових доказів, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, зобов`язати прокуратуру повернути тимчасово вилучене майно.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді проголошено без належної оцінки доказів із порушенням норм кримінально-процесуального права, а тому вона є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. 28 серпня 2017 року прокурором було проведено обшук офісного приміщення, яке орендує ФОП ОСОБА_10 , та вилучено документи та майно, що знаходиться у власності фізичної особи - підприємця. 31 серпня 2017 року накладено арешт на майно виявлене та вилучене під час обшуку 28.08.2017року. Так, ухвала не містить визначення, в якому саме складському приміщенні, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 має бути проведено обшук, що є порушенням п. 4 ч. 2 ст. 235 КПК України; не містить відомості про надання обшуку в приміщенні, яке займає саме ФОП ОСОБА_7 , що є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 235 КПК України. Вказані в ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.08.2017року слідчі дії проводились з метою документування злочинної діяльності ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 . В тексті ухвали відсутній взаємозв`язок між ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 - особами, що підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, та ОСОБА_7 , особою у володінні якої проведено обшук, що є порушенням п. 5, 6 ст. 235 КПК України. Ухвала має багато змістовний, розпливчастий характер, що унеможливлює визначити вичерпний перелік об`єктів матеріального світу, які підлягають вилученню в результаті обшуку, що є порушенням 6 ст. 235 КПК України. Оскільки Ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.08.2017р. не містить відомості про надання обшуку в приміщенні, яке орендується ФОП ОСОБА_7 код НОМЕР_1 , а також вилучене майно не відповідає вимогам до майна, що викладені в ухвалі суду, адже материнські плати не є носіями інформації, то прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 не мала права проводити обшук відповідно до даної ухвали у вказаному приміщенні та вилучати відповідно до неї майно у ФОП ОСОБА_7 , код НОМЕР_1 . 28 серпня 2017 року перед початком слідчої дії у вигляді обшуку прокурором Києво - Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 не було роз`яснено ОСОБА_16 , громадянину Республіки Литва, права мати захисника, перекладача, а також представника консульської установи Республіки Литва, громадянином якої він є. Однак, адвокат ОСОБА_8 прибув на слідчу дію, однак прийняти участь він не зміг, оскільки його не допустили із за відсутності підписаного договору. Після проведення обшуку ОСОБА_10 наполягав на наданні часу для того, щоб прочитати протокол обшуку перед його підписанням. Проте прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 відмовила в цьому та зазначила, що в неї не має для цього часу, в зв`язку із чим ОСОБА_10 відмовився підписувати даний протокол. Крім того, вважає, що пістолет моделі 338AUTO ВВ CAL, серійний номер НОМЕР_2 , також підлягає поверненню, як пневматична спортивна зброя. 31 серпня 2017 року слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області не звернув уваги на вищезазначені порушення кримінально-процесуального закону та проголосив рішення про арешт майна навіть не з`ясувавши, кому воно належить - в ухвалі суду відсутні відомості про власника майна, в кого воно вилучено.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення слідчого судді залишити без змін, пояснення власника майна ОСОБА_7 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження є в тому числі і арешт майна.
Згідно абзацу другого ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Колегія суддів повністю погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про задоволення клопотання слідчого про арешт майна.
Щодо доводів апелянта про незаконність проведеного обшуку, результатом якого став арешт майна, то вони є безпідставними і суперечать матеріалам справи . Як видно із матеріалів справи на підставі наданих до клопотання доказів слідчим було отримано дозвіл на проведення обшуку в складському приміщенні, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 з метою виявлення та вилучення всіх носіїв інформації( комп`ютерна техніка, флеш накопичувачі, мережеве обладнання, зовнішні та внутрішні жорсткі диски, та інші носії інформації) диски для лазерних систем зчитування, документація, серверне обладнання, а також інших речей і предметів, які мають доказове значення по вказаному провадженню. Обшук був проведений саме за цією адресою і за повідомленням прокурора стосовно вилученого майна, як речових доказів по справі призначені експертизи, для з`ясування питання щодо наявності відповідної інформації та можливості їх використання як доказів. В тому числі направлений на експертизу і пістолет, який був придбаний ОСОБА_7 у невідомої особи і тільки на підставі висновку експертів можна зробити висновок про правомірність володіння ним. Після проведення відповідних експертиз, доля речових доказів буде вирішена відповідно до чинного законодавства.
Слідчим в клопотанні надані достатні доводи щодо необхідності накладення арешту на вищезгадане майно з метою збереження даного майна як речових доказів, які містять відомості, що можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Також, слід зазначити, що на даній стадії колегія суддів не розглядає законність проведеного обшуку, а оцінює обґрунтованість та законність застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
На думку колегії суддів, слідчий суддя суду першої інстанції оцінюючи всі докази в сукупності прийняв законне та обґрунтоване рішення, з яким погоджується і колегія суддів апеляційного суду. При цьому слідчим суддею порушень КПК України, які б були достатньою підставою для зміни чи скасування судового рішення допущено не було.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, доводи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, апеляційної скарги представника власника майна, колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Керуючись ст.. 376, ч. 3 ст. 407, ст. 422 КПК України, колегія суддів , -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника власника майна залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 серпня 2017 року в кримінальному провадженні внесеному до ЄДРДР за № 0003065, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, накладено арешт на майно, яке виявлено та вилучено під час обшуку без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3