Провадження по справі № 1-кп/521/850/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 28.06.2017 року за № 0001546, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Одесі, має середню освіту, не працює, одружений, судимий:

1) 07.05.2001 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст. 141 ч. 2, 140 ч. 1, 42 КК України (1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 07.11.2002 року за відбуттям строку покарання;

2) 06.08.2004 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі, звільнений 20.09.2004 року за відбуттям строку покарання;

3) 16.04.2007 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст. 190 ч. 2, 185 ч. 2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 11.02.2009 року на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 03.02.2009 року на підставі Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року;

4) 10.09.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 190 ч. 2 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений 28.10.2010 року за відбуттям строку покарання;

5) 17.02.2012 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 09.11.2012 року за відбуттям строку покарання;

6) 19.06.2014 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 05.07.2016 року за відбуттям строку покарання,

зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично до затримання проживав за адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

-у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
28 червня 2017 року приблизно о 15 годині ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 24 по вул. Комітетська в м. Одесі, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, наблизився до потерпілої ОСОБА_7 і відкрито викрав у неї майно шляхом ривку зірвав з шиї золотий ланцюжок вартістю 10 000 грн., після чого з місця події втік, розпорядившись викраденим на свій розсуд і спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказаними умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_5 скоїв грабіж - злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині не визнав і пояснив, що 28.06.2017 року, перебуваючи на вул. Комітетській в м. Одесі, він винайшов «закладку» з наркотичним засобом за наданою йому шляхом SMS-повідомлення інформацією. Наркотичний засіб метадон в кількості 0,5 г був поміщений у згорток з фольги. Після цього він направився в сторону Михайлівського скверу. Побачивщи, що його переслідує працівник поліції, кинувся тікати, але був затриманий, та під час затримання проковтнув пакунок з наркотиком. Майно у потерпілої не викрадав, а заяву про добровільну видачу ланцюжка написав під дією наркотиків та за вимогою працівників поліції.

Не дивлячись на зазначену позицію обвинуваченого, його вина у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 показала в судовому засіданні, що до 28.06.17 року обвинуваченого ОСОБА_5 не знала і підстав його оговорювати не має. В той день приблизно о 15 годині вона поверталася додому з магазину по вул. Комітетській в м. Одесі. В районі перехрестя з вул. Степовою відчула, що ззаду її смикнули за ланцюжок, що був у неї на шиї. Вона кинула пакети з продуктами, схопила ланцюжок рукою, щоб утримати, стала кричати. В цей час обвинувачений став перед нею, лівою рукою схопив її за волосся і тримав, а правою рукою кілька разів смикнув за ланцюжок, зірвав його і утік по вул. Комітетській в бік парку, а у неї в руці залишилися лише дві підвіски з ланцюжка. Після цього до неї підбіг інший чоловік, запитав, чи викрадено у неї ланцюжок, і, отримавши відповідь, щось крикнув, сів в автомобіль і поїхав. Вона пішла додому і швидко повернулася на місце злочину з племінником, стала збирати продукти, що розсипались. В цей час під`їхали працівники поліції, з`ясували, що саме вона є потерпілою, і повідомили, що грабіжник уже затриманий, але ланцюжок він проковтнув. На автомобілі з працівниками поліції вина приїхала до парку, побачила, що обвинувачений був затриманий ближче до перехрестя з вул. Бабеля, біля нього знаходилися люди.

В подальшому вона впізнала обвинуваченого серед осіб, пред`явлених їй для впізнання, - по одягу, по обличчю, по очах. Під час вчинення злочину ОСОБА_8 стояв прямо перед нею, вона його добре роздивилася і запам`ятала зовнішність, особливо його очі, чітко його впізнана і не має сумнівів, що саме він викрав у неї майно. Приблизно через 1-1,5 тижня слідчий повернув їй викрадений обвинуваченим золотий ланцюжок. Вона впевнена, що це саме її річ, впізнала її по довжині, плетінню та застібці, що під час ривку роз`єдналася.

Свідок ОСОБА_9 показав, що раніше працював оперуповноваженим карного розшуку в Приморському райвідділі поліції м. Одеси. Бачив там ОСОБА_5 у зв`язку з його затриманням іншими працівниками поліції за вчинення злочинів, але особисто з ним не спілкувався. Підстав для обмови обвинуваченого не має. Влітку 2017 року приблизно о 14-15 годині знаходився на вул. Комітетській, сидів в салоні автомобіля. Перед автомобілем пройшла раніше не знайома потерпіла, а за нею обвинувачений, який привернув його увагу татуюваннями. Раптово жінка стала кричати. Він залишив автомобіль і побіг на допомогу. Події відбувались метрах в 50-и: Горбань зривав з шиї у потерпілої ланцюжок, спочатку ззаду. З першої спроби це йому не вдалось, він знов рвонув ланцюжок і став тікати. Він (свідок) крикнув потерпілій, щоб та викликала поліцію, а сам сів в автомобіль та переслідував ОСОБА_10 , який не зникав з поля його зору. Коли обвинувачений заспокоївся та спокійно прямував по головній алеї парку, він його наздогнав і затримав. Під час затримання ОСОБА_10 тримав ланцюжок в правій руці, однак встиг його проковтнути. Перехожі допомогли йому, позбавивши ОСОБА_10 можливості втекти до приїзду працівників поліції.

Він не має сумніву, що грабіж щодо ОСОБА_7 було вчинено саме обвинуваченим.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що є оперуповноваженим Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області. Наприкінці червня 2017 року до відділення поліції був доставлений ОСОБА_12 за підозрою у вчиненні грабежу. За вказівкою свого керівника він разом з іншим працівником поліції того ж дня доставляв ОСОБА_10 до лікарні, де обвинуваченому було проведено рентгенографію черевної порожнини. Рентгенівський знімок йому (свідку) не видавався. В подальшому йому стало відомо, що ОСОБА_10 добровільно видав викрадений ланцюжок слідчому, після того, як ланцюжок вийшов з організму обвинуваченого природнім шляхом.

При наданні доказу у виді показань свідка ОСОБА_11 прокурором було дотримані вимоги ч. 8 ст. 95, ч. 11 ст. 290 КПК України щодо відкриття сторонами одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Під час допиту в суді свідок ОСОБА_11 не надавав покази стосовно пояснень ОСОБА_5 працівникам правоохоронного органу щодо обставин вчинення злочину. Тому показання свідка не є показаннями з чужих слів, що визначені ч. 7 ст. 97 КПК України, і суд визнає ці показання допустимим доказом.

Як вбачається із досліджених судом документів, 28.06.2017 року ОСОБА_7 звернулася до Хмельницького ВП Малиновського ВП м. Одеси ГУ НП в Одеській області із заявою про вчинення щодо неї злочину (ар. 39). Того ж дня потерпілій були пред`явлені для впізнання особи, серед яких вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, якою здійснено відкрите викрадення майна у неї (ар. 40-43).

Суд не погоджується з доводами сторони захисту про недопустимість протоколу пред`явлення особи для впізнання як доказу, виходячи з наступного.

Проведення слідчої дії пред`явлення особи для впізнання регламентується положеннями ст. 228 КПК України. Як вбачається з протоколу, перед пред`явленням особи для впізнання слідчий виконав вимоги цієї норми Закону: з`ясував у потерпілої, чи може вона впізнати особу, якою вчинено грабіж, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу. До цього слідчим було проведено допит потерпілої, під час якого з`ясовано прикмети особи, які запам`ятала потерпіла. Як видно з протоколу та з фототаблиці, ОСОБА_5 був пред`явлений серед трьох чоловіків, які не мали з ним різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі (всі четверо одягнені у футболки, з них троє - у шорти довжиною до коліна). При цьому потерпіла впізнала саме ОСОБА_5 і вказала на нього, зазначивши такі ознаки: зріст, тілобудова, одяг, риси обличчя. На ці ж прикмети вказала потерпіла і в судовому засіданні, наполягаючи на тому, що бачила обвинуваченого у світлий час доби, на близькій відстані, добре запам`ятала його одяг, обличчя, особливо їй запам`яталися його очі. Протокол, складений за результатами вказаної слідчої дії, відповідає вимогам ст. 231 КПК України.

Таким чином, відсутні обставини, які б свідчили про грубі порушення вимог ст.ст.228, 231 КПК України, а також передбачені положеннями ст. 87 КПК України, які б могли потягнути визнання протоколу пред`явлення особи для впізнання недопустимим доказом.

Після затримання 28.06.2017 року ОСОБА_5 був доставлений до КУ «Одеська клінічна лікарня № 1», де оглянутий лікарями. В результаті огляду у порожнині шлунку ОСОБА_5 було виявлено чужорідне тіло металевої густини, проекція якого на рентгенограмі виглядає розміром приблизно 3,5х1,5 см. Вказані обставини підтверджені довідками, складеними медичним закладом (ар. 49-51), і узгоджуються з показами свідка ОСОБА_9 про те, що обвинувачений проковтнув викрадений ланцюжок під час затримання, та з показами свідка ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_5 самостійно видав ланцюжок слідчому.

Суд вважає покази ОСОБА_5 з приводу того, що він проковтнув не ланцюжок потерпілої, а фольгу з наркотичним засобом, такими, що не відповідають дійсності і дані в межах обраної обвинуваченим лінії захисту. Ці покази спростовуються дослідженими доказами: поясненнями свідка ОСОБА_9 , який бачив обривок ланцюжка, що стискав у руці обвинувачений, а також спостерігав, як Горбань поклав його до рота і проковтнув; показами свідка ОСОБА_11 про видачу ланцюжка слідчому Горбанем. Суд не має підстав піддавати сумніву зазначені докази, які є послідовними і узгоджуються як між собою, так з іншими викладеними доказами. Таких підстав не наведено і стороною захисту.

Одночасно, суд припускає (не виключає), що разом з викраденим ланцюжком ОСОБА_5 міг проковтнути ще і фольгу з наркотичним засобом.

30.06.2017 року слідчим було оглянуто ланцюжок із золота (ар. 52-54, 56-57), добровільно виданий ОСОБА_5 , про що зазначено в протоколі огляду місця події.

Судом досліджено протокол пред`явлення речей для впізнання від 30.06.2017 року, а саме впізнання отриманого від ОСОБА_10 ланцюжка потерпілою (ар. 58-63).

Як заявила в судовому засіданні потерпіла, вона не брала участь у проведенні зазначеної слідчої дії і не впізнавала викрадене у неї майно, як передбачено ст. 229 КПК України. Однак, ОСОБА_7 не заперечувала, що протокол засвідчений її підписом. Вказала, що не пам`ятає обставин, за яких підписувала цей документ.

Разом з тим, під час огляду доданої до протоколу фото таблиці в судовому засіданні ОСОБА_7 впевнено вказала серед інших зображень на зображення свого ланцюжка та пояснила, що отримала от слідчого саме викрадений у неї Горбанем ланцюжок. Вона впевнено назвала прикмети і ознаки, за якими його впізнала: довжина, особливий вид плетіння та оригінальна застібка, яка була пошкоджена обвинуваченим під час ривку.

Суд не має підстав визнати протокол пред`явлення речей для впізнання недопустимим доказом, оскільки він відповідає вимогам ст. 231 КПК України, а покази потерпілої щодо обставин його складення можуть бути обумовлені, серед іншого, забудькуватістю, юридичною необізнаністю, тощо. Обставини складення протоколу судом не перевірялись, клопотань про це сторонами не заявлялось.

Однак, у зв`язку з суперечливістю встановлених обставин, суд не приймає до уваги інформацію, що міститься у цьому протоколі, і не використовує її як достовірний доказ.

Одночасно суд приходить до висновку, що потерпіла впізнала саме свою, викрадену у неї річ (ланцюжок), яку пред`явив слідчий, і в подальшому отримала її від сторони обвинувачення на зберігання. Вказаний висновок ґрунтується на показах ОСОБА_7 в судовому засіданні, які є логічними, переконливими, та відсутні обставини, які б ставили їх під сумнів.

Вартість викраденого майна встановлена із наданих потерпілою відомостей (ар. 39, 42).

Суд не визнає допустимим доказом заяву ОСОБА_5 від 30.06.2017 року про добровільну видачу ланцюжка (ар. 55), оскільки цей документ не відповідає вимогам ст. 99 КПК України, а обвинувачений в судовому засіданні не визнав обставин, які цією заявою підтверджуються.

При оцінюванні доказів суд бере до уваги критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність випливає із сукупності доказів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд вважає, що досліджені і викладені у вироку докази сторони обвинувачення є достовірними, переконливими і такими, що узгоджуються між собою. У суду відсутні підстави ставити під сумнів покази свідка ОСОБА_9 та потерпілої, які впевнено в судовому засіданні, а потерпіла також і під час досудового розслідування, вказали на ОСОБА_5 як на особу, що скоїла злочин.

Доводи обвинуваченого щодо його непричетності до скоєння інкримінованого злочину, з огляду на досліджені докази, є непереконливими, і суд вважає їх такими, що надані з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, надані стороною обвинувачення докази доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину відносно потерпілої ОСОБА_7 .

На підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 винний у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - у грабежі, тобто у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно.

ОСОБА_5 раніше неодноразово (6 разів) притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння корисливих злочинів проти власності, у тому числі двічі за вчинення грабежу. Новий злочин скоїв через нетривалий час (менше року) після звільнення з місць позбавлення волі. Не працював і не докладав зусиль до працевлаштування, з його слів - мав дохід від роботи таксистом, тобто від випадкових заробітків. Психологом ДУ «Одеська установа виконання покарань (№ 21)», де утримується ОСОБА_5 , він характеризується як особа, що дотримується встановлених правил поведінки, розпорядку дня, санітарії і особистої гігієни. Стороною захисту надані характеристики від 4 сусідів обвинуваченого, які вказують, що він зарекомендував себе з позитивної сторони.

Судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого. Відповідно до примітки 1 до ст. 185, ч. 3 ст. 32 КК України всі раніше вчинені ОСОБА_5 злочини утворюють не рецидив, а повторність, яка вже врахована як кваліфікуюча ознака даного злочину і тому не може бути визнана за п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання, як про це вказано стороною обвинувачення в обвинувальному акті.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких, особу винного, відсутність обтяжуючих покарання обставин, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі.

У строк відбутого ОСОБА_5 покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення, який слід обчислювати з дня його фактичного затримання, тобто з 28.06.2017 року (ар. 44), до дня набрання вироком законної сили, зараховуючи попереднє ув`язнення відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України.

У відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України речовий доказ - ланцюжок, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_13 (ар. 64-65), необхідно залишити їй.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити незмінним тримання під вартою в ДУ ОУВП № 21.

Строк відбування ОСОБА_5 покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_5 основного покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 28.06.2017 року дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речовий доказ - ланцюжок, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_13 , залишити їй.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою з дня вручення його копії.

Суддя ОСОБА_1